Справа №461/1927/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Лялюк Є.Д.,

при секретарі Станкевич Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Львова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ГУМВС України у Львівській області, Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області, третя особа: Залізничний ВП ГУНП МВС України у Львівській області, про звільнення майна з-під арешту та усунення перешкод-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Галицького районного суду м. Львова з позовом до ГУМВС України у Львівській області, Регіональний сервісний центр МВС у Львівській області, третя особа: Залізничний ВП ГУНП МВС України у Львівській області, про звільнення майна з-під арешту та усунення перешкод. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 зареєстрував у Львівському ВРЕР ДАІ автомобіль, отримавши свідоцтво про реєстрацію транспортного. Позивач вирішив продати, належний йому на праві власності автомобіль, та переєреструвати його на іншу особу, однак зясувалося, що постановою старшого слідчого про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій з транспортними засобами накладено заборону на здійснення реєстраційних операцій у рамках розслідування кримінальної справи. Просить звільнити з-під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій на транспортний засіб та скасувати накладену заборону.

Представник позивача у судове засідання не зявилася. Надав заяву, в якій зазначив, що справу просить розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

Відповідачі та третя особа у судове засідання не прибули, хоча повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Заперечень проти позову, заяв про поважні причини неявки до суду не надходило.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25 вересня 2009 року ОСОБА_1 зареєстрував у Львівському ВРЕР ДАІ придбаний в Україні автомобіль марки MERCEDES-BENZ, кузов № НОМЕР_1, 1996 року випуску, д.н.з. НОМЕР_2, отримавши свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САА128426. Недавно позивач вирішив продати, належний йому на праві власності автомобіль, та переєреструвати його на іншу особу. Тоді зясувалося, що постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012 року про накладення заборони на проведення реєстраційних операцій з транспортними засобами накладено заборону на здійснення реєстраційних операцій, у тому числі з автомобілем марки MERCEDES- BENZ, кузов №WDB6544331K195093, 1996 року випуску у рамках розслідування кримінальної справи № 181-0062. Також, ОСОБА_1 було повідомлено, що кримінальна справа № 181-0062 порушена за ознаками злочину, передбаченого ст.ст. 190 ч. 4, 358 ч.1,3 КК України, відомості про яку 31.05.2013 року внесено до ЄРДР за №0001639. Дана кримінальна справа виділена із кримінальної справи №181-0311, порушеної щодо службових осіб Львівського ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Львівській області за фактом зловживання службовим становищем та перевищенням службових повноважень за ознаками злочинів, передбачених ст.ст. 364 ч.3, 365 ч.І КК України, розслідування якої проводилось слідчим відділом прокуратури Львівської області.

Розслідуванням встановлено, що протягом 2008-2010 років, невстановлені слідством особи, шляхом обману та зловживання довірою, здійснювали первинну реєстрацію транспортних засобів у Львівському ВРЕР на інших фізичних осіб, використовуючи їхні паспортні дані та довіреності. В подальшому, під час проведення даної реєстрації, невстановлені слідством особи, діючи умисно, підробляли квитанції про сплату фізичними особами, на яких проводилась первина реєстрація, податку з власників транспортних засобів, хоча фактично даний податок не був сплачений або сплачений частково, та подавали їх у Львівське ВРЕР УДАІ ГУ MB СУ у Львівській області для незаконної реєстрації службовими особами ВРЕР цих транспортних засобів.

ОСОБА_1 зареєстрував транспортний засіб на своє імя 25 вересня 2009 року, набувши право власності на автомобіль ще до порушення кримінального провадження. Позивач не був та не є підозрюваним, обвинуваченим чи цивільним позивачем у кримінальній справі № 181-0062, належний йому на праві власності автомобіль не був визнаний речовим доказом у наведеній справі. Позивач сплатив всі передбачені законом платежі за перереєстрацію автомобіля на своє імя. Вважає, що державою, в особі її правоохоронних органів, безпідставно обмежене право власності ОСОБА_1 на придбаний ним транспортний засіб.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 р. відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 р. «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Право власності на наведений автомобіль набуто ОСОБА_1 у спосіб визначений законом. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема на підставі правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На думку ОСОБА_1 він є добросовісним набувачем автомобіля марки MERCEDES-BENZ, кузов № НОМЕР_1, 1996 року випуску, а накладена слідчим заборона на проведення реєстраційних операцій щодо належного йому майна є грубим порушенням права власності.

Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування і розпорядження своїм майном.

Так, ч. 2 ст. 321 ЦК України регламентовано, що особа може бути обмежена у здійсненні права власності лише у випадку та в порядку, встановленому законом.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, яким загальна норма закону наділяє усіх власників. Це не загальна, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

Як згадувалося вище, постанова про накладення заборони, була постановлена у кримінальній справі № 181-0062, порушеній відносно начальника ВРЕР УДАІГУМВС України у Львівській області, за фактом зловживання службовим становищем за ознаками злочину передбаченого ч. 3 ст. 364 КК України. Позивач не заперечує фактів, що стали підставою для порушення кримінальної справи № 181-0062, однак,

ОСОБА_1 не порушував вимоги закону при купівлі транспортного засобу та діяв у відповідності до чинного законодавства, не знав та не міг знати, що первинна реєстрація автомобіля була проведена з порушенням вимог закону.

З огляду на викладене, суд вважає, що підстав на накладення заборони на проведення реєстраційних операцій на належний Позивачу автомобіль з точки зору цивільно-правового законодавства немає, оскільки така заборона, в даному випадку є обмеженням права власника, що відповідно до закону дозволяється робити у виняткових випадках відносно майна власника, отриманого внаслідок його неправомірних дій.

Згідно установленої судової практики Верховного суду України, висловленої в постанові від 15 травня 2013 року, прийнятій за наслідками розгляду справи № 6-26 цс-13, предметом якої був спір за позовом власника про звільнення майна з-під арешту, накладеного в процесі кримінального провадження, при розгляді якої Верховний суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення цього майна з-під арешту, тобто законодавство про захист права власності поширюється на ці правовідносини.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, позовні вимоги є обґрунтованими, а відтак такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 88, 197, 212, 215-218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 задоволити.

Звільнити з-під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, кузов № НОМЕР_1, 1996 року випуску належний на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладеними постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012 року у кримінальній справі № 181-0062.

Зобовязати Регіональний сервісний центр МВС України у Львівській області скасувати накладену заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) на транспортний засіб марки MERCEDES-BENZ, кузов № НОМЕР_1, 1996 року випуску належний на праві власності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, накладеними постановою старшого слідчого СУ ГУМВС України у Львівській області Гелецького В.І. від 16.03.2012 року у кримінальній справі № 181-0062.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки до Апеляційного суду Львівської області через Галицький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Лялюк Є.Д.