Справа № 750/2725/16-ц
Провадження № 2/750/1232/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Чернігів

Деснянський районний суд м. Чернігова в складі судді Коверзнева В. О., з участю: секретаря судового засідання Мачачі І. П, сторін;

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

21.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь заборгованості за Договором про надання правової допомоги адвокатом від 20.12.2014 року, з урахуванням інфляційних, в сумі 5843 грн 25 коп., а також три відсотки річних за порушення грошового зобовязання в сумі 143 грн 10 коп. В обґрунтування позову послалася на відмову відповідача у виконанні умов договору, в частині здійснення оплати за фактично надані адвокатські послуги.

У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала і наполягала на їх задоволенні.

Відповідач позов не визнала і пояснила, що перед укладенням договору про надання правової допомоги вона передала позивачеві аванс в сумі 3000 грн за ведення чотирьох справ. Втім, позивач надавала правову допомогу некваліфіковано, що стало причиною відхилення судами усіх її позовів. Крім того, 23.02.2015 року позивач повідомила її про дострокове розірвання договору про надання правової допомоги в односторонньому порядку, а тому вона не має права вимагати оплати послуг, яких фактично не надавала.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Згідно Профайлу адвоката (а. с. 36) позивач є адвокатом і здійснює приватну адвокатську діяльність на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 385, виданого Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Чернігівської області 08.05.2008 року.

20.12.2014 року сторони уклали Договір про надання правової допомоги адвокатом (далі Договір), на підставі якого позивач зобовязалася надавати відповідачеві юридичні послуги та бути її представником в усіх судах України в період з 20.12.2014 року до 20.06.2015 року. Пунктом 7 Договору встановлено право відповідача розірвати Договір у будь-який час; право одностороннього розірвання Договору позивачем як адвокатом не передбачено (а. с. 4).

Того ж дня, сторони уклали Додаток до Договору, яким погодили оплату відповідачем послуг позивача відповідно до рекомендацій про застосування адвокатами мінімальних ставок адвокатського гонорару, затверджених рішенням Ради адвокатів Чернігівської області від 24.01.2014 року (далі Тарифи).

Посилаючись на невиконання відповідачем умов Договору, в частині оплати послуг адвоката, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в сумі 4770 грн, а також інфляційні в сумі 1073 грн 25 коп. та три відсотки річних в сумі 143 грн 10 коп.

Відповідно до частини першої статті 651 Цивільного кодексу України (далі Кодекс) розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 29 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон) встановлено, що дія договору про надання правової допомоги припиняється його належним виконанням; договір про надання правової допомоги може бути достроково припинений за взаємною згодою сторін або розірваний на вимогу однієї із сторін на умовах, передбачених договором.

Як зазначено вище, пунктом 7 Договору передбачена можливість його дострокового розірвання лише за ініціативою відповідача; позивач як адвокат таким правом не наділена. Втім, як повідомила в суді позивач, і вказане підтверджується матеріалами справи (а. с. 27), в звязку з чим вважається доведеним, 23.02.2015 року позивач письмово повідомила відповідача про розірвання Договору за її особистою ініціативою в односторонньому порядку, що суперечить Кодексу, Закону та умовам Договору.

Вказане дає підстави для висновку про те, що 23.02.2015 року позивач безпідставно відмовилася від виконання умов Договору і надання відповідачеві правової допомоги.

Як випливає зі змісту Договору і Додатку до нього (а. с. 4, 4 зв.), сторони не погодили порядок обчислення гонорару, який повинна була сплачувати відповідач (фіксований розмір, погодинна оплата), як того вимагає частина друга статті 30 Закону. Водночас у Додатку до Договору є посилання на можливість застосування позивачем при обчисленні гонорару Тарифів.

Оскільки порядок обчислення гонорару є невідємною частиною договору про надання правової допомоги, згода відповідача на застосування позивачем конкретних ставок гонорару повинна бути оформлена в такій самій формі, що й Договір, що потребує їх підписання відповідачем.

Втім, відповідач ОСОБА_3 на юридичні послуги позивача не підписувала, що унеможливлює їх застосування при визначенні суми заборгованості за Договором.

В силу положень частини третьої статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач зазначені вимоги закону не виконала та не довела обґрунтованість свого позову, в звязку з чим суд не знаходить підстав для його задоволення.

Керуючись статтями 10, 208, 209, 212 215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області протягом 10 днів з дня його проголошення в порядку, встановленому статтею 294 ЦПК України.

Суддя В. О. Коверзнев