УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Маляренка А.В.,

Леванчука А.О., ПаріновоїІ.К.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Херсонський комбінат хлібопродуктів» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Херсонський комбінат хлібопродуктів» на рішення апеляційного суду Херсонської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Публічне акціонерне товариство «Херсонський комбінат хлібопродуктів» (далі - ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 02 квітня 2012 року між ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» та ОСОБА_3 укладено договір суборенди нежилого приміщення № 208 терміном дії до 31 грудня 2014 року.

Відповідно до умов укладеного договору відповідачу передано в суборенду нежиле приміщення загальною площею 158 кв. м, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення офісу, за яке відповідач повинен щомісячно сплачувати позивачу суборендну плату в розмірі 432,38 грн та оплачувати комунальні послуги.

Додатковою угодою № 1 від 21 грудня 2012 року до вказаного договору укладений договір суборенди розірвано з 24 грудня 2012 року у зв'язку з відсутністю необхідності подальшої суборенди.

Посилаючись на те, що передбачену договором плату за користування приміщенням та отримані комунальні послуги відповідачем не сплачено, позивач просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 7 970,96 грн, пеню в розмірі 5 175,86 грн, інфляційні збитки в розмірі 2 327,87 грн, 3 % річних у розмірі 516,60 грн, а всього 15 991,60 грн, та судовий збір у розмірі 243,60 грн.

Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2015 року позовні вимоги далі ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» 7 970,96 грн заборгованості за договором суборенди нежилого приміщення від 02 квітня 2012 року № 208, 5 175,86 грн - пеня, 2 327,87 грн - інфляційні збитки та 516,60 грн - 3 % річних, а всього: 15 991,60 грн.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 27 січня 2016 року заочне рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 06 квітня 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» грошових сум за договором суборенди нежилого приміщення від 02 квітня 2012 року № 208, інфляційних збитків, трьох відсотків річних та загальної суми змінено, зменшено розмір цих сум з 7 970 грн 96 коп. до 3 761 грн 71 коп., з 2 327 грн 87 коп. до 1 098 грн 58 коп., з 516 грн 60 коп. до 243 грн 94 коп., та в цілому з 15 991 грн 60 коп. до 10 280 грн 09 коп. відповідно.

В іншій частині рішення суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд указував на те, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження наявності у відповідача заборгованості в розмірі, указаному в позовній заяві.

Однак з такими висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦКУкраїни, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст.629ЦКУкраїни договір єобов'язковим для виконання сторонами. Всі умови договору з моменту його укладення стають однаково обов'язковими для виконання сторонами.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Чинним законодавством України презумується добросовісне користування сторонами правочину своїми правами.

Установлено, що 02 квітня 2012 року між сторонами у справі укладено договір № 208 суборенди нежилого приміщення, відповідно до умов якого ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» передало, а ОСОБА_3 прийняв в оренду нежиле приміщення за адресою: АДРЕСА_1, для розміщення офісу, на строк до 31 грудня 2014 року з орендною платою в розмірі 432,38 грн щомісячно (а. с. 4, 5).

Відповідно до умов укладеного договору суборендатор сплачує також комунальні послуги (електроенергію, газ, воду) згідно з показниками лічильника. Суборендна плата та плата за комунальні послуги перераховується суборендатором до 10 числа місяця, наступного за оплачуваним, у безготівковому порядку на розрахунковий рахунок позивача. За прострочення оплати орендних платежів договором передбачена відповідальність у вигляді пені в розмірі 0,5 % від суми заборгованості за кожний день прострочення.

Відповідно до акта прийому-передачі від 02 квітня 2012 року ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» передало, а ОСОБА_3 прийняв в оренду нежиле приміщення загальною площею 158 кв. м, яке знаходиться за адресою:АДРЕСА_1 (а. с. 6).

Додатковою угодою від 21 грудня 2012 року № 1 до договору № 208 укладений договір суборенди було розірвано з 24 грудня 2012 року у зв'язку з відсутністю необхідності подальшої суборенди. По закінченню строку суборенди суборендар зобов'язується провести розрахунок у повному обсязі за фактичний строк суборенди (а. с. 7).

За фактичне користування ОСОБА_3 цим приміщенням у період з 02 квітня 2012 року по 24 грудня 2012 року утворилася заборгованість зі сплати орендної плати ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» у розмірі 7 970,96 грн, що підтверджується актом звіряння розрахунків, який підписаний відповідачем (а. с. 8).

У зв'язку з порушенням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань за договором суборенди 28 листопада 2014 року товариством було надіслано претензію щодо повернення суми боргу до 10 грудня 2014 року, яку відповідач отримав 01 грудня 2014 року.

Звертаючись із цим позовом, ПАТ «Херсонський комбінат хлібопродуктів» просилостягнуто з відповідача на свою користь 7 970,96 грн у рахунок погашення заборгованості за договором суборенди нежилого приміщення від 02 квітня 2012 року № 208, 5 175,86 грн. - у рахунок погашення пені, 2 327,87 грн - у рахунок погашення інфляційних збитків та 516,60 грн - у рахунок погашення 3% річних, а всього - 15 991,60 грн, вказуючи на те, що відповідач порушив взяті на себе зобов'язання за договором суборенди № 208 від 02 квітня 2012 року.

Вказуючи на неналежність доказів, наданих позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, апеляційний суд зазначив, що докази не містять достовірної інформації щодо предмета доказування. Зазначені в актах здачі-приймання робіт розміри грошових сум з послуг за газ, воду, електроенергію не підтверджують кількість наданих послуг в приміщенні, що було об'єктом суборенди, розміри грошових сум різняться з даними, зазначеними в запереченнях, і більшість цих актів не підписані ОСОБА_3

Суд дійшов висновків про зменшення розміру заборгованості, не звернувши уваги на те, що правильне вирішення даного питання потребує спеціальних знань, якими суд не володіє.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Установлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України).

Статтею 143 ЦПК України встановлено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Отже апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України не спростував висновки та мотиви ухвалення рішення судом першої інстанції щодо розміру заборгованості відповідача; переоцінивши докази у справі, апеляційний суд визнав їх неналежними, не зазначивши, які норми права було порушено судом першої інстанції при їх оцінці, та дійшов протилежного висновку; указуючи на відсутність доказів на підтвердження заборгованості зі сплати комунальних платежів, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і не сприяв здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом, зокрема, що стосується необхідності призначення у справі відповідної експертизи для з'ясування вказаних обставин справи.

Суд повинен сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, перевірити всі обставин, на які посилалися сторони в обґрунтування своїх вимог і заперечень та надати мотивування всім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Отже, перевіряючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, суд не з'ясував усіх обставин справи та не надав їм належної правової оцінки, хоча їх з'ясування має суттєве значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За таких обставин рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Херсонський комбінат хлібопродуктів» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 27 січня 2016 року, скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова