Справа №583/3620/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/707/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

на рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_5, третя особа Приватне акціонерне товариство «Монделіс Україна»,

про встановлення факту перебування у трудових відносинах та стягнення заборгованості по заробітній платі,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Представник позивача з рішенням не погодився та оскаржив його в апеляційному порядку. Посилаючись на незаконність і необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права, просить його скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому вказує, що між сторонами існували трудові відносини, оскільки позивача було допущено до виконання роботи, обумовлено режим роботи і розмір заробітної плати. Докази існування цивільно-правових відносин матеріали справи не містять і відповідних обставин суд не встановив. Вказує, що на відповідачеві лежить обовязок оформлення трудових відносин.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_4., який підтримав скаргу з мотивів в ній наведених, відповідача ОСОБА_5 та його представника ОСОБА_6, які заперечили проти її задоволення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Згідно зі ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом позовних вимог ОСОБА_3 стверджує, що у період з грудня 2009 року по березень 2012 року він перебував у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5, чого останній не визнає і не виплачує позивачу заборгованість по заробітній платі у сумі 42944 грн.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_5 з 31 березня 1999 року зареєстрований фізичною особою підприємцем (т. 1 а.с.15).

27 жовтня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «Крафт Фудз Україна» (далі ПАТ «Крафт Фудз Україна») та підприємцем ОСОБА_5 укладено договір транспортного експедирування, умови якого передбачають право відповідача залучати третіх осіб до виконання послуг з транспортного експедирування вантажів, а саме: перевезення, супроводження, експедирування вантажів автомобільним транспортом (т. 1 а.с.67-72).

Здійснюючи підприємницьку діяльність, зокрема і на виконання взятих на себе зобовязань за вказаним вище договором з перевезення вантажів, відповідач, маючи у власності транспортні засоби, наймав працівників, з якими укладав трудові договори (т. 1 а.с. 45-47).

Так, наказом відповідача № 12-вр від 02 лютого 2011 року «Про організацію роботи з охорони праці» встановлено порядок проведення медичного огляду працівників, проведення інструктажу з охорони праці та перевірку технічного стану транспортних засобів, передбачено, що усі працівники при прийомі на роботу підлягають страхуванню, наказано під час укладання трудового договору інформувати працівників під розписку про умови праці відповідно до законодавства, визначені відповідальні особи (т. 1 а.с. 48-50).

Крім того, перевезення вантажів для ПАТ «Крафт Фудз Україна» здійснювалося також і на підставі довіреностей.

Так, місцевим судом встановлено та вбачається з матеріалів кримінального провадження, що у період з грудня 2011 року по березень 2012 року були складені довіреності, за якими водій ОСОБА_3 отримував від ПАТ «Крафт Фудз Україна» товар для підприємця ОСОБА_5

ОСОБА_3, здійснюючи вантажні перевезення на власному автомобілі та автомобілі, що знаходиться у його законному володінні, у період з грудня 2009 року по березень 2012 року із заявою про укладення з ним трудового договору до підприємця ОСОБА_5 не звертався, трудовий договір в письмовій формі не укладав, трудову книжку відповідачу не надавав та відповідні записи до неї у цей період не вносилися (а.с.159-160).

ОСОБА_3 з 01 грудня 2009 року на обліку в Охтирському міськрайонному центрі зайнятості не перебуває. З 22.12.1992 року по 13.09.2011 року перебував на обліку в Охтирській ОДПІ як фізична особа-підприємець та мав такий вид господарської діяльності, як роздрібна торгівля з лотків та на ринках (т. 1 а.с. 139, 185).

Територіальною державною інспекцією з питань праці у Сумській області проведено документальну позапланову перевірку підприємця ОСОБА_5 за додержанням вимог трудового законодавства, за результатами якої складено акт від 19 грудня 2014 року, згідно з яким порушень при укладенні трудових договорів не встановлено (т. 1 а.с. 51-65).

Не виявлено ознак кримінального правопорушення і за наслідками досудового розслідування за заявою позивача щодо грубого порушення підприємцем ОСОБА_5 вимог трудового законодавства стосовно найманого працівника та невиплати заробітної плати. Зокрема, не встановлено факту трудових відносин між заявником та підприємцем (т. 1 а.с. 176-177).

За викладених обставин вбачається, що між сторонами спору фактично існували цивільно-правові відносини, а не трудові, що також вірно встановлено судом першої інстанції.

Доводи позивача про постійний характер роботи, що має ознаки режимності виконуваної роботи, не виключають існування цивільно-правових відносин та постійного використання відповідачем впродовж тривалого часу послуг позивача як водія, який має вантажний автомобіль, а посилання ОСОБА_3 на те, що його фактично було допущено до виконання роботи з перевезення вантажів за усною домовленістю, визначено розмір заробітної плати, лише підтверджують факт здійснення перевезень на підставі довіреностей та отримання за ці послуги грошової винагороди.

Як вірно встановлено місцевим судом, позивачем у порушення вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів, які б свідчили про існування саме трудових правовідносин, а не цивільно-правових.

Так, позивачем, хоча і вказуються, але не доведені обставини, характерні для трудових правовідносин, які свідчать про існування процесу праці.

З матеріалів справи та встановлених обставин вбачається, що характер і мета виконуваної ОСОБА_3 роботи свідчить про взяття ним обовязку по виконанню роботи з перевезення вантажів за обумовлену сторонами винагороду.

Ця робота, хоча і є тривалою, носить певні ознаки системності щодо винагороди за її виконання, проте не свідчить про покладення відповідачем на позивача визначених обовязків з перевезення вантажу. Виконувана позивачем робота не має ознак здійснення з боку відповідача керівництва над процесом її виконання, відсутні ознаки організації праці, визначення певної послідовності чи порядку виконання перевезень, тобто не свідчить про існування самого процесу трудових правовідносин між працівником і роботодавцем.

Формально-юридичні ознаки виконуваної роботи свідчать про самостійну організацію позивачем роботи, на свій ризик, режим такої роботи не підлягає внутрішньому трудовому розпорядку замовника, зокрема щодо обовязкового медичного обстеження водія перед виїздом, початку робочого дня, його закінчення, отримання шляхових листів, тощо.

За таких обставин, вірно встановивши правовідносини, що склались між сторонами спору, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність порушень трудових прав ОСОБА_3, а відтак обґрунтовано відмовив у задоволенні позовних вимог.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Колегією суддів не виявлено неправильного застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які могли б бути підставою для зміни чи скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.303, 307, 308, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 11 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: