Ухвала іменем україни 3 березня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 4 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до ОСОБА_3 в обґрунтування якого зазначив, що він батько відповідача, є інвалідом ІІІ групи загального захворювання, потребує сторонньої допомоги і вважається непрацездатною особою.

Пенсія по інвалідності складає 1 948 грн, що не є недостатньою для забезпечення його життєвих потреб. Крім того маючи проблеми із здоров'ям йому необхідно купувати ліки.

Оскільки відповідач надавати йому допомогу не бажає, хоча має таку можливість, він звернувся до суду із даним позовом.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку ОСОБА_3 щомісячно, починаючи з 9 жовтня 2015 року.

Вирішено питання судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 4 лютого 2016 року, рішення суду першої інстанції змінено в частині розміру стягнення аліментів, з 1/4 частини заробітку до 1/8.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Змінюючи рішення суду першої інстанції, в частині розміру аліментів, апеляційний суд виходив із того, що на утриманні відповідача перебуває неповнолітня дитина.

Як встановлено в судовому засіданні, позивач є непрацездатним, інвалідом ІІІ групи, його пенсія становить 1948,66 грн, в зв'язку з чим він потребує матеріальної допомоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін (отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, працевлаштування батьків наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо).

При визначенні розміру аліментів на утримання ОСОБА_2, апеляційним судом враховано такі обставини: те що позивач одружений і його дружина має певні доходи, наявність у позивача повнолітньої, працездатної дочки, яка також має приймати участь в утриманні батька, а також те що відповідач має неповнолітню дитину, яку зобов'язаний утримувати.

Апеляційним судом правильно визначено характер спірних правовідносин та визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини, і надано належну оцінку усім доказам, зібраним у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 4 лютого 2016 року.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк