Справа № 351/595/16-ц
Номер провадження №2/351/524/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2016 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області

в складі : головуючого-судді Сегіна І.Р.,

секретаря Маланчук С.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в залі суду в місті Снятині справу за позовом ОСОБА_1 до Стецівської сільської ради, ОСОБА_3 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовом про встановлення права власності на 1/2 частину побудованого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та спорудами, який знаходиться по АДРЕСА_1

Свої позовні вимоги мотивує тим, що на праві власності позивачу разом з чоловіком ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р. на праві спільної часткової власності членів колгоспного двору належало по 1/2 частині житлового будинку з відповідними частинами господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2. Після смерті чоловіка позивач фактично прийняв спадщину, залишився проживати в цьому будинку. Свою частку чоловік позивача заповів ОСОБА_3. Однак в зв'язку із важким матеріальним становищем своєчасно оформити право власності на будинок не мала можливості. В 2010 р. ОСОБА_5 та позивачем виготовлено повністю технічну документацію на даний будинок. Рішенням Снятинського районного суду від 10.11.2010 р. за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 даного житлового будинку, позивач не оформляв право власності в той час. В даний час позивач не може розпорядитися своїм майном, а тому вимушений звернутися до суду із даним позовом.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позовні вимоги підтримав повністю, просив суд позов задоволити та визнати за ним право власності, справу слухати за його відсутності.

Представник відповідача Стецівської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відутності, проти позову не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилися, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнали.

Суд, дослідивши і перевіривши зібрані докази, приходить до висновку, що позов підставний і підлягає до задоволення з наступних підстав.

Із довідки Стецівської сільської ради від 16.03.2016 р.вбачається, що станом на 15.04.1991 р. в господарстві, що в АДРЕСА_3 були зареєстровані: ОСОБА_4, 1920 р., який помер у травні 2002 р. та ОСОБА_1, 1928 р.нар. Суспільна група господарства - колгоспники.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику, у справах за позовами про захист права приватної власності" від 22.12.1995 року № 20 із змінами і доповненнями, щодо роз'яснення ст.ст. 17, 18 ЗУ «Про власність» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР (1963 року) розмір частки члена двору встановлюється, виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до Постанови Верховної Ради Української РСР від 26 березня 1991 року № 885-ХІІ буввведений в дію Закон України "Про власність".

Пленум Верховного Суду України у постанові від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" (далі Постанова) роз'яснив, що положення статей 17, 18 Закону України "Про власність" щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15.04.1991року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15.04.1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору.

Відповідно до витягу з рішення виконкому Стецівської сільської ради народних депутатів від 13.05.1997р., вирішено дозволити ОСОБА_4 побудувати на своїй присадибній діялнці літню кухню, столову, кладову і коридор розміром 5х7 кв.м.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 виданого на ОСОБА_4 вбачається, що він помер ІНФОРМАЦІЯ_1 р..

Відповідно до рішення Снятинського районного суду від 10.11.2010 р. вбачається, що за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд по АДРЕСА_1

Із витягу з рішення виконкому Стецівської сільської ради від 29.06.2004р. № 2 вбачається, що вирішено дозволити позивачці ОСОБА_1 побудувати на своїй присадибній ділянці допоміжне господарське приміщення, кладову, ванну, сарай, стодолу, гараж.

Із витягу з рішення Стецівської сільської ради від 26.02.2010р. № 9 вбачається, що вирішено оформити право власності на 1/2 частину житлового будинку в АДРЕСА_3 за ОСОБА_1.

Згідно витягу про державну реєстрацію прав від 21.12.2010р., ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності на підставі рішення Снятинського районного суду від 10.11.2010р. належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами по АДРЕСА_1

Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом та ст.61 цього Кодексу.

Відповідно до ст..212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Відповідно до вимог частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем, суд за наявності підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Отже, виходячи з вищенаведеного суд прийшов до переконання, що позов підставний і підлягає до задоволення, оскільки в судовому засіданні на підставі вищевказаних доказів встановлено, що спірний житловий будинок належав до суспільної групи «колгоспний двір», членам господарства: позивачці та померлому ОСОБА_4 в рівних частках станом на 15.04.1991р. належало по 1/2 частині спірного житлового будинку, після смерті ОСОБА_4 його 1/2 частину спадкового майна успадкував відповідач ОСОБА_3, позивачка ж не зареєструвала за собою право власності на іншу 1/2 частину житлового будинку з господарськими приміщеннями, яка їй належала як члену "колгоспного двору", а тому за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Суд на підставі встановленого та керуючись ст.ст. 392, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити. Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Снятинський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий: підпис

Суддя Снятинського районного суду Сегін І.Р.