Справа №471/276/16-ц 11.07.2016 11.07.2016 11.07.2016
Провадження №22-ц/784/1583/16
Справа №471/276/16-ц
Провадження №22-ц/784/1583/16 Головуючий суду першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 50 Доповідач суду апеляційної інстанції ОСОБА_2
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Локтіонової О.В.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,

за участю відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою

ОСОБА_3

на рішення Братського районного суду Миколаївської області

від 13 травня 2016 року, ухвалене

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, -

В С Т А Н О В И Л А:

24 березня 2016 року позивач предявила зазначений позов, який у подальшому уточнювала та обґрунтовувала наступним.

З травня 2012 року вона проживала з відповідачем однією сімєю без шлюбу. 19 серпня 2014 року сторони уклали шлюб. 17 серпня 2015 року в них народився син ОСОБА_5. На даний час сторони проживають окремо один від одного. Син перебуває на утриманні позивача.

Посилаючись на те, що позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, у звязку з чим не працює, потребує матеріального утримання як вона, так і син, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина та її у розмірі ? частини всіх видів його заробітку з моменту подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, а на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що на даний час не працює, оскільки здійснює догляд за своєю матірю, яка є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права, просив скасувати рішення суду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Задовольняючи у повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що наявні підстави для цього.

Між тим, у повній мірі з таким висновком суду неможна погодитися з огляду на таке.

Згідно з ст.ст.180, 181 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними.

Якщо сторони такої згоди не дійшли, кошти на утримання дитини присуджуються рішенням суду у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до вимог ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Право на таке утримання вона має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у нього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ст.182 СК України).

З матеріалів справи вбачається, що сторони по справі знаходяться у шлюбі з 19 серпня 2014 року (а.с.4).

17 вересня 2015 року у них народився син ОСОБА_5 (а.с.5).

На даний час сторони проживають окремо.

Згідно з довідкою Братської селищної ради Братського району Миколаївської області від 23.03.2016 р. №777 син сторін проживає разом з позивачем у с.Братське (а.с.6).

Відповідач проживає разом з батьками похилого віку у м.Первомайськ, не працює, здійснює догляд за матірю, яка є інвалідом І групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с.18-21).

У звязку з цим він отримує щомісячно компенсаційну виплату у сумі 16 грн.16 коп. (а.с.88).

Зазначена виплата є єдиним його доходом (а.с.79).

Позивач відповідно до довідки Управління соціального захисту населення Братської райдержадміністрації Миколаївської області від 14.04.2016 р. отримує щомісячно допомогу при народженні дитини у сумі 860 грн. (а.с.30).

Проаналізувавши викладене, колегія суддів вважає, що висновок районного суду щодо необхідності стягнення з відповідача аліментів на утримання сина у розмірі ? частки від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, є правильним.

Згідно з нормами Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до 18 років.

Посилання відповідача на відсутність у нього достатнього доходу не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини до досягнення нею повноліття.

А тому, рішення суду в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання сина зміні або скасуванню не підлягає, оскільки є законним та обґрунтованим.

Проте, висновок суду щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на її утримання не відповідає обставинам справи та вимогам законодавства.

Аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років можуть бути стягнуті за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу дружині.

Однак, матеріали справи свідчать, що на даний час відповідач позбавлений такої можливості, оскільки здійснює догляд за інвалідом І групи, який потребує постійного стороннього догляду, у звязку з чим не працює, а отримує компенсаційну виплату.

За такого, рішення суду в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення на її користь аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років на підставі п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні цієї позовної вимоги.

Керуючись ст.ст.303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Братського районного суду Миколаївської області від 13 травня 2016 року в частині вирішення позовної вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про стягнення на її користь аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_4 у задоволенні позовної вимоги до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді