У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ситнік О.М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про примусове виселення з житлового будинку,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, у якому зазначала, що 09 червня 2006 року ОСОБА_3 взяла у борг у неї 5 320 доларів США, які зобов'язалася повернути частинами (з розстроченням) не пізніше 09 травня 2007 року. Договір позики 09 червня 2006 року посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. за реєстровим № НОМЕР_1. На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики 09 червня 2006 року між сторонами укладено договір іпотеки, згідно з умовами якого відповідачка передала в іпотеку житловий будинок «А-1» житловою площею 29,6 кв. м, загальною площею 57, 4 кв. м., з надвірними будівлями: гаражем «Б»; погрібом «В», сараєм «Г», вбиральнею «Д», огорожею № 1,2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1, на земельній ділянці площею 0,07 га.

30 травня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. на договорі позики було вчинено виконавчий напис, реєстровий № НОМЕР_2, згідно з яким нотаріус запропонував стягнути з відповідачки на користь ОСОБА_5 253 566 грн.

30 травня 2007 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В. здійснено виконавчий напис на договорі іпотеки, згідно з яким приватний нотаріус запропонував вилучити в натурі у відповідачки житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований за адресою: АДРЕСА_1.

07 вересня 2007 року позивачка зареєструвала у КП «Зміївське бюро технічної інвентаризації» своє право власності на будинок за реєстраційним № НОМЕР_4, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № НОМЕР_3.

Просила примусово виселити відповідачку з вказаного будинку.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року, у позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Частиною 1 ст. 10 ЦПК України закріплений принцип змагальності сторін у цивільному судочинстві. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57−60 ЦПК України.

Суди обґрунтовано відмовили у позові, оскільки згідно з відомостями з адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС в Харківській області та відповідно до даних паспорта, ОСОБА_3 з 19 липня 1996 року зареєстрована та проживає АДРЕСА_2, а у спірному будинку, який з 2007 року належить позивачці, ніхто не зареєстрований. Доказів того, що ОСОБА_3 фактично проживає у непридатному для проживання житловому будинку не надано. У зв'язку з цим підстави для виселення з цього будинку відповідачки відсутні.

Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

На підставі наведеного та керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 03 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про примусове виселення з житлового будинку, відмовити.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.М. Ситнік