АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3446/16 Справа № 199/139/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Богун О. О. Доповідач - Городнича В.С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Городничої В.С.,

суддів - Варенко О.П., Лаченкової О.В.

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Еллада-7» до ОСОБА_2 про знесення самочинно збудованого нерухомого майна, -

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що ТОВ «Еллада-7» є забудовником (користувачем) земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, кадастровий номер: НОМЕР_1 на підставі договору оренди землі від 15 жовтня 2015 року, який укладено між позивачем та Дніпропетровською міською радою. За вказаним договором орендодавець надає, а орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку для проектування та будівництва багатоповерхового житлового будинку. Земелька ділянка передана позивачу, про що свідчить акт прийому-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 від 15 жовтня 2015 року. Перевіряючи стан орендованої підприємством з метою забудови земельної ділянки було виявлено, що на ній знаходиться металева конструкція типу «гараж». Наявність вказаного об'єкта підтверджується Висновком щодо місця розташування об'єкта виданого Управлінням земельних ресурсів у місті Дніпропетровську Дніпропетровської області 30 січня 2008 року вих. № 0033.ПП, яким користується відповідач по справі. Зазначений об'єкт підлягає знесенню відповідно до проектної документації нового будівництва та інших документів дозвільного характеру, що затверджені відповідними державними органами. Крім того «гараж» перешкоджає нормальній роботі будівельної та вантажної техніки, оскільки перекриває під'їзний шлях до місця будівництва, та не дозоляє в штатному режимі використовувати баштовий підйомний кран, оскільки порушує встановлені для його використання правила безпеки. Однак, ОСОБА_2 у супереч законним правам позивача, як орендаря земельної ділянки вчиняє дії, що перешкоджають знесенню металевої конструкції типу «гараж».

Враховуючи вищевикладене, ТОВ «Еллада-7» просило суд зобов'язати відповідача усунути перешкоди у користуванні позивачу земельною ділянкою площею 0,4607 га, шляхом знесення зазначеного гаражу та приведення земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан, а також, стягнути з відповідача на користь ТОВ «Еллада-7» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378,00 грн.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року позовні вимоги ТОВ «Еллада-7» було задоволено в повному обсязі та зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні ТОВ «Еллада-7» земельною ділянкою площею 0,4607 га, яка розташована в Амур-нижньодніпровському районі міста Дніпропетровська по АДРЕСА_1, шляхом знесення зазначеного гаражу та приведення земельної ділянки у придатний для подальшого використання стан та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Еллада-7» 1378,00 грн. за сплату судового збору.

Не погодившись з таким рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Еллада-7» в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що на підставі договору оренди землі від 15 жовтня 2015 року, укладеного між ТОВ «Еллада-7» та Дніпропетровською міською радою за результатами виконання рішення Дніпропетровської міської ради від 30 вересня 2015 року № 294/67, позивачу передано в строкове платне користування земельну ділянку для проектування та будівництва багатоповерхового житлового будинку, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Літаш І.П., зареєстровано в реєстрі № 1203.

Вказана земельна ділянка фактично передана в користування позивачу згідно акту прийому-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 від 15 жовтня 2015 року.

Також, судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 по справі самовільно без належного на те дозволу на спірній земельній ділянці розмістив металеву конструкцію типу «гараж». Дані обставини підтверджуються складеним групою самоврядного контролю за використанням та охороною земель виконавчого комітету Амур-Нижньодніпровської районною у місті Дніпропетровську ради актом №15/15 від 03 грудня 2015 року, згідно якого за результатами перевірки встановлено, що земельна ділянка площею близько 0,0036 га по результатам вимірювання мірною стрічкою, біля паркану об'єкта будівництва по АДРЕСА_1 зайнята під розміщення металевої конструкції типу «гараж» фізичною особою громадянином ОСОБА_2 Правовстановлюючих документів передбачених ст. 126 Земельного кодексу України робочій групі надано не було. Зазначена ділянка використовується без державної реєстрації права власності на земельну ділянку, права постійного користування та права оренди, що є порушенням ст. 125, 126 Земельного кодексу України.

07 грудня 2015 року відповідачу ОСОБА_2 було надіслано попередження з вимогою в термін 30 діб звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її в належний для подальшого користування стан, але дана вимога позивача не була виконана відповідачем.

Згідно ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування завданих збитків.

Згідно ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

За змістом даної статті позов про знесення самочинного будівництва споруди може бути пред'явлений будь-якою особою, яка вважає, що самочинне будівництво порушує його права.

А тому, задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції обґрунтовано керувався нормами земельного і цивільного законодавства та виходив з положень ч. 1 ст. 116 ЗК України, згідно яких громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим ЗК України або за результатами аукціону.

Оскільки ОСОБА_2 не було надано жодних доказів на предмет звернення до відповідних органів для належного оформлення свого права власності (користування) спірною земельною ділянкою, а користування такою ділянкою без відповідних правовстановлюючих документів, не надає йому права власності, то суд першої інстанції цілком обґрунтовано ухвалив рішення про необхідність задоволення позовних вимог позивача.

Доводи апеляційної скарги, ОСОБА_2 обґрунтовує тим, що ТОВ «Еллада-7» не надало суду жодних документів на підтвердження необхідності знесення об'єкту типу «гараж», які були б затверджені відповідними державними органами, у зв'язку з тим, що даний об'єкт перешкоджає роботі будівельної техніки.

Також, відповідач посилається на те, що за всі роки користування оспорюваною земельною ділянкою приписів про знесення йому ніхто не надавав та про свої права на дану земельну ділянку не заявляв, а тому ОСОБА_2 на підставі ст. 119 ЗК України набув права власності на дану ділянку за давністю користування нею на протязі останніх 15 років.

Однак, колегія суддів, вважає такі доводи апеляційної скарги безпідставними, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст. 119 ЗК України, громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом.

Тобто, дана норма передбачає як підставу набуття не тільки сукупність підстав про добросовісне, відкрите і безперервне користуються земельною ділянкою, а й необхідність звернення до відповідних органів з метою отримання правовстановлюючих документів або дозволу на користування такою ділянкою.

ОСОБА_2 жодних доказів на предмет звернення до відповідних органів для належного оформлення свого права власності (користування) спірною земельною ділянкою не надав.

Щодо доводів апеляційної скарги стосовно відсутності документів на підтвердження необхідності знесення об'єкту типу «гараж», то слід зазначити, що права ТОВ «Еллада-7» як землекористувача підтверджено договором оренди землі від 15 жовтня 2015 року, укладеного між ТОВ «Еллада-7» та Дніпропетровською міською радою від 30 вересня 2015 року № 294/67 та актом прийому-передачі земельної ділянки кадастровий номер НОМЕР_1 від 15 жовтня 2015 року.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» від 16 квітня 2004 року №7 власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою.

Відповідно до ч. 1 с. 212 ЗК України, самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними.

Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки (ч. 2 ст. 212 ЗК України).

Дані положення також закріплені частиною 4 ст. 376 ЦК України, якою передбачено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема, щодо необхідності такого об'єкту типу «гараж» для обслуговування його транспортного засобу, не є підставою для скасування законного рішення.

А тому, враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги, матеріали справи та зміст оскаржуваного судового рішення, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, які передбачені нормами ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Приведені в апеляційній скарзі доводи апелянта не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх переоцінці та особистого тлумачення апелянтом норм процесуального закону.

Відповідно ж до ст. 212 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об'єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги є необґрунтовані, а рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24 лютого 2016 року- залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: В.С. Городнича

Судді: О.П. Варенко

О.В. Лаченкова