Номер провадження 2/631/773/16
Номер справи 631/1539/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Трояновської Т.М.

за участю секретаря судового засідання - Євсюкової О.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить стягнути аліменти на утримання доньки -ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів та заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 21 червня 2014 року перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 Від даного шлюбу сторони мають доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний момент проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні.

Відповідач у вихованні дитини участі не приймає, ухиляється від покладеного обов'язку утримувати дитину, матеріальну допомогу добровільно не надає.

Позивач у судове засідання не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, розгляд справи провести за її відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, але через канцелярію суду надав заяву відповідно до якої позовні вимоги визнав в повному обсязі, просив розгляд справи провести за його відсутності.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, вивчивши доводи позовної заяви, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_2 та ОСОБА_1, з 21 червня 2014 року перебувають в шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії № НОМЕР_2, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції , актовий запис № 831 ( а.с.8).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний момент проживає з позивачем та перебуває на повному її утриманні.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_4, серії НОМЕР_3, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нововодолазького районного управління юстиції у Харківській області 27.04.2016 року, батьком дитини зазначено ОСОБА_2 (а.с. 9).

В судовому засіданні встановлено, що відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, у вихованні дитини участі не приймає.

З цього приводу суд зазначає, що ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України чітко визначений обов'язок батьків утримувати дітей до їх повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

При цьому суд зауважує, що згідно з положеннями ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 18 зазначеної вище Конвенції передбачено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що при вирішенні даного спору доцільно застосовувати положення ч. 8 ст. 7 СК України, відповідно до якої регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дітей (аліменти) можуть присуджуватися за рішенням суду у частці від доходу їх батька, матері і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків та інші обставини, що мають істотне значення. При цьому мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач на адресу суду не надав належних та допустимих доказів стосовно наявності у нього на утримання інших дітей або непрацездатних батьків, а також інформацію щодо свого стану здоров'я та матеріального становища, які можуть вплинути на визначення розміру аліментів. Натомість відповідачем надана заява, відповідно до якої він визнає позовні вимоги ОСОБА_1 та не заперечує проти їх задоволення.

Частинами 1 та 4 ст.174 ЦПК України встановлено, що відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на вище викладене, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, враховуючи те, що спільна дитина сторін проживає разом із позивачем, відповідач не надає допомоги на її утримання, має задовільний стан здоров'я, є особою працездатного віку, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити в повному обсязі та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Враховуючи положення ч. 1 ст. 191 СК України суд вважає, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з дня звернення позивача до суду, тобто починаючи з 23.08.2016 року.

Крім того, відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, а тому судові витрати слід покласти на відповідача в порядку ст. 88 ЦПК України.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.

З огляду на вище викладене, керуючись ст. 51 Конституції України, ст.ст. 7, 180,181 183, 191 СК України, ст.ст.3, 10, 11, 15, 57-61, 88, 208, 209, 213-215, 218, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, місце проживання якого зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 (однієї четвертої) частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 23.08.2016 року до досягнення дитини повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня) 20 коп. у дохід держави.

В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області в 10-денний строк з дня його проголошення через Нововодолазький районний суд Харківської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Трояновська Т.М.