Справа № 404/7327/15-ц
Номер провадження 2/404/478/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого - Галагана О.В.,

при секретарі - Голенко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визначення місця проживання дітей та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, яким просила: визначити місце проживання дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із нею, ОСОБА_1.

На обґрунтування позову зазначено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2005 року. Від шлюбу народилися сини, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4. В період шлюбу у сторін виникали неодноразові сварки, скандали, зневажлива поведінка батька щодо дітей на етапі підготовки до подання позовної заяви сторони намагалися дійти згоди, але не змогли. Відповідач неодноразово застосовував по відношенню до неї грубу чоловічу силу, у зв'язку з чим вона була змушена викликати міліцію. Самі сини, бажають проживати з матір'ю, де й проживають на даний час в АДРЕСА_1. Відповідач неодноразово висловлював погрози, що відбере дітей у матері.

Тому, вважає, що сини повинні проживати з матір'ю, так як вона зможе створити їм належні умови для виховання і розвитку.

В судовому засіданні представник позивача та позивач позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі посилаючись на обґрунтування в позові. Зазначали, що відповідач неодноразово відмовлявся повертати після спілкування їх молодшого сина. Така ж ситуація виникла на час подачі позову, лише після судового засідання він передав дитину матері, проте в подальшому ситуація повторилась. Дитина після проживання у батька повертається знервованою, необхідно час для відновлення її душевного спокою, однак через деякий час все повторюється. Також, на психічний стан дитини впливають скандали, в тому числі за участі працівників міліції щодо відібрання дитини у батька. Звернення до міліції, а пізніше до поліції не дають бажаного результату оскільки місце проживання дітей не визначено, відтак крім проведення бесід інших заходів впливу поліцейські до відповідача не застосовують.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.01.2016 року прийнято зустрічну позову заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини до спільного розгляду з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визначення місця проживання дітей, а вимоги по ним об'єднати в одне провадження (а.с. 94).

Відповідно до якого ОСОБА_2 просив:

- до ухвалення рішення суду по справі, встановити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року разом з батьком ОСОБА_2 за адресою їх реєстрації: АДРЕСА_1;

- визнати недійсним та відмовити у прийнятті висновку Органу опіки та піклування № 6824/49-05/24 від 27.11.2015, в якості доказу;

- визначити місце постійного проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 року разом з батьком ОСОБА_2 за адресою їх реєстрації: АДРЕСА_1 (а.с. 66-70).

На обґрунтування зустрічного позову зазначав, що сторони по справі від шлюбу мають двох дітей. Позивач по справі забрала з собою їхніх дітей та з серпня 2015 року винайняла квартиру і почала проживати окремо. За цей час ОСОБА_1 вдавалася до антипедагогічних заходів виховання дітей, налаштовуючи їх проти батька, штучно підривала його авторитет. Тому, така поведінка дружини вказує на порушення прав дітей та створення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей, що призвели до загрози здоров'ю дітей, порушенню вимог до умов утримання дітей та зриванню навчального процесу. В зв'язку з відсутністю взаємної згоди про порядок спілкування, утримання та виховання дітей за участю двох батьків, у порядку передбаченому Сімейним кодексом України, змушений звернутися до суду з зустрічною позовною заявою.

Представник відповідача в судовому засіданні 15.01.2016 року зустрічну позовну заяву підтримав та просив її задовольнити посилаючись на обставини викладеній в ній, в первісному позові просив відмовити в повному обсязі. В судове засідання 06.04.2015 рок відповідач не з'явився про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі.

Представники третьої особи - служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, також надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечила проти задоволення позовних вимог, висновок органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради підтримала в повному обсязі.

Дослідивши матеріали, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29.10.2005 року (а.с. 71).

Від шлюбу сторони мають спільних дітей: ОСОБА_3, що народився 20.12.2007 року та ОСОБА_4, що народився ІНФОРМАЦІЯ_2 року (а.с. 8, 9).

Відповідно до довідки № 1494 від 07.09.2015 року виданої КП «ЖЕО № 3» діти проживають разом з матір'ю, за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 10).

Співмешканцями надано характеристику на ОСОБА_1, відповідно до якої вона спокійна, комунікабельна, працює та проводить час з синами на дитячих майданчиках (а.с. 11).

Згідно характеристику наданої ФОП ОСОБА_5 з місця роботи позивача, вона проявила себе як доброзичлива, відповідальна, охайна та спокійна (а.с. 12).

Відповідно до довідки виданої директором школи Загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 13 Кіровоградської міської ради Кіровоградського області від 31.08.2015 року, ОСОБА_3 дійсно навчається в 2-А класі (а.с. 13). Також, надано характеристика ОСОБА_3, відповідно до якої він старанний, уважний, дисциплінований та працелюбний учень (а.с. 46).

Згідно довідки № 8 від 16.09.2015 року виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 52 «Казковий» про те, що ОСОБА_4 дійсно відвідує ДНЗ №52 група №4. Та надано характеристику хлопчика, відповідно до якої він активний, доглянутий, із задоволенням відвідує дитячий садок та заборгованості по харчуванню не має (а.с. 14).

Відповідно до довідки № 11 від 16.11.2015 року виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 52 «Казковий» ОСОБА_4 дійсно не відвідує ДНЗ № 52 група №4 з 03.11.2015 року (а.с. 43).

Згідно до характеристики року виданої Дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) № 52 «Казковий» ОСОБА_4 є активним, із задоволенням відвідує дитячий садок, спілкується з однолітками, за період відвідування дошкільного закладу завжди охайний, доглянутий. приводить та забирає його мати. вона приділяє достатньо уваги вихованню сина, його розвитку та догляду. кирило любить свою маму, завжди з нетерпінням її чекає. Заборгованості по оплаті за харчування сина ОСОБА_1 не має, оплату проводить своєчасно. Батько, ОСОБА_2, дуже рідко приводив та забирав ОСОБА_4 (а.с. 45).

Відповідно до висновку служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 27.11.2015 року, 25.11.2015 року в присутності громадян ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розглянуто питання щодо визначення місця проживання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Заслухавши батьків дітей, розглянувши наявні матеріали вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітніх дітей з матір'ю ОСОБА_1 (а.с. 47).

Згідно акту обстеження умов проживання позивача є задовільними, дітям виділена окрема обставлена кімната із всім необхідним для дітей. В кімнатах прибрано, чисто, житло облаштоване меблями необхідними для проживання. забезпеченні побутовою технікою, продуктами харчування (а.с. 48).

Матеріалами справи підтверджено, що позивач неодноразово зверталась до правоохоронних органів з приводу дій відповідача пов'язаних з відмовою повертати дитину матері після спілкування із нею, або інших протиправних дій з цього приводу (а.с.25,2681,84,90).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6, що є сусідкою позивача, підтвердила те, що діти проживають разом з позивачем та знаходяться на її утриманні. Також, зазначила, що відповідач по справі вигнав позивача її з квартири та змінив замки, була неодноразово свідком, як з міліцією забирали дітей у відповідача.

На час розгляду справи місцем реєстрації позивача є: АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, яка набула чинності для України з 27 вересня 1991 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принцип 6 Декларації прав дитини, за яким малолітня дитина може бути розлучена зі своєю матір'ю лише у винятковій ситуації не можна тлумачити таким чином, що у матері малолітньої дитини мається перевага перед батьком при вирішенні питання щодо визначення місця проживання дитини, приймаючи до уваги рівність прав обох батьків щодо дитини, що витікає як зі ст.141 СК України, так зі змісту Конвенції про права дитини.

Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки мати дитини у разі визначення місця проживання дитини з батьком не обмежена у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом домовленості з батьком дитини щодо встановлення часу спілкування або за рішенням органу опіки та піклування, або за судовим рішенням. Обмеження у цьому разі стосується тільки місця проживання дитини до досягнення нею віку 14 років.

Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Відповідно до ст. 3 СК України сім'я є первинним та основним осередком суспільства, дитина належить до сім'ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає.

Умовами ч. 1 ст. ст. 14, 15 СК України передбачено, що здійснення сімейних прав та обов'язків є такими, що тісно пов'язані з особою, а тому не можуть бути передані іншій особі.

Статтею 151 СК України визначено переважне право батьків перед іншими особами на особисте виховання дитини. Права батьків щодо виховання дитини розцінюється як засіб виконання ними своїх обов`язків щодо неї.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно до ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини і розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Згідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними.

Згідно до ч.3 ст. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Відповідно до ст. 15 ЗУ «Про охорону дитинства»дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Судом встановлено, що батько та мати дітей проживають окремо, кожен з батьків позитивно характеризується, позивач є матеріально забезпечена і у кожного з батьків за місцем проживання створені всі необхідні умови для належного виховання дітей, кожен з батьків приділяє увагу дітям.

При вирішенні спору щодо місця проживання дітей суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дітей до кожного з них, вік дитини, стан її здоров»я та інші обставини, що мають значення.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, суд погоджується з висновком Служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 27.11.2015 року про те, що визначення місця проживання дітей з матір'ю буде відповідати інтересам дітям, позбавить їх стресових ситуацій, та не порушує права відповідача на виховання дітей.

За даних обставин, аналізуючи наведене, суд вважає можливим визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 з матір'ю - ОСОБА_1. При цьому, суд враховує, що фактично бажанням відповідача є безперешкодна зустріч з дітьми, ним не надано доказів переваги у вихованні та забезпеченні дітей перед їх матір'ю.

Відповідно до ч. 2. ст. 157 СК України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Частиною 1, ст. 158 СК України, передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Виконавчого комітету Кіровоградської міської ради № 149 від 10.03.2016 року визначено порядок участі у вихованні та спілкування ОСОБА_2 з малолітніми дітьми ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, а саме щосереди з 16-00 год. до 18-00 год. та щосуботи з 10-00 год. до 18-00 год. у м. Кіровограді (а.с. 108).

Відповідно до ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Згідно до ч. 4 ст. 159 СК України, у разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним.

При зверненні до суду, відповідачем по зустрічному позову не було заявлено вимог щодо усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, також в судовому засіданні встановлено, що раніше позивач по зустрічному позову також не звертався до суду для захисту своїх прав, а отже підстав для застосування ч. 4. ст. 159 СК України та передання дитини позивачу по зустрічному позову, в суду не має, крім того відповідач не надав доказів матеріальної спроможності утримувати дітей.

За вище наведених обставин суд відмовляє в задоволенні зустрічного позову.

Разом з тим, батько дітей ОСОБА_2 не обмежений у своєму праві на спілкування з ними, турботу відносно них та участь у їх вихованні, і може реалізувати свої права шляхом домовленості з матір'ю дітей щодо встановлення часу спілкування, або за рішенням органу опіки та піклування чи за судовим рішенням.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 487,20 грн. судового збору.

На пiдставi викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 213 - 215, 218, 293 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

ОСОБА_7 Павлівни до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити в повному обсязі.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 разом із матір'ю - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини- відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 487,20 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Кіровоградської областічерез суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського О. В. Галаган

районного суду

м.Кіровограда