Справа № 442/2959/16 Головуючий у 1 інстанції: Нагірна О.Б.
Провадження № 22-ц/783/4214/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Д.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого: Зверхановської Л.Д.

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря: Цапа П.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2016 рокузадоволено заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7, за участю зацікавленої особи - ОСОБА_2, про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

ОСОБА_6 ОСОБА_8, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 строк для предявлення виконавчих документів до виконання у кримінальній справі №442/1105/14-к по кримінальному провадженню, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000031 від 28.11.2012 року про обвинувачення ОСОБА_2, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_1, українця, громадянина України у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України.

Ухвалу суду оскаржив ОСОБА_2.

В апеляційній скарзі зазначає, що оскаржена ухвала є незаконною та необгрунтованою, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що заявниками не надано суду будь-яких допустимих доказів того, що вони були позбавлені права предявити виконавчі документи до примусового виконання у встановлені законом строки. Інших причин пропуску цього строку, які б давали можливість дійти висновку про наявність підстав для поновлення строку для предявлення виконавчих документів до виконання заявниками суду не було надано. Вказує, що суд першої інстанції належним чином не зясував, які саме обєктивні та непереборні обставини насправді створювали заявникам перешкоди своєчасно звернутися до органів державної виконавчої служби. Крім того зазначає, що всупереч вимог ч.2 ст.371 ЦПК України він не був повідомлений належним чином про розгляд даної заяви, вирішення питання щодо поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання відбулось без його, боржника ОСОБА_2, участі та без участі та ВДВС Дрогобицького МУЮ Львівської області.

Просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків має право на справедливий судовий розгляд.

Складовою справедливого судового розгляду згідно даної Конвенції та практики Європейського суду з прав людини є своєчасне та повне виконання судових рішень, з метою запобігання заподіяння шкоди одній із сторін.

Частиною 5 ст.124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими для виконання на всій території України.

Задовольняючи заяву ОСОБА_3, ОСОБА_4 - ОСОБА_5, ОСОБА_6 ОСОБА_7 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання, суд першої інстанції виходив з того, що строк для пред'явлення виконавчих документів до виконання пропущений ними з поважних причин, а тому підлягає поновленню.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції, так як він дійшов до нього з порушенням норм процесуального права.

Районним судом встановлено, що вироком Дрогобицького міськрайоного суду Львівської області від 29.09.2014 року по справі №442/1105/14-к ОСОБА_2 було визнано винним та стягнено в користь ОСОБА_9 51229.35 грн. матеріальної шкоди, в користь ОСОБА_10 ОСОБА_5 різницю між сумою, яка припадала на її утримання з врахуванням заробітної плати батька та сумою державної допомоги по втраті годувальника за період з 02.10.2012 року і до досягнення ОСОБА_10 ОСОБА_5 повноліття в сумі 11656 грн., в користь ОСОБА_10 ОСОБА_7 різницю між сумою, яка припадала на його утримання з врахуванням заробітньої плати батька та сумою державної допомоги по втраті годувальника за період з 02.10.2012 р. і до досягнення ОСОБА_10 ОСОБА_7 повноліття в сумі 32336 грн.; стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3, ОСОБА_10 ОСОБА_5, ОСОБА_3 ОСОБА_7 по 100000 грн. відшкодування моральної шкоди кожному.

Відповідно до статті 22 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 04 листопада 2010 року, яка набула чинності з 09 березня 2011 року) виконавчі документи можуть бути предявлені до виконання в такі строки:

а) посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, протягом трьох місяців;

б) інші виконавчі документи протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Строки, зазначені у частині першій цієї статті, встановлюються для:

а) виконання судових рішень з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, з наступного дня після його постановлення.

Частиною 1 ст. 371 ЦПК України визначено, що стягувачам, які пропустили строк предявлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Згідно із ч.2 ст.371 ЦПК України заява про поновлення пропущеного строку подається до суду, який видав виконавчий лист, або до суду за місцем виконання і розглядається в судовому засіданні з повідомленням сторін, які беруть участь у справі. їхня неявка не є перешкодою для вирішення питання про поновлення пропущеного строку.

Докази того, що особи, які беруть участь у справі, у тому числі і боржник ОСОБА_2, належним чином, відповідно до вимог ст.ст.74-76 ЦПК України були повідомлені про час і місце розгляду справи, у матеріалах справи відсутні.

Враховуючи наведеневище, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду, як такої, що винесена з порушенням норм процесуального права, і направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312 ч.1 п.3, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 21 квітня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: