АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

26 травня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Шебуєвої В.А.

при секретарі - Сірій О.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп», третя особа: Публічне акціонерне товариство «Креді агріколь банк» про стягнення страхового відшкодування,

за апеляційною скаргою представника Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» - Стеценка Тараса Миколайовича на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року,

встановила:

у серпні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача страхове відшкодування в сумі 796 672 грн. 28 коп. В ході розгляду справи позивач уточнив свої вимоги та просив стягнути страхове відшкодування в сумі 116 096 грн. 79 коп., інфляційні втрати в сумі 50 269 грн. 91 коп. та 3 проценти річних - 3761 грн. 51 коп., посилаючись на те, що відповідач відмовив йому у виплаті.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 р. позов було задоволено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, представник відповідача - Стеценко Т.М., подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач вказував, що між ним та відповідачем 15.11.2013 р. було укладено Договір добровільного страхування транспортного засобу (КАСКО) - автомобіля марки «Ford Mondeo trend», держномер ВВ 1377 СЕ, 2011 р. випуску, період страхування: з 16.11.2013 р. по 15.11.2014 р.

15.10.2014 р. сталась ДТП, в результаті якої було ушкоджено належний йому автомобіль. 17.10.2014 р. він подав заяву про настання події та 28.10.2014 р. надано автомобіль для огляду. 12.11.2014 р. на СТО ФОП ОСОБА_3 було складено калькуляцію щодо вартості відновлювального ремонту автомобіля на суму 128 998 грн. 66 коп. Відповідач не здійснив у термін до 17.12.2014 р. виплату страхового відшкодування, а тому позивач просив стягнути страхове відшкодування з урахуванням франшизи в розмірі 10 процентів, 3 проценти річних за цей період, а також інфляційні втрати.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 р. позов було задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно відмовив у виплаті страхового відшкодування, оскільки позивачем було надано всі необхідні документи для вирішення питання про виплату страхового відшкодування.

Такий висновок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим та відповідає встановленим по справі обставинам.

Суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права та послався на положення Закону України «Про страхування» та ст. 625, 979, 990 ЦК України та Правил добровільного страхування транспортних засобів, затверджених Укрстрахнаглядом 25.03.1997 р. №19-1.

Позивач при визначенні розміру страхового відшкодування посилався на Калькуляцію, яка була складена на СТО ФОП ОСОБА_3, в якій було визначено вартість відновлювального ремонту в сумі 126 998 грн. 66 коп. Вказана сума є меншою порівняно з вартістю відновлювального ремонту, яку було визнано відповідачем в сумі 144 047 грн. 23 коп.

Відповідач, заперечуючи проти заявлених вимог посилався на Висновок експертного автотоварознавчого дослідження №Д47/11/14, проведеного за його заявою СПД ОСОБА_4 28.11.2014 р., в якому було визначено вартість автомобіля - 305 486 грн. 02 коп., а вартість відновлювального ремонту - 144 047 грн. 23 коп. (а/с 21-28).

З цих підстав відповідач вважав, що вартість відновлювального ремонту складає 77,86% від вартості автомобіля на момент укладання договору страхування - 185 000 грн., а тому розмір страхового відшкодування буде становити вартість автомобіля на час укладання договору за вирахуванням франшизи та вартості залишків (185 000-157 000- 1 850грн. = 26 150 грн.). Однак вказаний довід не може бути підставою для висновку про те, що проведення відновлювального ремонту є економічно недоцільним, оскільки у Висновку, на який посилається відповідач, ринкова вартість автомобіля визначена в сумі 305 486 грн. 02 коп., а вартість відновлювального ремонту 144 047 грн. 23 коп., що становить 47%.

Посилання відповідача на вартість залишків автомобіля, яка була визначена при проведенні Онлайн-аукціону на порталі АВТО-онлайн в сумі 157 000 грн. також не може бути належним доказом щодо такої вартості.

Оскільки відсутні підстави вважати економічно недоцільним відновлювальний ремонт автомобіля, суд першої інстанції зробив правильний висновок про стягнення вартості відновлювального ремонту на користь позивача з відрахуванням франшизи, встановленої умовами договору.

Згідно Довідки від 26.05.2015 р. заборгованість позивача перед ПАТ «Креді агріколь банк» відсутня. Вилучено запис про обтяження автомобіля 27.05.2015 р. (а/с 30, 31), а в листі від 02.03.2016 р. ПАТ «Креді агріколь банк» повідомив, що не заперечує проти виплати страхового відшкодування на користь позивача (а/с 81).

Крім того, колегія суддів бере до уваги той факт, що відповідач визнавав свій обов'язок по сплаті страхового відшкодування та звертався до ПАТ «Креді агріколь банк» 28.01.2015 р. з приводу перерахування страхового відшкодування.

Також судом першої інстанції було правильно застосовано норми ч. 2 ст. 625 ЦК України та стягнуто з відповідача інфляційні втрати та 3 проценти річних.

Таким чином, судом першої інстанції було повно та всебічно встановлено обставини справи, перевірено їх доказами, правильно застосовано норми матеріального права при дотриманні норм процесуального права, доводи, викладені в апеляційній скарзі, висновків суду не спростовують, а тому рішення слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

ухвалила:

апеляційну скаргу представника Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія «Княжа вієнна іншуранс груп» - Стеценка Тараса Миколайовича відхилити, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 23 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 761/24977/15-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/6935/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Савицький О.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.