РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 квітня 2016 року Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Якуші Н.В.,

при секретарі Пічугіної А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі «Харківської обласної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме на нежитлові приміщення, які належать відповідачу, шляхом надання їм права на продаж предмета іпотеки у будь-якій особі покупцеві, на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною встановленою на підставі оцінки субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на момент укладання договору купівлі-продажу; надання права на проведення усіх дій, повязаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення, отримання оригіналів, копій, дублікатів правовстановлюючих документів, технічної документації на предмет іпотеки, а також просив суд стягнути з відповідача на їх користь судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн. 00 коп.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказує на те, що між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/1647/74/98556 від 28.03.2008 року.

За умовами вказаного кредитного договору, позивач зобовязався надати відповідачу (позичальнику) грошові кошти у розмірі 103530 доларів США, а позичальник зобовязався прийняти, належним чином використати та повернути кредит, а також сплатити за користування ним проценти у розмірі 13% річних в порядку, на умовах та в строки, визначені кредитним договором, а саме до 28.03.2019 року.

Банк своє зобовязання виконав належним чином та в повному обсязі, що полягало у наданні позичальнику грошових коштів у розмірі 103530 доларів США.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 28 березня 2019 року було укладено іпотечний договір №014/1647/74/98556/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №752, за умовами якого відповідач з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору передав, а ОСОБА_1 прийняв в іпотеку, в порядку та на умовах, іпотечне майно, вказане у договорі.

Предметом іпотеки за іпотечним договором стало нерухоме майно, а саме: квартира №12, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька,88, загальною площею 39,1 кв.м.

Вказали, що 10.03.2010 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 було підписано Договір про зміни та доповнення №014/1647/74/98556/1/2 до Договору Іпотеки №014/1647/74/98556/1 від 28.03.2008 року, згідно із яким змінився предмет іпотеки, який ОСОБА_2 передала у іпотеку, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху за №12-1 по №12-3 загальною площею 41,0 кв.м, розташовані в літері «А-5» за адресою: м. Харків, вул.. Мироносицька, 88, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2008 року по справі №2-3724/08/04.

У звязку з тим, що боржник не виконував свої зобовязання по погашенню заборгованості за кредитом і процентами по кредитному договору, позивачем неодноразово здійснювались повідомлення відповідача про усунення порушень щодо оплати боргу, але до теперішнього часу вимоги банку залишились без задоволення.

Станом на 11.08.2015 року, заборгованість за кредитним договором становить 670403,45 долара США, яка складається з наступного: суми заборгованості за кредитом 104415,34 долара США, суми заборгованості за відсотками 54683,39 долара США, суми пені, нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості 511304,72 долара США.

Враховуючи вищевикладене, а саме неналежне виконання позичальником умов кредитного договору позивач звернувся до суду з даним позовом та просив ухвалити рішення, яким задовольнити позов в повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності №690/12 від 18.12.2012 року, в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Просив слухати справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про та місце слухання справи неодноразово повідомлялась належним чином шляхом її виклику до суду на адресу, яку вона самостійно вказувала в своїх поясненнях та заявах (а.с.69,854,119,121) причини неявки суду не повідомила, клопотань та заяв про поважність своє неявки до суду не надала.

Зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд розглянув цивільну справу без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (ч.2 ст. 197 ЦПК України) з урахуванням усіх письмових доказів, які були долучені до матеріалів справи. При цьому, суд враховує положення статті 169 ЦПК України, в якій зазначено, що суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 ЦПК України, а як вбачається з матеріалів справи на день слухання справи вже пройшло два місяці. Клопотання про продовження строків розгляду справи від відповідача до суду не надходило.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини даної справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог, зважаючи на наступне.

Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» (в подальшому назва була змінена на ПАТ «ОСОБА_1 Аваль») та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №014/1647/74/98556 від 28.03.2008 року, відповідно до якого ОСОБА_2 отримала кредит у розмірі 103530 доларів США на строк 132 місяців з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 28 березня 2019 року з зобовязанням сплачувати 13,0% відсотків річних за користування кредитом.

Відповідно до п.7.1 кредитного договору, ОСОБА_2 зобовязалась здійснювати погашення Кредиту та процентів щомісячно ануїтетними (однаковими) платежами розмірі згідно із графіком погашення кредиту та інших платежів.

Відповідно до п. 9.1 кредитного договору було передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за цим Договором Кредитор має право вимагати дострокового погашення Кредиту Позичальником у повному обсязі разом із сплатою всіх сум, належних до сплати на дату предявлення вимоги, включаючи проценти за Кредитором.

В ході розгляду справи встановлено, що станом на 11.08.2015 року заборгованість відповідача за кредитним договором становить 670403,45 долара США, яка складається з наступного: суми заборгованості за кредитом 104415,34 долара США, суми заборгованості за відсотками 54683,39 долара США, суми пені, нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості 511304,72 долара США., що у гривневому еквіваленті становить

14254755,71 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 2220178,26 грн.; суми заборгованості за відсотками в розмір 1162730,24 грн.; суми пені, нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості в розмірі 10871847,21 грн.

В забезпечення виконання зобовязань за вищевказаним кредитним договором, 28 березня 2008 року між ВАТ «ОСОБА_1 Аваль» та відповідачем було укладено іпотечний договір №014/1647/74/98556/1, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та зареєстрованого в реєстрі за №752, за умовами якого відповідач з метою забезпечення належного виконання зобовязання, що випливає з кредитного договору передав, а ОСОБА_1 прийняв в іпотеку, в порядку та на умовах, іпотечне майно, а саме: квартиру №12, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька,88, загальною площею 39,1 кв.м.(а.с.31-33).

Відповідно до матеріалів справи судом встановлено, що 10.03.2010 року між ПАТ «ОСОБА_1 Аваль» та ОСОБА_2 було підписано Договір про зміни та доповнення №014/1647/74/98556/1/2 до Договору Іпотеки №014/1647/74/98556/1 від 28.03.2008 року, згідно із яким змінився предмет іпотеки, який ОСОБА_2 передала у іпотеку, а саме: нежитлові приміщення 1-го поверху за №12-1 по №12-3 загальною площею 41,0 кв.м, розташовані в літері «А-5» за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, 88, що належить іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2008 року по справі №2-3724/08/04 (а.с.34-35).

Як встановлено в ході судового розгляду, у звязку з невиконанням ОСОБА_2 зобовязань по погашенню заборгованості за кредитом і процентами по кредитному договору, позивачем були направлені вимоги про усунення порушення зобовязань за кредитним договором від 28.03.2008 №014/1647/74/98556, в яких останню було повідомлено про наявність заборгованості за кредитним договором та можливе здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання обовязків по погашенню заборгованості (а.с.38-39), проте вимога банку залишилась без реагування.

Так, виходячи зі змісту ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Згідно даних розрахунку заборгованості, боржник ОСОБА_2 порушила виконання умов кредитного договору та не здійснював погашення отриманого кредиту згідно з умовами вказаного договору та не сплачує відсотки за користування кредитом.

Статтями 525, 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 кодексу.

Згідно з вимогами ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Як встановлено в ході розгляду справи, з метою забезпечення виконання зобовязань, що випливають з кредитного договору, між банком та відповідачем було укладено договір іпотеки, за яким іпотекодавець передав в заставу іпотекодержателю предмет іпотеки, а відповідно до п.16.2 кредитного договору, при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи

процентами, а також в інших випадках, передбачених договором, ОСОБА_1 має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за цим договором, та стягнути заборгованість за цим договором в примусовому порядку, в тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Крім того, відповідно розділу 7 Договору про зміни та доповнення №014/1647/74/98556/1/2 до Договору Іпотеки №014/1647/74/98556/1 від 28.03.2008 року у випадку невиконання чи неналежного виконання Іпотекодавцем (боржником) зобовязання в цілому чи тієї або іншої частини, а також у інших випадках, передбачених цим Договором, Іпотекодержатель реалізує своє право шляхом стягнення на предмет іпотеки у порядку, визначеному цим Договором.

Вищезазначені положення договорів кореспондують з нормами Закону України «Про іпотеку», відповідно до статті 33 якого - у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до роз'яснень, викладених в п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне подання вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві. Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена (частина перша статті 20 ЦК України, статті 3 і 4 ЦПК України).

Таким чином, відповідно до аналізу зазначених норм права та роз'яснень, наведених у постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання.

З матеріалів справи встановлено, що боржником вимоги кредитного договору не виконуються, в звязку з чим виникла заборгованість.

Умовами ст.590 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорення саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен встановити чи були порушені, невизнані

або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від встановленого вирішити питання про задоволення або про відмову в їх задоволенні.

Позивач, як іпотекодержатель має право на підставі частин 2 і 3 ст. 16 ЦК України, статей 36,37 Закону України «Про іпотеку» захистити свої майнові права, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки вищевказаним договором іпотеки сторонами передбачено, що іпотекодержатель може звернути стягнення на предмет іпотеки відповідно до чинного законодавства.

Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, зокрема, загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Відповідно до розяснень п.42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій).

Щодо застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» № 1304-VII від 03.06.2014 року, відповідно до якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку, слід зазначити наступне.

Даний закон діє до набрання чинності законом, який врегулює питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає у бухгалтерському та/або податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості.

В ході судового розгляду встановлено, що предметом іпотеки є нежитлові приміщення, що в даному конкретному випадку не дозволяє застосовувати мораторій, передбачений Законом.

Застосовуючи загальні принципи справедливості, визначені ЦК України, порушення прав позивача внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, відсутність підстав для відмови в позові про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому суд вважає за необхідне їх задовольнити.

Крім того, у відповідності до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 3654 грн. 00 коп.

Враховуючи викладене та керуючись Законом України «Про іпотеку», ст.ст. 525, 526, 530, 554, 575, 576, 583, 599, 625 ч.1, 1054, 1055, ст.ст.10, 11, 60, 88, 208, 212-215, 218, 224-228, 292-294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі «Харківської обласної дирекції «ОСОБА_1 Аваль» до ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.

В рахунок погашення боргу за кредитним договором за №014/1647/74/98556 від 28.03.2008 року на суму в розмірі 14254755,71 грн., яка складається з суми заборгованості за кредитом в розмірі 2220178,26 грн.; суми заборгованості за відсотками в розмір 1162730,24 грн.; суми пені, нарахованої за порушення строків повернення кредитної заборгованості в розмірі 10871847,21 грн. звернути стягнення на нерухоме майно ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції, а саме на нежитлові приміщення 1-го поверху з №12-1 по №12-3 загальною площею 41,0 кв.м., розташовані в літері «А-5» за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, будинок 88, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на праві приватної власності на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2008 року по справі №2-3724/08/04.

Надати Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції право на продаж предмета іпотеки - нежитлові приміщення 1-го поверху з №12-1 по №12-3 загальною площею 41,0 кв.м., розташовані в літері «А-5» за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, будинок 88, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на праві приватної власності на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2008 року по справі №2-3724/08/04 будь-якій особі покупцеві, на умовах та в порядку викладеному в ст. 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною встановленою на підставі оцінки субєктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за встановленою у п.1.3 Договору іпотеки № 014/1647/74/98556/1 від 28.03.2008 року, тобто 656500 грн.

Надати Публічному акціонерному товариству «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції право на проведення усіх дій повязаних із реалізацією предмета іпотеки, в тому числі на виготовлення, отримання оригіналів, копій, дублікатів правовстановлюючих документів, технічної документації, технічної документації на нежитлові приміщення 1-го поверху з №12-1 по №12-3 загальною площею 41,0 кв.м., розташовані в літері «А-5» за адресою: м. Харків, вул. Мироносицька, будинок 88, що належить ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на праві приватної власності на підставі рішення Київського районного суду м. Харкова від 29.08.2008 року по справі №2-3724/08/04.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_1 Аваль» в особі Харківської обласної дирекції (МФО 350589, , р/р 649989 у Харківській обласній Дирекції «ОСОБА_1 Аваль») витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення складено в єдиному екземплярі в нарад чий кімнаті.

Суддя Н.В. Якуша