Справа № 2/2218/785/11
УХВАЛА

іменем України

07 квітня 2016 року

Хмельницький міськрайонний суд в складі: головуючого судді Салоїд Н.М.,

при секретареві - Потравному І.С.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Хмельницький подання державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ

про тимчасове обмеження права виїзду за кордон

ОСОБА_2

встановив:

У березні місяці 2016 року державний виконавець Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького МРУЮ звернувся до суду із поданням, в якому зазначає, що на виконанні у Першому міському відділі державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Хмельницьким міськрайонним судом 27.02.2013 року про стягнення боргу з ОСОБА_2 у сумі 57 922,08 грн.

11.09.2015 року державним виконавцем Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ було відкрите провадження з виконання означеного виконавчого листа.

Боржник документований паспортом для виїзду за межі України, рішення не виконує, просить обмежити його у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобов»язань.

В судовому засіданні представник ДВС подання підтримав, просить його задоволити. Боржнику вручена постанова про відкриття провадження у справі, повідомлень про вручення боржнику вимог державного виконавця немає.

Суд, перевіривши матеріали справи доказами приходить до висновку про відмову у задоволенні подання виходячи з наступного.

Із досліджених доказів доданих до подання, які на думку заявника свідчать про необхідність його задоволення вбачається, що на виконанні державного виконавця знаходиться виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_2 боргу в сумі 57 922,08 грн. на користь ОСОБА_3

11.09.2015 року було відкрито виконавче провадження з виконання рішення суду від 27.02.2013 року про стягнення з ОСОБА_2 означеного боргу.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом

В ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» наведені підстави тимчасової відмови у виїзді за кордон, зокрема якщо є неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання; боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи); щодо нього подано цивільний позов до суду.

Частиною 2 цієї ж статті даного Закону передбачено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Законом не передбачене обов'язкове обмеження в праві виїзду за межі України за наявності невиконаних зобов'язань, а встановлена лише така можливість при наявності відповідних підстав.

Зі змісту ч. 1 ст. 5 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» вбачається, що паспорт в розумінні даного Закону - це паспорт громадянина України для виїзду за кордон і проїзний документ дитини.

У відповідності до змісту вищезазначених норм Закону, громадянинові України, який має паспорт громадянина України для виїзду за кордон може бути тимчасово обмежено виїзд за кордон.

Отже, підставою для обмеження у праві виїзду за межі України є наявність в особи невиконаних зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням та наявність паспорту для виїзду за кордон.

Слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду (чи рішенням інших органів) зобов'язань.

Факт ухилення боржника від виконання рішення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні.

Необхідною умовою для встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України є наявність встановленого факту про те, що боржнику відомо про рішення, яким на нього покладені відповідні зобов'язання, примусове виконання якого здійснюється державною виконавчою службою.

Закон уповноважує суд обмежити вже існуюче право особи на виїзд за кордон, коли останній має намір чи вчинив такі дії і вже отримав дозвіл про це від уповноваженого державного органу.

В судовому засіданні встановлено, що боржник ОСОБА_2 не працевлаштована, відомості про отримання нею викликів державного виконавця відсутні, привід до боржника державним виконавцем не застосовувався. Проте наявність лише самої заборгованості за рішенням суду не є свідченням умисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Матеріали справи містять квитанції грошових переказів про часткове погашення боргових зобов»язань за 2014, 2015 та січень 2016 року.

Крім того, суду не надано та в матеріалах справи відсутні докази того, що ОСОБА_2 має намір виїхати за кордон, а насамперед, з метою невиконання зобовязання, які саме дії буде неможливо вчинити державному виконавцю при виїзді останнього за кордон.

З огляду на вищевикладене, суд зазначає, що необхідність застосування по відношенню до боржника обмеження у праві виїзду за межі України не доведена, так-як відсутні докази зміни, або наміру змінити постійне місце проживання.

У зв'язку з цим суд приходить до висновку про відсутність достатніх законних підстав для задоволення подання державного виконавця Першого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції про надання дозволу на тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон громадянина України боржника.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

При розгляді питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон необхідно враховувати той факт, що заборона виїзду за кордон є одним з найсуворіших заходів, що сприяє примусовому виконанню судових рішень, оскільки вона пов'язана з обмеженням конституційного права людини на вільне пересування та вибір місця проживання. Судові рішення у зазначеній категорії справ мають бути постановлені з ретельним вивченням та обґрунтуванням наданих державним виконавцем доказів навмисного ухилення боржника від виконання рішення суду.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод , який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Згідно довідки Державної прикордонної служби України від 12.03.2016 року боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон.

14 березня 2016 року ОСОБА_2 подала заяву державному виконавцеві про те, що 24.09.2015 року вона отримала постанову від 11.09.2015 року про відкриття виконавчого провадження, однак не працює та можливостей сплачувати заборгованість не має.

Таке подання може здійснюватись тільки у рамках цивільної юрисдикції, і таке обмеження можливо застосувати у разі умисного ухилення від виконання рішення суду, доказів яких не містять ні матеріали подання, ні матеріали виконавчого провадження. Крім того державним виконавцем не був складений акт про неможливість виконання рішення суду у зв»язку із перебуванням боржника за межами України.

Тому за наведених обставин суд вважає у задоволенні подання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд -

ухвалив:

В задоволенні подання державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції про обмеження в виїзді за межі України ОСОБА_2 відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Хмельницької області протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: