УХВАЛА

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Закропивного О.В., ХоптиС.Ф.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, до ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи: публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк», служба у справах дітей та сім'ї Києво-Святошинської районної ради Київської області, прокуратура Києво-Святошинського району Київської області, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області ФедотоваОльга Віталіївна, про визнання договорів купівлі-продажу недійсними за касаційною скаргою ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 3 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, звернулася до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 19 квітня 2007 року її син - ОСОБА_6 - без відома членів його сім'ї та попередньої згоди органу опіки і піклування уклав з ОСОБА_7 договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_2 Для укладання вищевказаних договорів ОСОБА_7 отримала у закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк», кредитні кошти та на забезпечення своїх кредитних зобов'язань передала банку придбане нерухоме майно за вказаною адресою. Крім того, вказувала, що, посвідчуючи договори купівлі-продажу домоволодіння, приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Федотова О.В. не перевірила, чи не порушуються майнові права дітей, а також вчинила нотаріальні дії за межами свого нотаріального округу.

З огляду на викладене позивачка просила суд: визнати договори купівлі-продажу земельної ділянки та домоволодіння за вищевказаною адресою, укладеними між ОСОБА_6 та ОСОБА_7, недійсними; скасувати право власності ОСОБА_7 на спірне нерухоме майно та зобов'язати приватного нотаріуса видалити з реєстру реєстраційні записи про вчинення зазначених правочинів.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 3 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати й ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Касаційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з вимогами ст. 355 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що на момент відчуження спірного домоволодіння неповнолітні: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 були зареєстровані за іншим місцем проживання їх батька і були забезпечені житловим приміщенням, а, отже, їх житлові права не були порушені й підстав для визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними відсутні.

Зазначені висновки судів відповідають обставинам справи, які установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судами правильно застосовані.

Судом установлено, що 19 квітня 2007 року ОСОБА_6 уклав з ОСОБА_7 договори купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки, які знаходяться по АДРЕСА_2

Судом також встановлено, що на час укладання зазначених договорів неповнолітні: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, які є внуками позивачки у справі, були зареєстровані та проживали за іншим місцем проживання їх батька, ОСОБА_6, у квартирі АДРЕСА_1 (а.с. 27, т. 1), й права власності та права користування спірним домоволодінням, яке продане, не мали.

Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає.

У ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

За змістом чч. 1, 2, 4 ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» держава охороняє і захищає права та інтереси дітей під час вчинення правочинів щодо нерухомого майна. Неприпустиме зменшення або обмеження прав і охоронюваних законом інтересів дітей при вчиненні будь-яких правочинів стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти. Для здійснення таких правочинів потрібна попередня згода органів опіки та піклування.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки або особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятись від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

Відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування на здійснення будь-якого правочину стосовно нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають діти, є підставою для визнання такого правочину недійсним.

Отже, вирішуючи позови в інтересах дітей про визнання недійсними договорів, обґрунтованими порушенням ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей» (або Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей» залежно від моменту виникнення спірних правовідносин), судам необхідно в кожному конкретному випадку:

1) перевіряти наявність на момент укладення оспорюваного договору в дитини права користування житловим приміщенням, яке може ґрунтуватися на документальній підставі (наприклад, довідці про наявність зареєстрованих осіб на житловій площі, серед яких зазначена й дитина) або на законі (на підставі ст. 29 ЦК України); за відсутності реєстрації дитини в спірному приміщенні на момент укладення оспорюваного договору з'ясовувати наявність у дитини іншого місця проживання;

2) враховувати добросовісність поведінки відчужувачів майна щодо надання документів про права дітей на житло при укладенні оспорюваного договору.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 16 грудня 2015 року № 6-214 цс 15 та від 20 січня 2016 року № 6-1560 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 в інтересах дітей, її внуків, про визнання договорів купівлі-продажу нерухомого майна недійсними, суди, з'ясувавши, що на момент укладення оспорюваних договорів неповнолітні діти були зареєстровані та проживали за іншою адресою їх батька, що відповідає змісту довідки житлового органу (а.с. 27, т. 1), тобто були забезпечені іншим житлом, ніж те, що відчужується, та майнових прав (право власності та право користування) на нього не мали, вірно виходили з того, що житлові права дітей порушені не були й підстав для визнання договорів купівлі-продажу недійсними відсутні.

Посилання касаційної скарги про те, що суди виходили з того, що відсутність попередньої згоди органу опіки та піклування не є підставою для недійсності договору відчуження майна, право на яке мають діти, безпідставні, так як суд вказав, що зазначене є підставою для недійсності договору. Проте надалі суд вірно зазначив, що сам по собі цей факт не є безумовною підставою для визнання правочину недійсним, оскільки це не призвело до порушення прав дітей, які зареєстровані та проживали на час укладання спірного договору, мали право і надалі мають право на проживання за іншою адресою реєстрації та проживання їхнього батька, продавця за договором.

При цьому колегія суддів зазначає, що згідно зі ст. 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов'язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускається дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. При здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства.

Отже, якщо власник майна є одночасно законним представником неповнолітньої або малолітньої особи і укладає правочини, які впливають на права дитини, він повинен діяти добросовісно та в інтересах дитини, а інша сторона договору має право очікувати від нього таких дій.

Неправдиве повідомлення батьками, які є одночасно законними представниками неповнолітньої або малолітньої особи, про відсутність прав дитини на майно, що відчужується, не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки є зловживанням правом, а може спричиняти інші наслідки, передбаченні законодавством, які застосовуються органами опіки та піклування до таких батьків.

Судами встановлено, що як ОСОБА_6, батько дітей та продавець нерухомого, належного йому на праві власності майна, так і мати дітей дали згоду на укладення оспореного договору купівлі-продажу (п. 10 договору купівлі-продажу жилого будинку (а.с. 28, т.1), не зазначали про порушення прав дітей.

При цьому продавець будинку, тобто ОСОБА_6, не визнавав право проживання дітей в жилому приміщенні. Недобросовісності в діях покупця майна не встановлено.

Отже, передбачене ст. 177 СК України, ст.17 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних осіб і безпритульних дітей»положення про необхідність отримання попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення батьками договору щодо майна, право на яке має дитина, спрямоване на захист майнових прав дітей, тому підставою для визнання недійсним договору щодо майна, право на яке має дитина, за позовом її батьків є порушення майнових прав дитини внаслідок укладеннятакого договору, а не сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору. Таких порушень прав дітей судами не встановлено, а позивачка їх не довела, що є її процесуальним обов'язком (ст. ст. 10, 60 ЦПК України).

Зазначений висновок також відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах від 30 вересня 2015 року № 6-384 цс 15, від 20 січня 2016 року № 6-2940 цс 15 та від 10 лютого 2016 року № 6-3005 цс 15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3, яка діє в інтересах неповнолітніх: ОСОБА_4, ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 3 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 3 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І.Журавель

О.В.Закропивний

С.Ф.Хопта