АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за позикою та звернення стягнення на предмет застави,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2016 року, -

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом.

З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у розмірі 838 910 грн. 72 коп., з яких: 87 923 грн. 00 коп. - заборгованість за договором позики; 164 181 грн. 62 коп. - компенсація (відшкодування) за знецінення суми позики; 586 806 грн. 10 коп. - штраф за несвоєчасне повернення позики.

Також просив звернути стягнення на заставне майно, а саме: автомобіль марки «Honda», модель «СIVIC 1.8», 2008 року випуску, тип: Легковий Хетчбек-В, колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2, який належить відповідачу на праві приватної власності, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 20.10.2010 року ВРЕР-3 УДАІ в м. Києві.

Зазначав, що відповідно до договору позики від 11 листопада 2013 року він передав, а відповідач отримала у власність грошові кошти в сумі 91 919 грн. 50 коп., що за офіційним курсом НБУ станом на день укладення договору становило 11 500 доларів США, з кінцевим терміном повернення до 11.02.2014 року.

З метою забезпечення зобов'язання, між сторонами було укладено договір застави транспортного засобу.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 22 лютого 2016 року позов задоволено частково.

В рахунок стягнення заборгованості з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за договором позики від 11.11.2013 року у розмірі 504 209 грн. 24 коп., з яких: заборгованість за договором позики в розмірі 87 923 грн., компенсація за знецінення суми позики в розмірі 164 181 грн. 62 коп., штраф (неустойка) за несвоєчасне повернення позики в розмірі 252 104 грн. 62 коп., звернуто стягнення на предмет застави, а саме автомобіль «Honda», модель «Civic 1.8», 2008 року випуску, тип: легковий хетчбек-В, колір - синій, реєстраційний номер НОМЕР_1, номер шасі НОМЕР_2, який належить ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виданого 20.10.2010 року ВРЕР-3 УДАІ в м.Києві, відповідно до Договору застави від 11.11.2013 року шляхом реалізації предмета застави з прилюдних торгів, встановивши початкову ціну на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій відповідним відділом державної виконавчої служби.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 3 654 грн. судових витрат.

В іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Представник ОСОБА_1 проти апеляційної скарги заперечив.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що слід звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за договором позики, яка складається із: заборгованості за позикою в розмірі 87 923 грн. 00 коп., інфляції в розмірі 164 181 грн. 62 коп., та штрафу за несвоєчасне повернення позики в розмірі 252 104 грн. 62 коп.

Проте повністю погодитися з такими висновками суду не можна.

Встановлено, що 11 листопада 2013 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2укладено договір позики (а.с.16-18).

Згідно договорупозивач надав, а відповідач отримала у власність грошові кошти в сумі 91 919 грн. 50 коп., що еквівалентно 11 500 доларам США.

Відповідач зобов'язувалась повернути позику до 11 лютого 2014 року.

Відповідно до п. 5.1., п. 5.2. договору позики за порушення строків повернення позики, відповідач зобов'язувалась сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, 3 проценти річних, та штраф у розмірі 1 % від суми позики за кожний день прострочення.

ОСОБА_2 свої зобов'язаннявиконала частково, сплативши лише частину боргу, внаслідок чого виникла заборгованість.

Відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Стаття 625 ЦК України встановлює обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Зобов'язанняза договором позики є грошовим зобов'язанням, у разі невиконання якого можуть застосовуватись нормич. 2 ст. 625 ЦК України.

Вирішуючи спір, суд визначив розмір заборгованості за позикою, яка складається із: заборгованості за позикою в розмірі 87 923 грн. 00 коп., інфляції в розмірі 164 181 грн. 62 коп., та штрафу за несвоєчасне повернення позики в розмірі 252 104 грн. 62 коп.

Проте, правильно врахувавши вимоги ч. 3 ст. 551 ЦК України, суд зменшив розмір штрафу до розміру збитків, хоча ця ж норма, та положення ст. 616 ЦК України надають право суду зменшити розмір збитків та неустойки - до розміру заборгованості.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення штрафу підлягає зміні, із зменшенням розміру пені з 252 104 грн. 62 коп. до 87 923 грн. 00 коп.

Відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Правильно встановивши фактичні обставини справи, та вірно застосувавши норми матеріально права, суд першої інстанції, обґрунтовано звернув стягнення на заставлений автомобіль в рахунок погашення заборгованості за договором позики.

В цій частині рішення суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, відтак підстав для його скасування за доводами апеляційної скарги немає.

Керуючись ст. 303, п. 1, п. 3 ч. 1 ст. 307 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 22 лютого 2016 року в частині визначення розміру пені змінити, зменшивши її розмір з 252 104 грн. 62 коп. до 87 923 грн. 00 коп.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук