Справа № 303/2678/16-ц
УХВАЛА

Іменем України

30 травня 2016 року м.Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суд Закарпатської області ОСОБА_1 розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Мукачево заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

в с т а н о в и в:

До Мукачівського міськрайонного суду надійшла цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми авансу.

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30 травня 2016 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі.

Разом з поданою позовною заявою, позивач ОСОБА_2 подала заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на все майно та грошові кошти, що належать відповідачам ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Дослідивши матеріали цивільної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до частини 3 статті 151 Цивільно - процесуального кодексу України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З пункту 1 частини 1 статті 152 Цивільно - процесуального кодексу України вбачається, що позов забезпечується, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, а з частини 3 статті 152 цього Кодексу вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного суду України за № 9 від 22 грудня 2006 року Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК України), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У свою чергу в пункті 4 даної Постанови вказано, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, заходи щодо забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати можливість виконання рішення суду. Проте вони можуть застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки необґрунтоване застосування таких заходів може призвести до порушень прав і законних інтересів відповідача. Умовою забезпечення позову є досить обґрунтоване припущення, що наявне під час предявлення позову у відповідача майно може зникнути на

-2-

момент виконання судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, суд проходить до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на все майно та грошові кошти, необхідно відмовити, оскільки позивачем ОСОБА_2 не надано суду докази про наявність у відповідачів майна та рахунків на яких містяться грошові кошти та не представлено відомостей про те, що невжиття заходів забезпечення позову може в подальшому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, чи призведе до порушення прав позивача.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 151-153, 209, 210 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення суми авансу - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М.М.Пак