У х в а л а

06 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П., СавченкоВ.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку у спільному майні, визнання договору дарування недійсним та визначення порядку користування житловим приміщенням

за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на Ѕ частку спільного нерухомого майна, визнання договору дарування квартири недійсним та визначення порядку користування житловим приміщенням.

Зазначала, що з 24 травня 1987 року по 29 квітня 2014 року вона проживала з відповідачем ОСОБА_5 однією сім'єю без реєстрації шлюбу спочатку в його будинку у м. Миколаєві, а після продажу будинку у 1997 році в належній їй на праві власності квартирі АДРЕСА_1. У 1998 році вона зареєструвала у своїй квартирі відповідача та його брата інваліда. Протягом вказаного часу вони вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, піклувалися про одне одного. Обсяг її вкладень у спільний бюджет був більшим, оскільки вона працювала за кордоном у Турції та Італії і пересилала зароблені кошти відповідачу на життєві потреби. При цьому він іншого доходу, крім пенсії, у цей період не мав.

В 1999 році вона продала квартиру АДРЕСА_1. Після чого стали проживати у придбаній за біржовою угодою від 15 грудня 1998 року за спільні кошти та оформленій на ім'я відповідача квартирі АДРЕСА_2. В цей період вони також мали спільний бюджет, були пов'язані спільним побутом, мали спільні права та обов'язки притаманні подружжю.

У січні 2003 року відповідач продав квартиру АДРЕСА_2, а 27 березня 2003 року вони за спільні кошти придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_3, зареєструвавши її на ОСОБА_5 Після повернення з Італії, де вона перебувала за трудовим контрактом, відповідач зареєстрував її постійне проживання у цій квартирі.

Посилаючись на викладені обставини, позивач зазначала, що квартира є об'єктом права спільної сумісної власності, просила про задоволення позовних вимог та визнання за нею права власності на Ѕ частину спірної квартири, а також визначення порядку користування нею.

28 серпня 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_6 та ОСОБА_6 про визнання недійсним договору дарування усієї квартири ОСОБА_5 своїй доньці ОСОБА_6 як такого, що порушує її право спільної сумісної власності.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2015 року, позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_5 однією сім'єю чоловіка та дружини без шлюбу з травня 1987 року по квітень 2014 року.

Визнано за ОСОБА_7 право власності на Ѕ частку квартири АДРЕСА_3.

Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 04 липня 2014 року. У задоволенні позовних вимог про визнання порядку користування житлом відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Враховуючи те, що під час проведення попереднього розгляду справи встановлено обставини, передбачені ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне призначити її до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частку у спільному майні, визнання договору дарування недійсним та визначення порядку користування житловим приміщенням за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 24 липня 2015 року призначити до судового розгляду на 22 червня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Т.П. Дербенцева

О.П. Касьян

В.О. Савченко