Справа №577/3587/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/287/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Дубровної В. В.,

суддів - Лузан Л. В. , Сибільової Л. О.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБІ Банк») ОСОБА_4 до ОСОБА_3

про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до ОСОБА_3, який мотивував тим, що 17 лютого 2006 року між ВАТ «ВіЕйБІ Банк» та відповідачем був укладений кредитний договір №435, згідно умов якого останній отримав кредит у розмірі 38 675 доларів США зі сплатою 14% річних, з терміном користування до 17 лютого 2026 року. Відповідач свої зобовязання за кредитним договором не виконує, тому станом на 21 липня 2015 року заборгованість по кредиту складає 23 900,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 321,49 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 25 червня 2015 року ( 21, 178020 грн. за 1 долар США) складає 6 808 грн. 52 коп.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 104, 05 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 25 червня 2015 року становить 2 203 грн. 58 коп., а також штраф у розмірі 14 888 грн., які й просив стягнути з відповідача.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року позов ПАТ «ВіЕйБІ Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБІ Банк» ОСОБА_4 задоволений.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 23 900 грн. 74 коп. заборгованості за кредитним договором, а також 243 грн. 60 коп. судових витрат на користь держави.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині застосування до нього штрафних санкцій.

При цьому не погоджується з висновком суду щодо наявності підстав для стягнення з нього штрафу у розмірі 14 888, 64 грн., оскільки останній при ухваленні рішення належним чином не дослідив природу штрафних санкцій, порядок та правильність їх нарахування.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, який апеляційну скаргу підтримує з мотивів у ній викладених, вивчивши матеріали справи, перевіривши рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду частковому скасуванню.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції виходив з того, що в силу ст.ст. 526, 527, 1054 - 1057 ЦК України сума заборгованості за кредитним договором не сплачена, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Однак з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитися не може з огляду на наступне.

У відповідності до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначених вимог закону суд не дотримався.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема припинення зобовязання, сплата неустойки, що передбачено ст. ст. 549,611 ЦК України. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином в установлений строком відповідно до вказівок, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок відповідно до вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Згідно вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Частиною 1 ст. 1049 ЦК України передбачено обовязок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк») та відповідачем 17 лютого 2006 року був укладений кредитний договір № 435, відповідно до умов якого відповідачу банком був наданий кредит в розмірі 38 675,00 доларів США, зі строком повернення до 17 лютого 2026 року. За користування кредитними коштами була встановлена плата у розмірі 14 % річних (а.с. 10-16).

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості станом на 21 липня 2015 року заборгованість по кредиту складає 23 900,74 грн., з яких: заборгованість за кредитом 321,49 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 25 червня 2015 року (21, 178020 грн. за 1 долар США) складає 6 808 грн. 52 коп.; заборгованість по відсотках за користування кредитом 104, 05 доларів США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ станом на 25 червня 2015 року становить 2 203 грн. 58 коп., а також штраф у розмірі 14 888, 64 грн.

Але, як вбачається з зазначеного розрахунку, станом на 21 липня 2015 року існує переплата за кредитним договором у сумі 20763,98 доларів США, тобто кредит погашений відповідачем добровільно і достроково. Таке погашення мало місце в лютому 2011 року та серпні 2013 року, коли відповідачем одноразово внесено відповідно, 8815,40 та 20553,60 доларів США на погашення тіла кредиту та відсотків за користування. На момент звернення до суду відповідачем було сплачено за тілом кредиту - 38353,51 доларів США із отриманих за кредитним договором 38 675,00 доларів США, за процентами 31896,97 доларів США, що підтверджується цим же розрахунком; залишок несплачених коштів за кредитним договором, строк дії якого спливає у 2026 році, становить заявлену до стягнення позивачем суму -321,49 доларів США за тілом кредиту, та 104,05 долара США за відсотками, що еквівалентно 6808,52 грн. та 2203,58 грн.

За умовами договору визначена можливість нарахування штрафу, в тому числі у разі невиконання або неналежного виконання зобовязань за кредитним договором.

Матеріалами справи не підтверджено порушення відповідачем своїх зобовязань щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, а навпаки, викладені вище обставини свідчать про намагання ОСОБА_3 якнайшвидше достроково погасити кредит.

30 червня 2015 року ОСОБА_5 направляв ОСОБА_3 вимогу про дострокове повернення коштів за кредитним договором у сумі 23900 грн., зазначаючи про систематичне порушення останнім умов договору щодо несвоєчасного погашення кредиту (а.с.21), з чим не можливо погодитись, оскільки станом на день направлення даної вимоги ОСОБА_3 добровільно та достроково, починаючи погашення з 2011 року, сплачував кошти та погасив майже весь кредит, не зважаючи на те, що строк дії договору закінчується в 2026 році.

Матеріали справи не містять будь-яких пояснень та доказів обгрунтованості нарахування штрафу у розмірі 14888, 64 грн.

Апеляційним судом двічі пропонувалось Банку (шляхом направлення протокольних ухвал, а.с.99,114) надати суду письмові пояснення з приводу підстав та порядку нарахування штрафу, а при можливості забезпечити участь у судовому засіданні його представника для дачі особистих пояснень, чим банк не скористався, будь-яких письмових розрахунків, пояснень з приводу механізму та підстав нарахування штрафу суду не надав, обмежившись направленням на адресу суду розрахунку заборгованості, який уже мається в матеріалах цивільної справи.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги в частині стягнення з відповідача штрафу у розмірі 14 888,64 грн., колегія суддів вважає, що в цій частині рішення суду підлягає скасуванню, з відмовою у задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу у розмірі 14888,64 грн.

Всупереч положенням ст. 60 ЦПК України позивачем не доведена обгрунтованість заявлених вимог про стягнення штрафу.

У відповідності до п.2 ч.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог;

Згідно з ч.1,2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають розподілу судові витрати у такий спосіб. Позовні вимоги Банку задоволені частково, на 38%, а тому, на його користь з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 91 грн. 85 коп. Апелянтом при подачі апеляційної скарги сплачений судовий збір у розмірі 267 грн. 96 коп. Апеляційна скарга повністю задоволена, а тому, з Банку на користь відповідача підлягає стягненню сплачений ним в повному обсязі судовий збір. Шляхом взаємозаліку з Банку на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 176 грн. 11 коп.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.1,2,3,4, ч.2, ч.3, 313, 314 ч.2, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Скасувати рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 28 грудня 2015 року в частині стягнення штрафу у сумі 14888 грн.64 коп. та судових витрат.

В цій частині відмовити у задоволенні позовних вимог.

Викласти резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Стягнути із ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_5» заборгованість за кредитом у сумі 6808 грн. 52 коп., за відсотками -2203 грн. 58 коп., всього- 9012 грн.10 коп.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_5» на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 176 грн. 11 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: