У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним на підставі нормативного акта обов'язкової дії та стягнення суми заборгованості за надані послуги та судових витрат,

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» звернулося до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 і користується послугами з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, тому відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» є фактичним споживачем послуг, які надані позивачем. Відповідно до рішень виконавчого комітету Мукачівської міської ради «Про визначення виконавців послуг» від 23 жовтня 2012 року за № 261 та від 29 січня 2013 року за № 19 - позивача з 01 грудня 2012 року визначено виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Станом на 01 вересня 2015 року у відповідача є заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у сумі 1 363 грн 52 коп. Позивач просить визнати договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового договору між позивачем та відповідачем укладеним з 01 грудня 2012 року, стягнути з відповідача заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 грудня 2012 року по серпень 2015 року в сумі 1 363 грн 52 коп. та судові втрати.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2016 року, позов Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» задоволено частково.

Визнано договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій на основі типового договору між Товариством з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» та ОСОБА_2 укладеним з 01 грудня 2012 року.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» заборгованість за надані житлово-комунальні послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій в сумі 1 363 грн 52 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» відмовити в повному обсязі.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про визнання укладеним договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій між позивачем і відповідачем та стягнення заборгованості за надані послуги у розмірі 1 363 грн 52 коп.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3, у відкритті касаційного провадження на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 лютого 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «І.Т.В. Сервіс Плюс» до ОСОБА_2 про визнання договору укладеним на підставі нормативного акта обов'язкової дії та стягнення суми заборгованості за надані послуги та судових витрат.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов