УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на житло за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 23 вересня 2000 року за договором купівлі-продажу ОСОБА_6, ОСОБА_7 продали, а ОСОБА_8 купив квартиру АДРЕСА_1.

Позивач зазначав, що купівля даного нерухомого майна була здійснена за його грошові кошти, які він отримав від продажу спадкового майна.

Посилався на те, що з моменту купівлі квартири він у ній постійно проживає.

Крім того, з 2000 року ним було добудовано до неї та введено в експлуатацію тамбур площею 3,20 кв.м. і проведено капітальний ремонт.

Враховуючи те, що відповідач заявив про свій намір продати спірне майно, ОСОБА_4 просив визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1, за набувальною давністю.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 11 лютого 2016 року, ОСОБА_4 відмовлено у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення та ухвалу судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції, із висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. ст. 15, 16, 328, 344 ЦК України, врахувавши роз'яснення постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із відсутності правових підстав для визнання права власності на спірну квартиру за позивачем у порядку набувальної давності.

Колегія суддів погоджується із такими висновками.

Суди попередніх інстанцій правильно зазначили, що в діях ОСОБА_4 відсутні ознаки добросовісності володіння, оскільки квартира належить ОСОБА_5 на праві власності, про що позивачу відомо.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про відмову у задоволенні позову.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.І. Журавель
Судді:С.Ф.Хопта
В.А. Черненко