Справа № 404/4146/15-ц
Номер провадження 2/404/169/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда у складі:

головуючого-судді - Іванової Н.Ю.

при секретарі - Гуйван О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат на пересування та проведення експертизи, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, яким просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, власником якого він являється, в розмірі 10 000 грн. та моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що 06.02.2015 р. о 10 год. 35 хв. ОСОБА_3, керуючи автомобілем DACIA державний номер НОМЕР_6, який належить ОСОБА_2, в м. Кіровограді по вул. Ж.Революції порушила вимоги Правил дорожнього руху та допустила дорожньо-транспортну пригоду, чим завдала ушкоджень його автомобілю на суму 10000 грн., крім того з місця пригоди поїхала в невідомому напрямку. Постановою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2015 р. ОСОБА_3 визнано виною в скоєнні адміністративного правопорушення передбаченого ст.ст. 124, 122-4 КУпАП. Внаслідок цього ДТП йому заподіяно і моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв»язку з ушкодженням автомобіля, порушення його нормальних життєвих зв»язків, певним ударом його престижу. Він перебуває в постійному стресі, тому що у нього немає коштів для ремонту автомобіля. Його здоров»я погіршилось. Він вважає, що в результаті ДТП йому завдано моральної шкоди, яку він оцінює в 5000 грн. На час ДТП власником автомобіля був ОСОБА_2, будь-які документи, які свідчили про передачу автомобіля третій особі для тимчасового використання, тощо відсутні.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2016 р. залучено по справі в якості співвідповідача ОСОБА_3 (а.с.128).

Під час розгляду справи позивач надав заяву про уточнення позовних вимог згідно якої просить:

- стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 06.02.2015 року у розмірі 14568,73 грн.;

- стягнути з солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на проведення автотоварознавчого дослідження і висновку експерта - автотоварознавця № 076-15 від 30.09.2015 року у розмірі 1675,96 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на пересування з метою відновлення своїх прав у розмірі 1000 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 на його користь відшкодування моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди 06.02.2015 року в розмірі 500 грн.;

- стягнути солідарно з відповідачів на його користь судові витрати у розмірі 487,20 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог до відповідача ОСОБА_2 зазначаючи, що ОСОБА_2 є неналежним відповідачем, оскільки особою винною у скоєнні ДТП є ОСОБА_3

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнала частково. Не заперечила проти виплатити позивачу матеріальної шкоди в сумі 2000 грн. та моральної у розмірі 1000 грн.

Суд, в межах наданих доказів, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, допитавши свідка ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.ст. 10, 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше як за заявою осіб, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів, тобто кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 є власником автомобіля марки DACIA Supernova, державний номер НОМЕР_1, на підставі технічного паспорту. Із наданих в судовому засіданні пояснень з'ясовано, що автомобіль марки DACIA Supernova не застрахований.

06.02.2015 р. о 10.35 год. по вул. Ж.Революції, навпроти АЗС «WOG» в м. Кіровограді сталася дорожньо-транспортна пригода між автомобілем CHEVROLET Lacetti, державний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 та автомобілем DACIA Supernova, державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль ОСОБА_1 отримав механічні пошкодження.

З вимог ст. 1187 ЦК України, вбачається що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Вирішуючи питання хто має відповідати за заподіяну шкоду позивачу, суд аналізує наступне: ОСОБА_3 керувала автомобілем DACIA Supernova, державний номер НОМЕР_1, власником якого є ОСОБА_2, на підставі посвідчення водія.

Враховуючи те, що транспортний засіб DACIA Supernova, державний номер НОМЕР_1, під час виникнення спірних правовідносин перебував на відповідній правовій підставі у ОСОБА_3, саме ця особа і повинна відповідати за заподіяну позивачу шкоду. Тому заявлені позивачем вимоги до ОСОБА_2 не підлягають задоволенню, оскільки заявлені до неналежного відповідача.

Згідно постанови Кіровського районного суду м. Кіровограда від 24.02.2015 р. у справі № 404/1014/15-п ОСОБА_3 визнано винною у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 10). Вказана постанова оскаржена не була і набрала законної сили 10.03.2015 р.

Шкода, заподіяна особі або майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З вимог ст. 1187 ЦК України, вбачається що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка неправомірно заволоділа транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, завдала шкоди діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, зобов'язана відшкодувати її на загальних підставах. Якщо неправомірному заволодінню іншою особою транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом сприяла недбалість її власника (володільця), шкода, завдана діяльністю щодо його використання, зберігання або утримання, відшкодовується ними спільно, у частці, яка визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).

Відповідно до частини 1 та п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України, особа, який завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 10.09.2015 р. по справі призначена судова авто-товарознавча експертиза.

Згідно висновку експерта № 076-15 про автотоварознавчу експертизу автотранспортного засобу марки CHEVROLET Lacetti, реєстраційний номер НОМЕР_2, вартість відновлювального ремонту станом на 25.09.2015 року пошкодженого в результаті ДТП автомобіля становить 8167,09 грн. Величина втрати товарної вартості після відновлення станом на 25.09.2015 р. становить 6401,64 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику станом на 25.09.2015 року в результаті ДТП з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу складників КТЗ ГВРЗ та величини ВТВ станом на 25.09.2015 р. становить 14568,73 грн. (а.с. 47-57).

За вказаних обставин, суд визначає розмір відшкодування завданого позивачу ОСОБА_1 відповідачем ОСОБА_3 збитку в результаті ДТП в розмірі 14568 грн. 74 коп.

Стаття 23 ЦК України, передбачає право особи на відшкодування морального збитку, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральний збиток, зокрема, полягає в душевних стражданнях, що фізична особа зазнала в зв'язку із знищенням чи ушкодженням його майна.

Згідно ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У відповідності до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25.05.2001 р. «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», суд визначає розмір моральної шкоди з урахуванням характеру страждань позивача (моральних, психічних та ін.), матеріального становища відповідача, характеру порушення, глибини моральних страждань позивача.

В судовому засіданні суд встановив, що в результаті ДТП 06.02.2015 р., що сталося з вини відповідача, позивачу ОСОБА_1 заподіяна моральна шкода в тому, що позивач переніс нервово-емоційні переживання пошкодженням автомобіля.

Враховуючи наведене, із урахуванням пояснень позивача ОСОБА_1 про завдані йому моральні страждання, суд, вважає, що розмір моральної шкоди у сумі 5000 грн., яку визначив позивач підлягає зменшенню, у зв'язку з чим, застосовуючи принцип справедливості, достатності та розумності, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 розмір моральної шкоди у сумі у 1200 грн.

В задоволенні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення на його користь відшкодування матеріальної шкоди, пов'язаної з витратами на пересування з метою відновлення своїх прав у розмірі 1000 грн. суд відмовляє за недоведеністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача судовий збір в сумі 487, 20 грн. та 1500 грн. витрат за проведення експертизи.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат на пересування та проведення експертизи - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_4) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_5) 14568,73 грн. матеріальної шкоди, 1200 грн. моральної шкоди, 1500 грн. витрат на проведення експертизи та 487,20 грн. судового збору.

В решті позовних вимог до ОСОБА_3 відмовити.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди заподіяної джерелом підвищеної небезпеки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, витрат на пересування та проведення експертизи - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Кіровського Н. Ю. Іванова

районного суду

м.Кіровограда