Справа № 489/2873/16-ц
Номер провадження 2/489/1789/16
Ухвала

Іменем України

08 червня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши заяву ОСОБА_1 (далі - заявник) про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним,

встановив

В червні 2016 року заявник звернувся до суду з вказаною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що внаслідок шахрайських дій відповідача за ним було зареєстровано право власності на квартиру, яка належить дружині позивача. Вказує, що за життя дружина позивача була повноправною власницею квартири та не відчужувала її. Зазначає, що договір купівлі-продажу, за яким була відчужена спірна квартира є фіктивним.

Просив суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, власником якої на сьогоднішній день є ОСОБА_2 шляхом заборони її відчуження та здійснити її негайне виконання.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини.

В процесі тлумачення норм ЦПК України щодо забезпечення позову Конституційний Суд України в рішенні від 31 травня 2011 року у справі N 1-18/2011 звернув увагу на таке.

Інститут забезпечення позову передбачає можливість захисту особою порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Разом з тим у Кодексі встановлено систему захисту прав особою, щодо якої застосовано заходи забезпечення позову. Складовими такої системи є: співмірність видів забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами; можливість суду вимагати від позивача забезпечити його вимогу заставою; відшкодування особі збитків, завданих забезпеченням позову; право на апеляційне оскарження ухвали суду щодо забезпечення позову (частина третя статті 152, частина четверта статті 153, стаття 155, пункт 2 частини першої статті 293 Кодексу) ( 1618-15 ).

Аналіз зазначених положень Кодексу дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, яка ініціює питання про застосування заходів забезпечення позову, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.

Частина 3 статті 151 ЦПК України встановлює, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позов може бути забезпечено шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії (п. 1, 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України).

Згідно з ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Як вбачається з матеріалів справи право власності на квартиру АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

Враховуючи позицію Пленуму Верховного суду України, висловлену в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд приходить до висновку, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог.

Суд приходить до висновку про можливість забезпечення позову шляхом накладення арешту, оскільки цей спосіб унеможливить відчуження або передачу нерухомості іншим особам.

У своїй заяві ОСОБА_1 просив і про заборону відчуження квартири, проте суд вважає, що для забезпечення позову в даному випадку достатньо буде накласти арешт на вказану квартиру, що належить відповідачу.

З огляду на зазначене, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає частковому задоволенню, оскільки у суду є підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись ст. ст. 151, 152 ЦПК України, суддя

ухвалив

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору недійсним - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру №5, що розташована за адресою: пр. Миру, 70-а в м. Миколаєві, яка належить ОСОБА_2.

Копію ухвали направити для виконання - Реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції. Для відома відповідачу.

Особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову без її повідомлення, протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали може подати до суду заяву про їх скасування, яка розглядається судом протягом двох днів.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя В. В. Кокорєв