У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 січня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року публічне акціонерне товариство «Акцент - Банк» (далі - ПАТ «Акцент - Банк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору від 29 серпня 2008 року не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 23 733 грн 40 коп., яку позивач просив стягнути на свою користь з відповідача.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року провадження у справі закрито, у зв'язку з тим, що правовідносини, що склались між сторонами не передбачають правонаступництва.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 січня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Акцент - Банк» на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року у вищевказаній справі.

У касаційній скарзі ПАТ «Акцент - Банк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Установлено, що 29 серпня 2008 року між ПАТ «Акцент - Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 помер.

Ухвалою Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року провадження у справі закрито, у зв'язку з тим, що правовідносини, що склались між сторонами не передбачають правонаступництва.

При цьому суд виходив із того, що банк не надав доказів того, що він звертався до нотаріальної контори з метою виявлення спадкоємців після ОСОБА_1

27 листопада 2014 року ПАТ «Акцент - Банк» подало апеляційну скаргу на вищевказану ухвалу суду.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Акцент - Банк» залишено без руху і запропоновано заявнику зазначити причини пропуску строку звернення до суду з апеляційною скаргою та сплатити судовий збір.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 січня 2015 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ПАТ «Акцент - Банк» на ухвалу Заводського районного суду м. Запоріжжя від 31 жовтня 2014 року у зв'язку з невиконанням вимог ухвали апеляційного суду Запорізької області від 10 грудня 2014 року.

Проте, висновки апеляційного суду зроблені з порушенням норм процесуального права.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Цим правом, яке гарантується ст. 129 Конституції України та ст. 13 ЦПК України, скористалось ПАТ «Акцент - Банк».

Відповідно до ч. 1 ст. 73, ч. 3 ст. 294 ЦПК України апеляційний суд за заявою особи може поновити пропущений процесуальний строк на апеляційне оскарження у разі наявності поважних причин пропущення цього строку.

При цьому ЦПК України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Зокрема, апеляційний суд не звернув уваги на те, що, особа, яка бажає оскаржити таке рішення, не отримавши повного тексту судового рішення, позбавлена можливості мотивувати апеляційну скаргу, як того вимагає ст. 295 ЦПК України.

З матеріалів справи убачається, що копію ухвали суду першої інстанції позивачу направлено не було.

Апеляційний суд, вищевказаного не врахував, не взяв до уваги те, що необхідною умовою здійснення стороною права на апеляційне оскарження є її обізнаність про зміст оскарженого судового рішення, що дає можливість викласти свої вимоги і вказати суть неправильного застосування норм матеріального або порушення норм процесуального права, та дійшов передчасного висновку про те, що позивач пропустив строк на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції.

Крім того, за ч. 2 ст. 297 ЦПК України до апеляційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 295 цього Кодексу, а також у разі несплати суми судового збору застосовуються положення ст. 121 цього Кодексу, тобто апеляційна скарга залишається без руху.

Як роз'яснено у постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права на апеляційне оскарження рішення суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Таким чином, ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 січня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик