З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Справа №377/50/16-ц
Провадження №2/377/67/16
08 квітня 2016 року Славутицький міський суд Київської області у складі: головуючої - судді Малишенко Т.О., при секретарі Ахутіній А.А., за участі позивача ОСОБА_1, його представника адвоката ОСОБА_2, відповідачі відсутні, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Славутичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання особами, що втратили право користування жилим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, та ОСОБА_4, про визнання їх особами, що втратили право користування жилим приміщенням, розташованим за адресою: м. Славутич Київської області Чернігівський кв-л б.№7 кв.№2, на підставі ст.ст.391,405 ЦК України. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 08 листопада 2014 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 1888, ним було придбано в особисту приватну власність житлове приміщення у вигляді двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: м. Славутич, Київської області, Чернігівський квартал буд.№7 кв.№2. 08 листопада 2014 року його право особистої приватної власності на вищевказане житлове приміщення було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з реєстру за індексним номером 29210005. Після отримання в особисту приватну власність даного житлового приміщення він уклав з КП «ЖКЦ» договори про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, та з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» договір на постачання електроенергії. По сьогоднішній день у його квартирі залишилися зареєстрованими його молодший син ОСОБА_3, відповідач у справі, його дружина ОСОБА_4, відповідачка у справі та їх дочка, його онука, ОСОБА_5 Відповідачі виїхали до Російської Федерації так і не знявшись з реєстрації по квартирі, не повідомивши навіть адреси свого місця знаходження. Спочатку у жовтні 2014 року виїхав відповідач ОСОБА_3, а в грудні 2014 року і його дружина ОСОБА_4 З його сторони відповідачам ніколи не чинилося ніяких перешкод у проживанні та користуванні цією квартирою. З 2014 року відповідачі більше ніколи в ній не проживали і не з'являлися, ніяких претензій до неї не мають. Підтвердженням цих обставин є акти про їх не проживання. Реєстрація відповідачів у його квартирі створює для нього перепони у здійсненні ним, як власником цього майна, всіх прав по його користуванню та розпорядженню за власним розсудом. Враховуючи порушення його прав як власника нерухомого майна, його право на захист порушених інтересів та відсутність відповідачів у його житловому приміщенні, він просить усунути перешкоди у здійсненні його прав як власника жилого приміщення, розташованого за адресою: м. Славутич Київської області Чернігівський кв-л б.№7 кв.№2, по розпорядженню та користуванню ним, визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особами, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням.
В судовому засіданні позивач і його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, в суді дали покази аналогічно викладеним у позовній заяві.
Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце слухання справи повідомлені належним чином, відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства. Письмових заяв про відкладення розгляду справи від них не надходило. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд заслухавши позивача і його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про обгрунтованність позовних вимог позивача, які підлягають задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до Договору купівлі-продажу, посвідченого 08 листопада 2014 року приватним нотаріусом Славутицького міського нотаріального округу Київської області за реєстровим № 1888, позивачем було придбано в особисту приватну власність житлове приміщення у вигляді двохкімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1.
08 листопада 2014 року право особистої приватної власності позивача на вищевказане жиле приміщення було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується Витягом про реєстрацію прав власності на нерухоме майно № 29210005, виданим КП АРБ Славутицьке міське бюро технічної інвентаризації.
Відповідно наданих документів позивач є єдиним та законним власником даної квартири.
З наданих документів вбачається, що позивачем як особою, відповідальною за утримання житлового приміщення, було укладено з КП «ЖКЦ» договори про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної і гарячої води і водовідведення, та про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а з ВАТ ЕК «Чернігівобленерго» договір на постачання електроенергії. З наданого особового рахунку вбачається, що позивач самостійно несе всі витрати по утриманню квартири.
Згідно довідки з місця реєстрації, позивач не зареєстрований у даній квартирі. З 03.04.2001 року у квартирі зареєстровані відповідач ОСОБА_3, відповідачка ОСОБА_4 та їх дочка ОСОБА_5 .
З довідок Комунального підприємства «Житлово - комунальний центр» за № 110 від 19.01.2016 року та Славутицького відділення поліції Броварського відділу поліції ГУ Національної поліції у Київській області за № 162 від 18.01.2016 року вбачається, що ніяких заяв від відповідачів, що їм чинять перепони в користуванні даним житлом не надходило.
Відсутність ОСОБА_3, та ОСОБА_4, у квартирі, та їх не проживання у ній з 2014 року і по даний час, тобто значно більше одного року без поважних причин, в суді підтвердили свідки ОСОБА_6, та ОСОБА_7, які суду повідомили, що в даному житловому приміщенні проживає позивач, особистих речей відповідачів немає, перепони у користуванні даним житловим приміщенням їм ніхто не чинить, з грудня 2014 року відповідачі виїхали до Російської Федерації на постійне місце проживання. Крім того відсутність відповідачів ОСОБА_3, та ОСОБА_4, у вказаному житловому приміщенні, належному на праві власності позивачу з 2014 року по даний час також підтверджується актами про їх не проживання від 20.02.2015 року; 21.10.2015 року та від 18.01.2016 року.
Вищенаведені обставини свідчать про наявність підстав для визнання ОСОБА_3, та ОСОБА_4, особами, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: м. Славутич Київської області Чернігівський кв-л б.№7 кв.№2, оскільки за вимогами ст.ст.383, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, якщо вони не поєднані з позбавленням права володіння.
На підставі викладеного суд прийшов до висновку про законність і обгрунтованність позовних вимог позивача, які підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки у відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України, доказування обставин, на які сторони посилаються в підтвердження чи спростування позовних вимог, покладається на них. Суд вважає, що позивач довів в судовому засіданні переконливими доказами, що відповідачі не проживають у спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин. Оскільки відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, члени сім,ї власника житла, а також інші особи, втрачають право на користування цим житлом у разі їх відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.
Керуючись ст. 218 ЦПК України,ст.ст. 316 - 317, 391, 405 ЦК України, суд
Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, особами, які втратили право користування жилим приміщенням квартирою №2, розташованою у будинку №7 Чернігівського кварталу м. Славутич, Київської області.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно судовий збір в сумі 551 гривня 20 копійок.
Копію рішення направити відповідачам для ознайомлення.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Славутицький міський суд шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Т. О. Малишенко