Справа № 460/2747/14 Головуючий у 1 інстанції: Тесля Б.І.
Провадження № 22-ц/783/619/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Р. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого судді Савуляка Р.В.,

суддів: Бермеса І.В., Бойко С.М.,

за участі секретаря: Куцика І.Б.,

з участю: ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дітей з батьком та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа орган опіки та піклування Яворівської районної державної адміністрації Львівської області про визначення місця проживання дітей з матір'ю, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у вихованні дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та визначення місця їх проживання.

Свої вимоги позивач за первісним позовом мотивував тим, що перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2, шлюб з якою розірвано згідно рішення Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2014 року.

У нього з відповідачкою виникають непорозуміння з приводу виховання та спілкування з дітьми.

На підставі ст.ст.141,157,159 СК України ОСОБА_4 просив:

визначити місце проживання дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: вул. Шептицького,21/13, с. Старичі Яворівського району Львівської області;

зобов'язати ОСОБА_2 не перешкоджати йому брати участь у вихованні та спілкуванні з дітьми та встановити час зустрічі з дітьми (а.с.1-3).

У жовтні 2014 року ОСОБА_4 вимоги уточнив та просив визначити місце проживання дітей ОСОБА_4Д та ОСОБА_6 з ним за адресою: вул. Шептицького, 21/13, с. Старичі Яворівського району Львівської області (а.с.17-18).

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернулася із зустрічним позовом до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей ОСОБА_4Д та ОСОБА_6 з нею.

Свої вимоги позивачка за зустрічним позовом мотивувала тим, що після розірвання шлюбу із ОСОБА_4, останній став вимагати передачі всього майна йому, в іншому разі відкрито погрожував відібрати дітей.

Вона неодноразово була побита ОСОБА_4 у 2013 та 2014 році у присутності дітей, і по даному факту проводились досудове розслідування. Розуміючи, що спільне проживання з відповідачем по вул. Шептицького, 21/13, с. Старичі Яворівського району Львівської області є неможливим та небезпечним як для неї так і для дітей, вона змушена була залишити дану квартиру і перейти проживати у квартиру батьків за адресою: вул. Шептицького,15/9, с. Старичі Яворівського району Львівської.

Скориставшись цим, ОСОБА_4 зруйнував квартиру по вул. Шептицького, 21/13, в с. Старичі Яворівського району Львівської області, вивіз дітей до квартири своїх батьків за адресою: м. Львів, вул. Айвазовського,9/3.

Вона не має змоги зустрічатись із дітьми, займатися їх вихованням, що порушує її права та інтереси.

З урахуванням зазначених обставин, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просила:

визначити місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з нею (а.с.29-33).

Оскаржуваним рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року первісний позов ОСОБА_4 задоволено.

Визначено місце проживання дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом із батьком ОСОБА_4.

В зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визначення місця проживання дітей з матір'ю відмовлено.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_2

В апеляційній скарзі посилається на те, що причиною розірвання шлюбу між нею та ОСОБА_4 стали численні випадки нанесення колишнім чоловіком її побоїв та тілесних ушкоджень. Такі дії мали місце у 2013 та 2014 роках.

З метою збереження власного життя та здоров»я дітей, які ставали свідками її побиття, вона змушена була залишити квартиру у якій проживали (по вул. вул.Шептицького,21/13, с. Старичі Яворівського району Львівської області) та перейти проживати до батьків (по вул. Шептицького, 15/9, с. Старичі Яворівського району Львівської).

ОСОБА_4 хоче відібрати дітей у неї з єдиною метою збільшення своєї частки у спільному майні, яке підлягає поділу після розірвання шлюбу.

Суд першої інстанції не взяв до уваги ряд смс повідомлень, які вказують про те, що відповідач за зустрічним позовом грубо нехтує загальновизнаними нормами моралі і правил співжиття, ображає її честь та гідність, маніпулюючи при тому дітьми.

Визначивши місце проживання неповнолітніх дітей з батьком суд не навів виняткових обставин визначених у ст.6 Декларації прав дитини за яких дитина може бути розлученою із своєю матір'ю.

Беручи до уваги висновок органу опіки та піклування Яворівської державної адміністрації Львівської області №3461/16 від грудня 2014 року про доцільність проживання дітей з батьком, суд не дослідив наявність в останнього житла, придатного для проживання дітей, оскільки квартира за адресою: вул. Шептицького, 21/13, в с. Старичі Яворівського району Львівської області належить їй на праві власності.

Суд залишив поза увагою той факт, що вона не може спілкуватися з дітьми зважаючи на погрози ОСОБА_4, які вона сприймає реально.

Просить рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_4 до неї відмовити, а її зустрічний позов задовольнити в повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3 на підтримання апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення у межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_7 підлягає до задоволення, рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року скасуванню на підставі п.п.3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України з ухваленням нового рішення.

Задовольняючи первісний позов ОСОБА_4 та відмовляючи у зустрічному позові ОСОБА_7, суд першої інстанції з урахуванням висновку органу опіки та піклування Яворівської районної держадміністрації №3461/16 від 12 грудня 2014 року дійшов висновку про те, що діти тривалий час проживають з батьком, у дітей ближчі та кращі стосунки з ним, батько повністю забезпечує їх виховання та навчання, діти прив'язані один до одного. Мати дітей ОСОБА_7 самоусунулась від їх виховання і тривалий час не проживає з дітьми.

З таким висновком суду погодитись не можна виходячи із наступних підстав.

Як зазначено у Принципах 2,6 Декларації прав дитини проголошених Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволяли б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини (пр.2).

Дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, у всякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір'ю (пр.6).

ОСОБА_8 ст.3 Конвенції ООН «Про права дитини» прийнятої резолюцією 44/25 Генеральної Асамблеї ООН, від 20 листопада 1989 року та набула чинності 2 вересня 1990 року, ратифікованою Постановою Верховної ОСОБА_1 України №7889 ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року (надалі Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У ст.9 Конвенції зазначено, що держави учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають у відповідності із застосовуваним законом і процедурами, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Під час будь якого розгляду згідно з пунктом 1 цієї статті всім зацікавленим сторонам надається можливість брати участь у розгляді та викладати свою точку зору.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права і обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Як зазначено у ч.ч.1,2 ст.150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину у дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

За приписами ст.150 СК України батьки мають право на самозахист своєї дитини, повнолітніх дочки та сина.

Батьки мають право звертатися до суду, органів державної влади, органів місцевого самоврядування та громадських організацій за захистом прав та інтересів дитини, а також непрацездатних сина, дочки як їх законні представники без спеціальних на те повноважень.

При цьому, згідно ст.155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Частиною 2 ст.159 СК України передбачено, що під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Відповідно до ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років визначається за згодою батьків.

Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою.

Відповідно до ч.ч.1,2. ст.161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного із них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину на проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Судом та матеріалами справи установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2003 року.

Від спільного проживання у них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2.

Спільне життя у сторін не склалося, рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 квітня 2014 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.4-7).

На час розірвання шлюбу ОСОБА_4 та ОСОБА_2 разом із дітьми ОСОБА_5 та ОСОБА_6 проживали у квартирі ОСОБА_2 за адресою: вул. Шептицького,21/13, в с. Старичі Яворівського району Львівської області.

Також установлено, що ОСОБА_4 перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2, так і після розірвання шлюбу вчиняв протиправні дії стосовно останньої, які виражались у нанесенні їй побоїв, висловлюванню образ та погроз.

Зокрема, як установлено з ухвали Яворівського районного суду Львівської області від 16 січня 2014 року, обвинувачений ОСОБА_4, приблизно о 05 год. 17 листопада 2013 року, знаходячись за місцем свого проживання, що в с. Старичі по вул. Шептицького, 21/13, Яворівського району Львівської області вчинив насильницькі дії відносно своєї дружини ОСОБА_2, які виразились у штовханні останньої до дверей та побиття, що спричинило потерпілій множинні синці на обличчі та верхніх і нижніх кінцівках, які згідно висновків судово-медичної експертизи №295/2013 від 19 листопада 2013 року кваліфікуються як легкі.

За даним фактом було порушено кримінальне провадження, яке було закрито в суді за клопотанням потерпілої у зв'язку з відмовою від обвинувачення (а.с.50).

18 та 19 вересня 2014 року ОСОБА_4 знаходячись у квартирі ОСОБА_2 в с. Старичі Яворівського району Львівської області, наніс останній ряд ударів кулаком в обличчя, від яких вона впала. За медичною допомогою звернулася 20 вересня 2014 року.

ОСОБА_8 висновку судово-медичної експертизи від 23 лютого 2014 року при огляді у ОСОБА_2 виявлені: синці на обличчі, правому плечі та правій сідниці, забій потиличної ділянки, які утворилися від тупих предметів, могли виникнути 18-19 вересня 2015 року, кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження.

Аналіз зазначених доказів, дає підстави для висновків про те, що залишатися ОСОБА_2 в одній квартирі з ОСОБА_4 було небезпечно, тому вона змушена була покинути дане житло з метою збереження власного життя та здоров'я, а найголовніше не травмувати психіку дітей, які ставали свідками вищезазначених подій.

Дані обставини не були враховані Яворівською районною державною адміністрацією, як органом опіки та піклування у висновку від 12 грудня 2014 року при визначенні місця проживання малолітніх ОСОБА_6Д та ОСОБА_5 разом з батьком ОСОБА_4

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 підтвердила, що ОСОБА_4 міг побити її у присутності дітей, при тому постійно наголошував при дітях яка погана у них мама. Щоб не травмувати дітей, вона змушена була залишити квартиру в с. Старичі Яворівського району по вул. Шептицького,21/13, та перейти тимчасово проживати до батьків по вул. Шептицького,15/9, в с. Старичі Яворівського району.

Після того, ОСОБА_4 зруйнував її квартиру по вул. Шептицького,21/13, що в с. Старичі (розбив стіни, виламав одвірки, висадив віконні рами і.т.і.), забрав дітей та вивіз їх на квартиру своїх батьків за адресою: м. Львів, вул. Айвазовського,9/3.

Для підтвердження цих обставин, ОСОБА_2 надала фотографії квартири, що в с. Старичі Яворівського району по вул. Шептицького,21/13, залишеної ОСОБА_4 після її розгрому (а.с.149-156).

Крім того, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 надала виписки із смс повідомлень адресованих ОСОБА_4 на її адрес, зміст яких зводиться до брудної нецензурної лайки та погроз фізичної розправи (а.с.157-163).

Зазначені обставини додатково підтверджують, що висновок Яворівської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування від 12 грудня 2014 року №3461/16 про визначення місця проживання неповнолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з батьком за адресою: вул.. Шептицького, 21/13, що в с. Старичі Яворівського району Львівської області є необґрунтованим та суперечить обставинам справи.

Орган опіки та піклування вважав за доцільне проживати дітям з батьком у квартирі, яка йому не належить.

Оскільки встановлено, що ОСОБА_4 у квартирі адресою: вул. Шептицького, 21/13, що в с. Старичі Яворівського району Львівської області не проживає разом з дітьми із вищезазначених причин, Апеляційний суд зобов'язав службу у справах дітей Франківської районної адміністрації як орган опіки і піклування провести обстеження умов проживання дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за адресою: м. Львів, вул. Айвазовського,9/3, на предмет можливості проживання там дітей разом з батьком.

Довідкою ЛКП «Сонячне» стверджується, що власниками квартири за адресою: м. Львів, вул. Айвазовського,9/3, є ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 У квартирі зареєстровано п'ять осіб: ОСОБА_9, ОСОБА_11, ОСОБА_10, ОСОБА_4, ОСОБА_12 (а.с.205). Без реєстрації у квартирі проживають неповнолітні ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.206).

Крім того, Апеляційний суд зобов'язав ОСОБА_4 забезпечити явку дітей ОСОБА_5 та ОСОБА_6Д в судове засідання для висловлення думки щодо місця проживання, однак ОСОБА_4 після отримання такого листа більше в судове засідання не з'являвся, подав клопотання про неможливість прибуття дітей в судове засідання, просив залишити рішення суду першої інстанції без змін (а.с.202).

Із листа Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 02 червня 2016 року №3509-495 убачається, що комісія вислухала пояснення ОСОБА_2 та ОСОБА_4 з приводу того, з ким мають залишатися діти. Комісія хотіла вислухати думку дітей, однак батько не дозволив з'ясувати особисте ставлення дітей до кожного із батьків.

Враховуючи наведене, комісія з питань захисту прав дитини 02 червня 2016 року прийняла рішення про неможливість рекомендувати районній адміністрації, як органу опіки та піклування, надати висновок про визначення місця проживання дітей з батьком ОСОБА_4 за адресою: м. Львів, вул. Айвазовського, 9/3 (а.с. 227).

На виконання листа Апеляційного суду Львівської області від 01 березня 2016 року службою у справах дітей Яворівської районної державної адміністрації як органом опіки та піклування проведено обстеження умов проживання сімей за адресами: с. Старичі, Яворівського району Львівської області вул. Шептицького,21/13, та по вул. Шептицького,15/9.

ОСОБА_8 обстеження квартири за адресою: с. Старичі Яворівського району Львівської області вул. Шептицького, 21/13, від 30 березня 2016 року умови проживання у даній квартирі незадовільні: відсутні двері, вікна, підлога, не має меблів, умови для виховання та розвитку дитини не створені (а.с.180).

У той же час, згідно ОСОБА_8 обстеження квартири за адресою: с. Старичі, Яворівського району Львівської області вул. Шептицького, 15/9, від 30 березня 2016 року, умови проживання у даній квартирі задовільні. Зроблений ремонт, у квартирі є все необхідне, побутова техніка та меблі. В кімнатах прибрано та чисто, створені належні умови для виховання та розвитку дітей. Житло розміщене на третьому поверсі п'ятиповерхового будинку, загальна площа 61 кв.м.(а.с.181)

За цією адресою проживають та мають місце реєстрації: ОСОБА_13, ОСОБА_14 (дідусь та бабуся дітей), а також проживає без реєстрації мати дітей ОСОБА_2 (а.с.181).

Крім того, як установлено, у власності ОСОБА_2 є ще одне житло, яке знаходиться за адресою: вул. Шевченка буд. №55 с. Верещиця Яворівського району Львівської області, яка потребує ремонту.

Із наявних у матеріалах справи характеристик ОСОБА_6 та ОСОБА_5, виданих Старицькою загальноосвітньою школою Яворівського району від 18 травня 2016 року убачається, що діти навчалися у зазначеній школі по 2014-2015 роки. Їхня мама ОСОБА_2 брала активну участь у житті класу, відвідувала виховні заходи, батьківські збори, на свята випікала булочки та короваї, допомагала під час ремонту школи, була головою батьківського комітету школи (а.с.210-211).

Тому, враховуючи положення Принципів 2,6 Декларації прав дитини проголошених Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, ст.3,9 Конвенції ООН «Про права дитини», положень ст.161 СК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність проживання неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з матір'ю ОСОБА_2

Таке рішення, зважаючи на встановлені обставини, буде відповідати інтересам неповнолітніх ОСОБА_5 та ОСОБА_6, є та справедливим як супроти матері ОСОБА_2, яка народила та виховала цих дітей і була позбавлена можливості проживати разом з ними, так і самих дітей, які через неналежну поведінку батька були позбавлені материнської опіки та любові протягом останніх років.

Посилання ОСОБА_4 на негідну поведінку колишньої дружини ОСОБА_2, ведення нею розпусного способу життя, зловживала алкоголем, відсутність турботи про дітей видаються необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, розцінюються як особисті судження про колишню дружину, тому до уваги судом не беруться.

З урахуванням зазначених обставин, апеляційна скарга ОСОБА_15 підлягає до задоволення рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні первісного позову ОСОБА_4 та задоволення зустрічного позову ОСОБА_2

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.3 ч.1 ст. 309, ст.313, ч.2 ст.314, ст..ст.316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,-

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 29 жовтня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 третя особа: Відділ опіки та піклування служби у справах дітей Яворівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дітей- Сняданка ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з батьком ОСОБА_4 відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити.

Визначити місце проживання дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 разом із матір'ю ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 1583 (одна тисяча п'ятсот вісімдесять три) гривні 40 коп. судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили шляхом подачі касаційної скарги.

Головуючий : Савуляк Р.В.

Судді: Бермес І.В.

ОСОБА_17