У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О.,

Парінової І.К.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» про захист прав споживача, розірвання договору про виконання робіт та розірвання кредитного договору, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3, ПАТ «Акцент-Банк» про захист прав споживача, розірвання договору про виконання робіт та розірвання кредитного договору, вказуючи про те, що між нею та ФОП ОСОБА_3 була укладена угода від 17 січня 2015 року № ОР-17854, за якою остання зобов'язувалась виготовити вікна та встановити їх.

Ураховуючи те, що в неї не було коштів для розрахунку за запропоновані відповідно до угоди роботи, їй 17 січня 2015 року за пропозицією співробітників банку була надана кредитна угода № ABH0RG126510381 з ПАТ «Акцент-Банк».

Порахувавши суму переплати позивач вирішила розірвати укладену кредитну угоду та 19 січня 2015 року направивши банку заяву про розірвання договору споживчого кредиту, однак про те, що позивач розриває кредитну угоду з банком було повідомлено ФОП листом від 19 січня 2015 року. Після цього позивачка, ще декілька разів зверталася до відповідачів про розірвання угоди та кредитної угоди, однак їй було відмовлено.

ОСОБА_2 просила позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року позовні вимоги задоволено.

Розірвано кредитну угоду від 17 січня 2015 року № ABH0RG126510381, що була укладена між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк».

Розірвано договір індивідуальний номер замовлення від 17 січня 2015 року GP-17854, що був укладений між ОСОБА_2 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3

Вирішено питання про судові витрати у справі.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 29 травня 2015 року в частині розірвання укладеної між ОСОБА_2 та ПАТ «Акцент-Банк» кредитної угоди від 17 січня 2015 року № ABH0RG126510381 скасовано і в задоволенні таких позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції в частині розірвання договору укладеного між ОСОБА_2 та ФОП ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оскаржувалося, а тому не було предметом перегляду в судом апеляційної інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

За положеннями ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині укладеного договору між позивачем і банком та ухвалюючи в цій частині нове рішення апеляційний суд указував на те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто його істотні умови про що свідчать підписи, а при зверненні із заявою про розірвання договору позивачем не були повернуті кошти надані банком за цим договором та відсотки за користування такими коштами, та відсутність порушень при укладанні оскаржуваного договору зі сторони банку.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Звертаючись до суду з позовом, позивачка просила розірвати договір споживчого кредиту на підставі ст. 651 ЦК України.

Згідно з вимогами ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Апеляційний суд дійшов правильного висновку, що позивачем не доведено наявність підстав для розірвання оскаржуваного договору.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при його ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

І.К.Парінова