Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П., Касьяна О.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, другий міський відділ державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції головного територіального управління юстиції у Хмельницький області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на рухоме майно та звільнення майна з-під арешту, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що 03 червня 2012 року між ним та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу автомобіля марки «Vaz 21101», д.н.з. НОМЕР_2, який за згодою сторін оформлено у вигляді довіреності.

На підтвердження факту укладення зазначеного договору купівлі-продажу 03 червня 2012 року ОСОБА_2 складено розписку, якою він підтвердив відчуження автомобіля НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1 за ціною у розмірі 40 000 грн.

Постановою державного виконавця другого міського нотаріального округу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 04 листопада 2014 року накладено арешт та заборону відчуження автомобіля марки «Ваз 21101», д.н.з. НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2

Посилаючись на те, що видачею довіреності приховано угоду купівлі-продажу автомобіля «Vaz 21101»,д.н.з. НОМЕР_2, ОСОБА_1 просив визнати дійсним договір купівлі-продажу від 03 червня 2012 року укладений між ним та ОСОБА_2, визнати за ним право власності на спірний автомобіль та звільнити його з-під арешту.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року, у позові ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 ОСОБА_2 є власником транспортного засобу - автомобіля НОМЕР_2.

03 червня 2012 року ОСОБА_2 видав довіреність ОСОБА_1 на право експлуатації та розпорядження зазначеним автомобілем.

Згідно із розпискою складеною ОСОБА_2 03 червня 2012 року, він отримав від ОСОБА_1 за продаж автомобіля марки ««Vaz 21101», д.н.з. НОМЕР_2 грошові кошти у розмірі 40 000 грн.

Постановою державного виконавця другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 04 листопада 2014 року в межах виконавчого провадження відкритого на підставі виконавчого листа виданого 04 березня 2011 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс Банк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 52 506 грн 10 коп., накладено арешт на автомобіль НОМЕР_2, що належить на праві власності ОСОБА_2

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури відносяться зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року № 1388 (який дів на час виникнення спірних правовідносин), власники транспортних засобів та особи, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представники зобов'язані зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом десяти діб після придбання (одержання) або митного оформлення, або тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Правомірність придбання транспортних засобів, складових частин, які мають ідентифікаційні номери, підтверджується документами, скріпленими підписом відповідної посадової особи і печаткою, виданими суб'єктами підприємницької діяльності, які реалізують транспортні засоби та видають довідки-рахунки, митними органами, судами, нотаріусами, органами соціального захисту населення, підприємствами-виробниками транспортних засобів та підрозділами ДАІ, а також угодами, укладеними на товарних біржах.

Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім документів визначених порядком, також додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічних паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням, передачею такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Відчуження, передача власником придбаних транспортних засобів, не зареєстрованих у підрозділах ДАІ, не проводиться.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

Сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

За частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 237 ЦК України).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договоромта не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Вирішуючи спір суди правильно визначились із характером спірних правовідносин та нормою права, яка підлягала застосуванню, дійшли обґрунтованого висновку про те, що видача довіреності на право володіння, користування і розпорядження автомобілем та розписка про отримання грошових коштів, не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання дійсним договору купівлі-продажу спірного автомобіля, визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль та звільнення його з-під арешту.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Враховуючи зазначене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 25 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 12 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

О.П. Касьян