Справа № 523/7713/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Шепітко І.Г.

народних засідателів Іорданова Ю.І.,

ОСОБА_1

при секретарі Плахута А.С.

за участю прокурора Прилипко А.В.

лікаря - психіатра ОСОБА_2

законного представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань №22 у місті Одесі цивільну справу за заявою комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживаючого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальна установа «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» звернулася до суду із заявою про госпіталізацію у психіатричному стаціонарі у примусовому порядку ОСОБА_4, якому поставлено діагноз «гострий психотичний розлад», та котрий, на думку лікарів, потребує примусової госпіталізації в психіатричному стаціонарі у примусовому порядку на підставі ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу».

У судовому засіданні ОСОБА_4 хворим себе не визнав і пояснив, що аналогічне звернення було ініційоване дружиною тиждень тому та 24.05.2016 року судом було відмовлено у госпіталізації, зазначав, що він не має далі знаходитись в лікарняному закладі та що всі заходи, які вчинені проти нього, є діями лише його дружини, з котрою на протязі тривалого часу конфліктують і він виявив намір розлучитися, фактично належного лікування він на його думку не отримував, а метою дружини фактично не є його лікування а ізоляція від родини.

ОСОБА_4 у судовому засіданні назвав своє прізвище та по-батькові, свій вік, дату і місце народження, коротко біографію, повідомив, що являється підполковником у відставці, отримує пенсію, якою розпоряджається дружина, повідомив про відносини з ріднею, а саме з дружиною та синами, суду пояснив, що не хворіє на психічні захворювання, а лікуватися погодився за наполяганням дружини, почуває себе добре, а також те, що стаціонарне лікування йому не потрібно, за необхідності може пройти лікування амбулаторно. На запитання відповідав чітко, вказав на конфліктну ситуацію, що існує у нього з дружиною та повідомив про намір звернутися з позовом про розлучення, приймав активну участь у процесі, задавав запитання іншим учасникам та свідкам.

ОСОБА_3 вважала заяву такою, що підлягає задоволенню, оскільки її чоловік несе загрозу їй та їх дітям, а також оточуючим, та пояснила, що у чоловіка є галюцинації та взагалі він зловживає спиртними напоями, через що не може влаштуватись на роботу та її лякає поведінка чоловіка, у його батька була така ж хвороба, за останній тиждень його поведінка стала більш агресивною, сусіди викликали поліцію.

Представник комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» - ОСОБА_2 просив заяву задовольнити, та пояснив, що ОСОБА_4 є емоційно враженим та таким, що потребує лікування, оскільки після його виписки з лікарні він в результаті прийняття алкогольних напоїв мав бредові ідеї, був нестриманим та агресивним, зазначивши також, що підставою звернення до суду з відповідною заявою щодо госпіталізації ОСОБА_4 є наполягання ОСОБА_3, яка вказує про свої побоювання щодо поведінки чоловіка.

Представник Одеської місцевої прокуратури №4 ОСОБА_5 вважала заяву необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, вказавши на наявні сімейні проблеми, що вирішуються в іншому порядку.

Відповідно до висновку комісії лікарівпсихіатрів ОСОБА_4 перебуває під наглядом лікарів з травня 2011 року, госпіталізовувався чотири рази та проходив лікування у звязку з неадекватною і агресивною поведінкою, йому був поставлений діагноз: «Органічний афективний розлад», у цьому році був госпіталізований 26.04.2016 року та проходив лікування на протязі трьох тижнів, однак в подальшому відмовився від лікування в умовах стаціонару, 23.05.2016 року за ініціативи дружини було звернення комунальної установи до суду та Рішенням Суворовського районного суду міста Одеси від 24.05.2016 року питання щодо примусової госпіталізації було залишено без задоволення, тому був виписаний, однак рекомендоване лікування не здійснював, зі слів дружини відновив прийняття спиртних напоїв, вів себе неадекватно, висловлював погрози на адресу дружини та оточуючих, викликалась поліція і медики та каретою швидкої допомоги був доставлений в стаціонар псхіатричного закладу. При огляді ОСОБА_4 був вкрай напружений, злобний, був схильний до імпульсивної реакції, бредово тлумачив ситуацію, що склалась, на запитання про подружнє життя не стримувався та висловлювався образливо, до свого стану не критичний, оцінка оточуючого носить паралогічний характер, не піддається психотерапевтичній корекції, стан усугубляється при згадках про дружину.

Вислухавши пояснення сторін, прокурора та особу, у відношенні якої розглядається питання про її госпіталізацію, допитавши свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, вивчивши матеріали медичної картки ОСОБА_4 та дослідивши матеріали цивільної справи, суд встановив відсутність будь-яких обставин того, що ОСОБА_4 вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для нього чи оточуючих, висновок лікарів від 01.06.2016 року не містить обґрунтування необхідності лікування особи виключно в умовах стаціонару психіатричного закладу.

За положеннями ч.2 ст.14 Закону України «Про психіатричну допомогу», особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні у особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Суд критично ставиться до пояснень ОСОБА_3 про наявність певних побоювань з приводу погроз з боку ОСОБА_4 як таких, що не містять конкретного характеру й суперечать встановленим обставинам у справі. Також суд приймає до увагу діагноз та ту обставину, що ОСОБА_4 перебував в лікувальному закладі майже два місяці, отримував необхідну медичну допомогу, висловив бажання у випадку необхідності лікуватися амбулаторно.

Пояснення допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 жодним чином не вказують на наявність психічних відхилень у ОСОБА_4 і додатково підтверджують наявність сімейних проблем, що викликають нервову напругу, прояв гніву, нестриманість у висловлюваннях, елементи насильства в сімї, що є порушенням норм КпАП України та в умовах стаціонару психіатричного закладу не лікується.

З урахуванням встановленого, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви комунальної установи «Одеський обласний медичний центр психічного здоровя» про госпіталізацію ОСОБА_4.

Керуючись ст.ст.2, 14, 22 Закони України «Про психіатричну допомогу» від 22.02.2000 року, ст.ст.10, 11, 212-215, 279-282, 293 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Заяву комунальної установи Одеський обласний медичний центр психічного здоровя про надання психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області на протязі 10 днів з дня проголошення рішення.

Суддя:

Народні засідателі: