У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І., Закропивного О.В.,
Черненко В.А.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна», третя особа - товариства з обмеженою відповідальністю «Аіст-таксі», про стягнення страхової виплати, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_6 та ОСОБА_7, в інтересах малолітнього ОСОБА_8, звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вони є спадкоємцями після ОСОБА_9

ОСОБА_9 був працевлаштований водієм таксі в ТОВ «Аіст-таксі» та відповідно до Положення «Про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 18 грудня 1998 року № 2011, ТОВ «Аіст-таксі» з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» було укладено договір обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті № 31-15/049515 від 23 червня 2010 року, за яким згідно додатку № 2 до указаного договору страхування, ОСОБА_9 був одним із застрахованих осіб. Згідно з умовами договору страхування, страхова сума на одну особу склала 51 тис. грн.

Посилаючись на те, що 14 січня 2011 року під час виконання трудових обов'язків, ОСОБА_9 потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та від отриманих травм ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер, а спірна страхова сума увійшла у спадкову масу після смерті останнього і не була виплачена його спадкоємцям, позивачі просили суд стягнути з відповідача указану спірну суму коштів.

Рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь ОСОБА_6 заборгованість у загальному розмірі 20 572 грн 78 коп., з яких: 17 тис. грн - страхова виплата, 2 829 грн 44 коп. - інфляційні втрати, 743 грн. 34 коп. - 3% річних.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» на користь на користь ОСОБА_7, яка діє в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, заборгованість у загальному розмірі 20 454 грн 20 коп., з яких: 17 тис. грн - страхова виплата, 2 829 грн 46 коп. - інфляційні втрати, 624 грн 74 коп. - 3% річних.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Судами встановлено, що ОСОБА_9 знаходився у трудових відносинах з ТОВ «Aicт-тaкci».

23 червня 2010 року ТОВ «Aicт-тaкci» уклало з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» договір № 31-15/049515 обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті строком дії з 26 червня 2010 року до 25 червня 2011 року на підставі Положення про обов'язкове особисте страхування від нещасних випадків на транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14 серпня 1996 року № 959 з подальшими змінами.

14 січня 2011 року ОСОБА_9 при виконанні трудових обов'язків потрапив у дорожньо-транспортну пригоду та від отриманих травм помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

04 січня 2012 року був складений комісійний акт про нещасний випадок на підприємстві, пов'язаний з виробництвом, відносно ОСОБА_9 (форма Н-1).

Судами також указано, що спірний договір страхування має додатки №1 від 26 червня 2010 року та додаток № 2 від 04 січня 2011 року з зазначенням застрахованих осіб працівників ТОВ «Aicт - тaкci» відповідно до п.п.1.1, 1.2, 1.3 договору. Згідно додатку № 2 до договору страхування (який підписаний та має реквізити як страховика так і страхувальника ТОВ «Aicт-тaкci») ОСОБА_9 зазначений як застрахована особа.

Відповідно до умов указаного договору страхування страхова сума на одну застраховану особу склала 51 тис. грн.

Судами встановлено, що ОСОБА_6 та малолітній ОСОБА_8, в інтересах якого діє ОСОБА_7, є спадкоємцями ОСОБА_9, згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 липня 2013 року, у якому, зокрема, зазначено, що належність спірної страхової суми спадкодавцю підтверджується листом ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» від 09 квітня 2013 року № 687/09-01.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» була зобов'язана виплатити позивачам як спадкоємцям ОСОБА_9 належну останньому страхову суму, оскільки він був застрахований від нещасних випадків на транспорті відповідно до спірного договору страхування № 31-15/049515 від 23 червня 2010 року, частиною якого є додаток № 2 до цього договору, у якій указано дані ОСОБА_9

Проте, повністю з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій погодитись не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону оскаржені судові рішення не відповідають з огляду на наступне.

Відносини у сфері страхування врегульовані, зокрема, Законом України «Про страхування», який спрямований на створення ринку страхових послуг, посилення страхового захисту майнових інтересів підприємств, установ, організацій та фізичних осіб.

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

Особисте страхування від нещасних випадків на транспорті належить до обов'язкового страхування згідно з п. 6 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування».

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивачі вказували на те, що вони є спадкоємцями ОСОБА_9, який за життя мав право на відповідне страхове відшкодування згідно страхового договору № 31-15/049515 від 23 червня 2010 року, оскільки його данні вказані в додатку № 2 до цього договору, який є частиною договору.

Згідно з листом ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» № 1482/09-01 від 21 серпня 2013 року між ним та ТОВ «Аіст-таксі» виникли правовідносини з обов'язкового страхування від нещасних випадків на транспорті на підставі договору № 31-15/049515 від 23 червня 2010 року, предметом якого є майнові інтереси застрахованих осіб, пов'язані з їх життям, здоров'ям, втратою працездатності внаслідок нещасного випадку під час обслуговування поїздки на автомобільному транспорті.

Також, у листі зазначено, що службовою перевіркою встановлено, що в архіві ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» знаходиться оригінал договору страхування ОНВ № 5110/3115/049515 від 23 червня 2010 року і серед застрахованих осіб (додаток № 1 до договору) ОСОБА_9 не значиться.

Щодо наданого позивачами додатку № 2 до договору страхування від 04 січня 2011 року, у якому ОСОБА_9 зазначений у списку застрахованих осіб, відповідачем повідомлено, що такий договір страхування з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» не укладався.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про страхування» застраховані особи можуть набувати прав і обов'язків страхувальника згідно з договором страхування.

Договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору (ст. 16 Закону України «Про страхування»).

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України).

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно із договором № 31-15/049515 обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 23 червня 2010 року в графі «Застрахована особа» указано «згідно додатку № 1».

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальними вимогами процесуального права, закріпленими у ст.ст. 57-60, 131-132, 137, 177, 179, 185, 194, 212-215 ЦПК України, визначено обов'язковість установлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, надання їм юридичної оцінки, а також надання оцінки всім доводам сторін у справі, що також є складовою вимогою ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Судами першої та апеляційної інстанцій, у порушення вимог ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України, не враховані вказані вимоги норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, не встановлені та не перевірені обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, зокрема, не досліджено оригінал спірного договору страхування, у зв'язку із чим належним чином не з'ясовано чи вносилися зміни у договір № 31-15/049515 обов'язкового особистого страхування від нещасних випадків на транспорті від 23 червня 2010 року, що укладено між ТОВ «Aicт-тaкci» уклало з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» з моменту його укладеннята чи є указаний позивачами додаток № 2 до договору ОНВ № 31-15/049515 від 04 січня 2011 року частиною зазначеного вище страхового договору.

Без встановлення указаних обставин оскаржені судові рішення не можуть вважатися законними та обґрунтованими та відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» задовольнити.

Рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 12 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
О.В. Закропивний
В.А. Черненко
С.П. Штелик