Справа №639/51/16-ц
Провадження №2/639/738/16
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Труханович В.В.,

за участю секретаря - Антохіної О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, в якому просить суд визнати інформацію розповсюджену 30.11.2015 року о 14.00 годині в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 45 в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова біля кабінету судді ОСОБА_8 ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в присутності інших осіб недостовірною, такою що не відповідає дійсності, яка принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1; зобов'язати відповідачів спростувати інформацію; стягнути моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 30.11.2015 року о 14.00 годині в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, 45 в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розповсюджували недостовірну інформацію, яка принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Про розповсюдження інформації стало відомо після усного звернення до нього дружини одного зі співробітників, який був присутній при розповсюдженні інформації.

Позивач вказує, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 спричинили йому моральну шкоду, що виражена у втраті позитивної оцінки позивача в очах оточуючих, погіршенню ділової репутації при виконанні ним службових обов'язків, у зв'язку з чим він і звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі довіреності від 18.12.2015 року, в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив суд його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце слухання справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, причина неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. У зв'язку з цим, згідно вимогам ч. 4 ст. 169 та ст.ст. 224-225 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечував і представник позивача по справі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України , фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Так, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про захист честі, гідності та ділової репутації.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1, чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту.

Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Під діловою репутацією юридичної особи, у тому числі підприємницьких товариств, фізичних осіб - підприємців, адвокатів, нотаріусів та інших осіб, розуміється оцінка їх підприємницької, громадської, професійної чи іншої діяльності, яку здійснює така особа як учасник суспільних відносин.

Представник позивача в судовому засідання пояснив, що 30.11.2015 року приблизно о 14.00 годині в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, б. 45 в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_2 та ОСОБА_3 голосно та в присутності інших осіб поширили інформацію наступного змісту: «… Главный врач ОСОБА_5 вымогал с моего сына ОСОБА_6 собирать деньги с больных для своего фонда «Меценат», расположенного в здании поликлиники. ОСОБА_3 не смог собрать 6 000 гривен и сдать их в фонд «Меценат» вследствие чего ОСОБА_3 был уволен с должности стоматолога…», яка була поширена ОСОБА_2; «… Да, именно так и было, ОСОБА_5 уволил меня с должности, потому что я не смог выполнить его требование вымогать с бабушек 6 000 гривен и сдать их в фонд «Меценат», который находится в нашей поликлинике…», яка була поширена ОСОБА_3

Представник позивача зазначив, що зазначена інформація є недостовірною, такою, що не відповідає дійсності, та такою, що принижує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1, у зв'язку з чим позивачу було завдано моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10 000 грн.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснив суду, що 30.11.2015 року він знаходився в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова біля кабінету судді ОСОБА_8 Там же знаходився ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з жінкою, яка їх супроводжувала. В цей день в суді розглядалася справа за позовом ОСОБА_2, а він як представник ОСОБА_1 хотів вступити у дану справу в якості третьої особи. Перед судовим засіданням ОСОБА_2 на весь коридор почав розповідати про те, що ОСОБА_1 вимагав грошові кошти від ОСОБА_3 та незаконно звільнив останнього з роботи.

Згідно з п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь-яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації.

Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 297, 299 ЦК України встановлено, що кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Зміст права на ділову репутацію полягає в можливості правомочної особи претендувати на те, щоб репутація про неї складалась на підставі достовірного сприйняття третіми особами її поведінки і щоб суспільна моральна оцінка відповідала дійсності виконуваних нею вимог закону, моралі, ділових звичаїв, ділової етики.

Відповідно до вимог ч. 3 і 4 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію.

Таким чином, діючим цивільним законодавством закріплена презумпція добропорядності особи, а тому згідно з положеннями статті 10 ЦПК України обов'язок довести, що поширена про позивача інформація є достовірною, покладається на відповідачів.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму ВСУ №1, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням.

Частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» встановлено, що оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.

Відповідно до змісту ст. 277 ЦК України, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції.

Таким чином, в судовому засіданні було достовірно встановлено, що інформація, яка була поширена ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не є такою, що носить стверджувальний характер, а є їх суб'єктивною думкою щодо обставин звільнення з роботи ОСОБА_3

Суд вважає, що інформація, яка була поширена відповідачами 30.11.2015 року приблизно о 14.00 годині в м. Харкові по вул. Полтавський шлях, б. 45 в приміщенні Жовтневого районного суду м. Харкова носить характер оціночних суджень, не містять в собі достовірної інформації, а тому відсутні підстави вважати таку інформацію недостовірною, у зв'язку з чим суд не знаходить підстав для задоволення позову ОСОБА_1

З приводу вимог ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода може полягати у: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

В якості підстав для відшкодування моральної шкоди представник позивача посилається на приниження честі, гідності, та ділової репутації позивача у зв'язку з поширенням інформації про останнього.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до абз. 2 п. 5 вказаної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Але, під час розгляду даної справи судом не було встановлено, що мало місце поширення недостовірної інформації, яка стосується позивача ОСОБА_1, та що така інформація порушує його особисті немайнові права, а тому юридичний склад правопорушення в даному випадку відсутній, у зв'язку з чим підстави для відшкодування моральної шкоди через приниженням честі, гідності, та ділової репутації позивача також відсутні.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За таких обставин у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, ст. 23, 277, 297, 299, 1167 ЦК України, Законом України «Про інформацію», Законом України «Про інформацію», п. 3, 5 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №4 від 31.01.1995 р., п. 15, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про захист честі, гідності та ділової репутації, відшкодування моральної шкоди - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В.В. Труханович