Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 березня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Чайка О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ПАТ «УкрСиббанк» звернулися до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги, та просили суд стягнути з відповідачів борг за кредитним договором в розмірі 404184,03грн.. Позовні вимоги обґрунтували тим, що 26.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту в розмірі 33000,00 доларів США. Вказаний відповідач зобовязався щомісячно повертати наданий кредит в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно з додатком № 1 до договору, з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 26.06.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін погашення кредиту, відповідно до п.1.1, 1.2 кредитного договору. Додатковою угодою № 1 від 18.02.2009 року до кредитного договору були внесені зміни кінцевого терміну погашення кредиту до 26.12.2018 року та зміни до графіку погашення кредиту. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 15,00 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін у розмірі збільшеному вдвічі. Згідно з п.4.1 договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або терміну сплати процентів за кредит даний відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня. В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 26.06.2008 року були укладені договори поруки № 213971 з ОСОБА_2, № 213973 з ОСОБА_5, № 213969 з ОСОБА_3. Згідно з п.п.1.1-1.5 договору поруки, поручитель зобовязується відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною. Згідно з п. п. 3.1.3, 6.1.2 кредитного договору, у разі порушення позичальником умов кредитного договору, позивач має право вимагати від даного відповідача дострокового повернення всієї суми кредиту та сплатити кредит, змінивши терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділом 6 договору. Згідно з п.3.4.3 договору, даний відповідач зобовязаний достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту у порядку, визначеному розділом 6 договору. Згідно з розділом 6 кредитного договору в разі застосування банком права, передбаченого п.6.1.2 кредитного договору та направлення банком на адресу відповідача вимоги про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаної вимоги, термін повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали на 32 календарний день, рахуючи з дати одержання позичальником вказаної вимоги банку, а у випадку неотримання повідомлення банку на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту від банку. Відповідно до умов кредитного договору, позивач направив відповідачам вимоги від 19.12.2013 року про усунення порушень умов кредитного договору, однак, відповідачі вимоги банку не виконали.

Всупереч умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості з листопада 2011 року, чим порушує взяті на себе зобовязання. Станом на 16.04.2014 року заборгованість за кредитним договором складає 35466,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.04.2014 року становило (11,39611грн. за 1 долар США) еквівалентно 404184,03грн., з яких: 23924,82 долари США, що еквівалентно 272649,88 грн. заборгованість за кредитом, 9755,79 доларів США, що еквівалентно 111178,06грн. заборгованість за процентами, 9897,75грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 10458,34грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. На день звернення позивача до суду заборгованість не погашена. Позивач просив суд стягнути її солідарно з відповідачів.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 подали до суду зустрічні позови про визнання договорів поруки від 26.06.2008 року припиненими.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2014 року первісний позов задоволено, у задоволенні зустрічних позовних вимог відмовлено. Ухвалою колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 15.01.2015 року, вказане рішення залишено без змін. Ухвалою колегії суддів вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.09.2015 року, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25.09.2014 року та ухвалу колегії суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області від 15.01.2015 року в частині вирішення позову Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу у вказаній частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В іншій частині рішення суду першої та апеляційної інстанцій залишено без змін.

Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанцій колегія суддів вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказує на те, що між банком та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 були укладені окремі договори поруки за №№ 213971, 213973, 213969. Отже, в такому випадку поручителі не несуть солідарної відповідальності та поруку не можна вважати їхньою спільною відповідальністю, з урахуванням того, що кожен з поручителів відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник.

10.11.2015 року канцелярією суду зареєстровано заяву представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій вона просить суд стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2, з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3, з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 року в розмірі, що становить 33 680,61 доларів США та заборгованість по сплаті пені за несвоєчасне погашення заборгованості у сумі 20 356,09 грн., а понесені судові витрати стягнути у рівних частках з кожного по 913,50 грн..

В судове засідання представник позивача не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи позивач повідомлений належним чином. Представник позивача подала через канцелярію суду заяву про розгляд справи без участі представника позивача, позов підтримала та просила задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з»явився, про місце, час та дату розгляду справи позивач повідомлений належним чином, направив до суду свого представника. Представник відповідача ОСОБА_1 подав до суду письмово викладені заперечення проти позову, в яких заперечував проти позовних вимог, у звязку з відсутністю у банку ліцензії на здійснення валютних операцій з видачі кредиту в іноземній валюті, однак позов визнав частково в національній валюті України гривні по курсу на момент предявлення вимоги банку до суду, а саме станом на 16.04.2014 року (11,39611 грн. за 1 долар США) суму боргу в розмірі 272 649,88 грн., а саме заборгованість за кредитом. В іншій частині позову просить відмовити. В подальшому до суду не з»явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнають частково, згідно поданого заперечення на позов.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в судове засідання не зявились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належно, причини неявки суду не повідомили.

Суд, повно і всебічно з»ясувавши обставини по справі, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 cт.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1,2 ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом.

Пленум Верховного Суду України у п.11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз'яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів.

В судовому засіданні встановлено, що 26.06.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_1 був укладений договір № 0 про надання споживчого кредиту в розмірі 33000,00 доларів США.

Суд звертає увагу, що не знайшли свого підтвердження доводи представника відповідача щодо відсутності у позивача необхідної ліцензії на здійснення операції щодо видачі валютного кредиту. В матеріалах справи міститься копія Банківської ліцензії №75, яку видано НБУ АКІБ «УкрСиббанк» на право здійснювати банківські операції, визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банк і банківську діяльність». Крім того, Національним Банком України надано позивачу дозвіл №75-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини другої та частиною четвертою статті 47 Закону України «Про банк і банківську діяльність» згідно з додатком до цього дозволу. До названого Дозволу надано додаток №75-2 з переліком операцій, які має право здійснювати АКІБ «УкрСиббанк». Суд вважає, що названі документи надають право позивачу укладати кредитні договори в іноземній валюті.

Відповідач зобовязався щомісячно повертати наданий кредит в терміни та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту, згідно з додатком № 1 до договору, з кінцевим терміном погашення кредиту не пізніше 26.06.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін погашення кредиту, відповідно до п.1.1, 1.2 кредитного договору. Додатковою угодою № 1 від 18.02.2009 року до кредитного договору були внесені зміни кінцевого терміну погашення кредиту до 26.12.2018 року та зміни до графіку погашення кредиту. За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 15% річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором термін у розмірі збільшеному вдвічі. Згідно з п.4.1 договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або терміну сплати процентів за кредит відповідач сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника ОСОБА_1 26.06.2008 року були укладені договори поруки: № 213971 з ОСОБА_2, № 213973 з ОСОБА_5, № 213969 з ОСОБА_3. Згідно з п.п.1.1-1.5 договорів поруки, поручителі зобовязуються відповідати за виконання позичальником усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною.

Відповідно до п.3.1 договорів поруки, договір набирає чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до повного припинення всіх зобовязань боржника за основним договором.

Згідно з п. 3.1.3 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника право вимагати від відповідача дострокового повернення всієї суми кредиту та сплатити кредит, змінивши терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення в порядку, визначеному розділу 6 договору, у разі порушення позичальником умов кредитного договору.

Згідно з п.3.4.3 кредитного договору, позичальник зобовязується достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити плату за кредит у разі застосування банком права вимоги дострокового повернення кредиту у порядку, визначеному розділом 6 договору.

Згідно з п.6.1 кредитного договору, сторони погодили, що банк має право, відповідно до п.6.1.2 визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п.1.2.2 цього договору, та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати за кредит, змінивши при цьому термін повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

Відповідно до п.6.2 договору, в разі застосування банком права, передбаченого п.6.1.2 кредитного договору та направлення банком на адресу відповідача вимоги про дострокове повернення кредиту і не усунення позичальником порушень умов договору протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаної вимоги, термін повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали на 32 календарний день, рахуючи з дати одержання позичальником вказаної вимоги банку, а у випадку неотримання повідомлення банку на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту від банку.

Відповідно до умов кредитного договору, позивач 23.12.2013 року по пошті направив відповідачам вимоги від 19.12.2013 року про усунення порушень умов кредитного договору, що підтверджується реєстром відправлень із штампом поштового відділення, на адресу за місцем їх реєстрації: АДРЕСА_1. Зазначені вимоги відповідачі отримали, що підтверджується матеріалами справи. Банком отримані зворотні поштові повідомлення про вручення вимог ОСОБА_6 та ОСОБА_3 28.12.2013р.. Вимоги банку відповідачі не виконали.

Станом на 16.04.2014 року утворилася заборгованість за кредитним договором в розмірі 35466,84 доларів США, що за курсом НБУ станом на 16.04.2014р. (11,39611грн. за 1 долар США) становила 404184,03грн., яку позивач просив стягнути в національній валюті, зокрема: 272649,88грн. (23924,82 долари США) заборгованість за кредитом, 111178,06грн. (9755,79 доларів США) заборгованість за процентами, 9897,75грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом,10458,34грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

На підтвердження розміру заборгованості позивачем за основним позовом наданий відповідний розрахунок.

На час розгляду справи в суді та уточнення позовних вимог, борг за даним кредитним договором становить: 23924,82 долара США кредитна заборгованість; 9755,79 доларів США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом; заборгованість по пені за несвоєчасне погашення заборгованості (без указання станом на яку дату та за який період часу) становить 20356,09 грн., з яких 9897,75 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 10458,34 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам.

Згідно ч.1 ст.509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона /боржник/ зобовязана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію/передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Оскільки відповідач має заборгованість за вказаним договором, то суд вважає, що зобовязання він виконує не належним чином.

Відповідно до ч. 2 ст.533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитор) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів.

Відповідно до ч.1 ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; тощо.

Враховуючи, що банк скористався правом, передбаченим п.6.1.2 кредитного договору та направив на адресу як позичальника, так і поручителів, вимоги про дострокове повернення кредиту, які відповідачі не виконали протягом 31 календарного дня з дати одержання вказаної вимоги, то термін повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали на 32 календарний день, рахуючи з дати одержання позичальником вказаної вимоги банку, а у випадку неотримання повідомлення банку на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення банку про дострокове повернення кредиту від банку. Оскільки, банк не отримав зворотнього повідомлення про отримання вимоги позичальником ОСОБА_1, та поручителем ОСОБА_7, то термін повернення кредиту та сплати за кредит вважається таким, що настав на 41 календарний день з дати відправлення позичальнику повідомлення банку (з 23.12.2013 року), а саме 02.02.2014 року, враховуючи, що це був вихідний день, термін повернення кредиту вважається таким, що настав 03.02.2014 року.

Оскільки, відповідач ОСОБА_1 не виконав взяті на себе зобовязання, передбачені кредитним договором, не виконав вимогу банку про повернення кредиту та інших платежів: відсотків за користування кредитом, суд прийшов до висновку про задоволення вимог позивача в частині стягнення заборгованості.

Відповідно до ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб.

Потрібно враховувати, що ч. 3 ст. 554 ЦК України, надає можливість встановлювати поруку стосовно виконання одного й того ж зобовязання з боку декількох осіб (співпоручителів) шляхом укладення між кредитором і кількома поручителями одночасно одного спільного договору поруки і закріплює як солідарну відповідальність поручителів з боржником перед кредитором, так і солідарну відповідальність поручителів між собою, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання. Зважаючи на те, що норми закону, якими врегульована порука, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого, у разі укладення між ними кількох договорів поруки на виконання одного й того ж зобовязання між ними не виникає солідарної відповідальності між собою.

За таких обставин кредитор, керуючись ст. 543 ЦК, має право на свій розсуд предявити вимогу до боржника і кожного з поручителів разом чи окремо, в повному обсязі чи частково, але поручитель, що виконав зобовязання, не вправі предявляти вимогу до іншого поручителя на предмет розподілу відповідальності перед кредитором.

Позивач скористався наданим йому законом правом, та уточнивши позовні вимоги просить стягнути суму утвореної заборгованості з боржника і з кожного з поручителів, що відповідає приписам ст.543 ЦК України, та узгоджується з правовою позицією висловленою Верховним судом України під час розгляду справи № 6-255цс15, Статтею 554 ЦК України, відповідно до якої, в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

За змістом договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.

При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Стягнення солідарно з поручителів суми заборгованості за кредитним договором не узгоджуються з вимогами статті 554 ЦК України та умовами договорів поруки.

Норми закону, якими регулюються правовідносини поруки, не містять положень щодо солідарної відповідальності поручителів за різними договорами, якщо договорами поруки не передбачено іншого.

Між позивачем та ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 були укладені окремі договори поруки за №№ 213971,213973,213969, і тому слід дійти висновку, що кожен з поручителів окремо поручився відповідати перед кредитором разом з позичальником як солідарний боржник.

Враховуючи викладене, а також те, що ні нормами закону, ні умовами договорів поруки не встановлено солідарної відповідальності поручителів, підстави для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості, згідно з вимогами частини третьої статті 554 ЦК України відсутні.

Суд позбавлений можливості виходити за межі позовних вимог, і тому розглядає їх саме в тій редакції, в якій просить представник позивача в уточненій позовній заяві, а саме: стягнути на користь ПАТ «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2, з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3, з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту. Так як відповідачі не виконали свої зобов"язання за кредитним договором та договорами поруки, то суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнгення заборгованості за кредитом та відсотками.

Рішення суду, крім іншого, повинно бути справедливим.

Відповідно до приписів ст.4 ЦПК України, суд здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні у спосіб, визначений законами України.

Щодо заявлених позовних в іноземній валюті, суд вказує, що відповідно до розяснень, наданих в п.п.12 Постанови Пленуму ВСУ №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті з правовідносин, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках та порядку, встановлених законом.

Таким чином, не суперечить чинному законодавству України стягнення заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті, якщо саме вона надавалась за договором, і позивач просить стягнути суму у валюті.

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Стаття 549 ЦК України визначає пеню як один із різновидів неустойки грошової суми або іншого майна, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання.

В заяві про уточнення позовних вимог представник позивача за довіреністю ОСОБА_8 вказує про наявність у відповідача заборгованості по пені в розмірі 20 356,09 грн., з яких: 9 897,75 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 10 458,34 грн. пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам. Названий представник відповідача в прохальній частині заяви про уточнення позовних вимог, лише констатує факт утворення за відповідачем заборгованості по сплаті пені, та просить стягнути її з відповідача, при цьому не вказує з якого саме відповідача необхідно стягнути пеню, не вказує станом на яку дату проводився розрахунок суми заборгованості по пені і за який період, та не надає розрахунку заборгованості, що робить названу позовну вимогу абсолютно не обґрунтованою та такою, що задоволенню не підлягає.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що заявлені ПАТ «УкрСиббанк» вимоги до відповідачів про стягнення заборгованості частково знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, і тому позов підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 судові витрати по 913,50 грн. з кожного.

На підставі ст.ст. 509, 525, 526, 530, 533, 553, 554, 559, 611, 1054, 1049, 1048, 1050 ЦК України, керуючись ст.ст. 3-13, 10, 11, 57, 58, 60, 79, 84, 88, 208, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2, з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3, з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту № 0 від 26.06.2008 року в розмірі, що становить 33 680,61 доларів США.

Стягнути на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, понесені витрати на сплату судового збору по 913 гривень 50 копійок з кожного.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_9