Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/261/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.02.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі головуючого судді Левка Т.Ю., при секретарі Роман К.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом Берегівського медичного коледжу до ОСОБА_1 про стягнення плати за навчання,

В С Т А Н О В И В :

Берегівський медичний коледж в особі директора ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення плати за навчання.

Позовні вимоги мотивує тим, що згідно Наказу № 114 від 01 серпня 2011 року Берегівського медичного коледжу (далі- БМК) ОСОБА_1 був зарахований до числа студентів зі спеціальності "Лікувальна справа" за державним замовленням, як такий, що успішно витримав вступні іспити. В подальшому відповідно до Наказу № 55 від 25.06.2015 року у зв'язку з успішним завершенням курсу навчання, на підставі рішення Державної кваліфікаційної комісії відповідачу було присвоєно кваліфікацію фельдшер і видано диплом Е 15N547, який у свою чергу був виданий на руки під підпис в журналі "Реєстрації отримання дипломів студентами БМК".

У 2011 році між БМК в особі директора коледжу ОСОБА_2 та студентом ОСОБА_1 була підписана угода за № 371 про підготовку фахівця з вищою освітою, яка була складена у двох примірниках, які зберігаються у кожної з сторін і мають однакову юридичну силу. Дана угода набула чинності з моменту підписана і діє до 01.08.2018 року. Згідно вказаної угоди БМК надав студенту якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця та направив по місцю працевлаштування в державному секторі медицини, де він повинен відпрацювати не менше трьох років, в результаті чого студент оволодів теоретичними знаннями та практичними навичками, після чого успішно склав випускні іспити, отримав диплом з кваліфікації "Фельдшер" та отримав направлення для працевлаштування в державному секторі медицини згідно з розділом направлень на працевлаштування на 2015 рік затвердженого УОЗ Закарпатської ОДА. Згідно даного направлення ОСОБА_1 у місячний термін зобов'язаний був з'явитись за місцем призначення - в розпорядження головного лікаря Виноградівської районної лікарні, а Міністерство, відомство, підприємство (установа, організація), в яку направлено студента для працевлаштування, в п'ятиденний термін, з дня укладання з випускником трудового договору, повинно повідомити БМК про працевлаштування випускника шляхом надіслання відривного талона.

БМК повідомлення про працевлаштування ОСОБА_1 за № 45 від 30.07.2015 року не отримав, до роботи студент не приступив.

Під час проведення ревізії головним фінансовим інспектором в особі ОСОБА_3 працевлаштування випускників БМК, підготовка яких здійснювалася за державним замовленням, встановлено факт неявки в місце призначення ОСОБА_1, що зафіксовано в акті ревізії за № 07-04/86 від 25.12.2015 року. Так, проведеною ревізією встановлено, що згідно даних бухгалтерського обліку БМК в ревізійному періоді не значиться операцій, які б свідчили про відшкодування студентом ОСОБА_1 вартості навчання в сумі 48803,80 гривень.

В подальшому дирекцією коледжу було надіслано ОСОБА_1 листа з повідомленням за № 435 від 31.12.2015 року про надання інформації про його місце працевлаштування, але відповіді отримано позивачем не було. На підставі вищенаведеного БМК звертається до суду про стягнення з ОСОБА_1 плати за повний термін навчання з 2011 рік по 2015 рік в розмірі 48803,80 грн. та судових витрат.

Представник позивача належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі і просить їх задоволити.

Відповідач ОСОБА_1 належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання також не з'явився, однак подав до суду письмову заяву, згідно якої просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що 01.09.2011 року між Берегівським медичним коледжом в особі керівника ОСОБА_2 та студентком ОСОБА_1 укладено Угоду № 371 про підготовку фахівців з вищою освітою, відповідно до якої БМК зобов'язується забезпечити : якісну теоретичну і практичну підготовку фахівця з вищою освітою згідно з навчальними планами та програмами і вимогами кваліфікаційних характеристик фахівця; після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації місцем працевлаштування в державному секторі народного господарства, де він зобов'язаний відпрацювати не менше трьох років, а студент ОСОБА_1, у свою чергу, зобов'язався : оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою фахівця за напрямом підготовки - Медицина, 5Лікувальна справа, фельдшер; прибути після закінчення вищого навчального закладу на місце направлення і відпрацювати не менше трьох років; у разі відмови їхати за призначенням відшкодувати до державного бюджету вартість навчання в установленому порядку.

Згідно Наказу № 114 від 01 серпня 2011 року БМК "Про зарахування на навчання" на підставі правил прийому до БМК у 2011 року та рішення приймальної комісії ОСОБА_1 зарахований на перший курс відділення «Лікувальна справа» в число студентів за державним замовленням, як такий, що успішно витримав вступні іспити.

Відповідно до Наказу № 55 від 25.06.2015 року у зв'язку з успішним завершенням курсу навчання, на підставі рішення Державної кваліфікаційної комісії відповідачу було присвоєно кваліфікацію фельдшер і видано диплом Е 15N547, який у свою чергу був виданий на руки під підпис в журналі "Реєстрації отримання дипломів студентами БМК".

З журналу обліку направлень на роботу випускників БМК вбачається, що ОСОБА_1 30.06.2015 року отримав направлення на роботу і повинен був прибути в розпорядження лікаря Виноградівської районної лікарні .

БМК повідомлення про працевлаштування ОСОБА_1 не отримав, до роботи студент не приступив.

Дирекцією коледжу було надіслано ОСОБА_1 листа з повідомленням за № 435 від 31.12.2015 року про надання інформації про його місце працевлаштування, з пропозицією повернути кошти витрачені на його підготовку. Відповіді позивачем отримано не було.

З довідки про доходи (стипендії) БМК від 29.01.2016 року № 38 вбачається, що випускником БМК ОСОБА_1 за період навчання з 01.09.2011 року по 30.06.2015 року отримано стипендію на загальну суму 48803,80 гривень, що згідно довідки про понесені витрати на підготовку спеціалістів за державним замовленням становить витрати на навчання.

Наведені правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3-4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Відповідно до ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Так, статтею 509 ЦК України визначено поняття зобов'язання та підстави його виникнення - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами, а ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Статтею 901 ч.1 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 2 Закону України "Про освіту" передбачено, що завданням законодавства України про освіту є регулювання суспільних відносин у галузі навчання, виховання, професійної, наукової, загальнокультурної підготовки громадян України.

Відповідно до статті 52 Закону "Про освіту" випускники вищих навчальних закладів, які здобули освіту за кошти державного або місцевого бюджетів, направляються на роботу і зобов'язані відпрацювати за направленням і в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 2 Порядку працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням встановленого Постановою Кабінету Міністрів України за №992 від 22.08.1996 року, випускники вищих навчальних закладів, яким присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою різних освітньо-кваліфікаційних рівнів і які працевлаштовані на підставі направлення на роботу, вважаються молодими фахівцями протягом трьох років з моменту укладення ними трудового договору із замовником. Час навчання в інтернатурі до цього терміну не включається.

У свою чергу статтями 6, 7, 8 даного Порядку передбачено, що згідно з угодою випускник зобов'язаний глибоко оволодіти всіма видами професійної діяльності, передбаченими відповідною кваліфікаційною характеристикою, та відпрацювати у замовника не менше трьох років, а вищий навчальний заклад забезпечити відповідні якість та рівень підготовки фахівця з вищою освітою. Замовники можуть за рахунок своїх коштів надавати студентам матеріальну допомогу, а також встановлювати доплати до державної стипендії, визначеної для відповідної спеціальності, курсу, навчального закладу. Граничні розміри зазначених виплат не обмежуються. Випускники, які уклали угоду з вищим навчальним закладом після зарахування на навчання, повинні відпрацювати за місцем призначення не менше трьох років.

Правилами статті 14 Порядку передбачено, що у разі неприбуття молодого фахівця за направленням або відмови без поважної причини приступити до роботи за призначенням, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за власним бажанням, протягом трьох років випускник зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період 2011-2015 р.р. навчався у Берегівському медичному коледжі за спеціальністю "Лікувальна справа" за державним замовленням, в результаті чого 25.06.2015 року отримав диплом та направлений для працевлаштування в розпорядження головного лікаря Виноградівської районної лікарні, проте до роботи не приступив.

За навчання відповідача державою було перераховано кошти в розмірі 48803,80 гривень, а останнім у свою чергу зобов'язання передбачено в угоді №371 від 01.09.2011 року не виконано, тому відповідач зобов'язаний відшкодувати у встановленому порядку до державного бюджету вартість навчання та компенсувати замовникові всі витрати.

З урахуванням наведеного, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є підставними і підлягають до задоволення.

Згідно ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 169 ч.4, 209, 213, 214, 215, 218, 223, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 6, 202, 204, 207, 509, 526,530, 629, ЦК України, Закону України "Про освіту", Постановою Кабінету Міністрів України за № 992 від серпня 1996 р "Про порядок працевлаштування випускників вищих навчальних закладів, підготовка яких здійснювалась за державним замовленням ", суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Берегівського медичного коледжу до ОСОБА_1 задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь державного бюджету в особі Берегівського медичного коледжу, місце знаходження: м.Берегово, вул.Мукачівська, 3, р/р № 8977 в УДКСУ в Закарпатській області, МФО 812016, код ЕДРПОУ 02010735, плату за повний термін навчання з 2011 року по 2015 рік в розмірі 48803,80 гривень (сорок вісім тисяч вісімсот три гривні 80 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь на Берегівського медичного коледжу сплачений судовий збір у розмірі 1378 (однієї тисячі триста сімдесят вісім) гривень.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГоловуючийОСОБА_4