Справа № 567/364/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 квітня 2016 рокум. Острог

Острозький районний суд Рівненської області у складі:

головуючий суддя - Гуц Ф.Л.

секретар - Самолюк А.В.

з участю: представника скаржника ОСОБА_1,

представника відділу ДВС Острозького районного управління юстиції ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Острог скаргу представника скаржника ОСОБА_3 -ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції щодо стягнення виконавчого збору,

встановив:

В Острозький райорнний суд Рівненської області зі скаргою звернулась представник скаржника ОСОБА_3ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу ДВС Острозького районного управління юстиції щодо стягнення виконавчого збору, посилаючись на те, що в ході виконавчого провадження № ВП 26100910 по стягненню заборгованості в сумі 400186, 90грн., 29.11.2012 року між ОСОБА_3 та стягувачем ВАТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору від 23.03.2007 року, за умовами якої він зобов'язувався повернути банку у строк до 29.11.2012 року, отримані ним у фактичне користування кредитні ресурси у сумі 185 500,00 грн.

Зазначає, що згідно п.2.2 цієї угоди за умови своєчасного та в повному обсязі виконання ОСОБА_3 своїх зобов'язань, визначених п.2.1 додаткової угоди №1, банком здійснюється прощення боргу. 29.11.2012 року, за виконавчим листом про погашення боргу у розмірі 400186 гри. 90 коп. у справі № 2-17/10 сплачено 193 838,18 грн., борг прощено стягувачем. 03.12.2012 року, стягувач ВАТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» звернувся до ДВС Острозького районного управління юстиції з заявою про повернення виконавчих документів, повідомивши ДВС про погашення ОСОБА_3, як боржником заборгованості по кредиту. 19.12.2012 року відділом ДВС Острозького РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. 19.12.2012 року було відкрите виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 40018,69 грн.

Вказує, що ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21.05.2014 року, виконавчий лист у справі № 2-17/10 про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» 400186 грн. 90 коп. боргу було визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з боржників 206348 грн. 72 коп.

Посилаючись на Закони України " Про виконавчу службу" та "Про виконавче провадження" (в редакції закону, що діяв на момент закінчення провадження та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження про стягнення виконавчого збору та до 09.04.2015р.) вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору виноситься при першому надходженні виконавчого документа державному виконавцю. При наступних пред'явленнях до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута при попередньому виконанні. У разі якщо стягнутої з боржника суми недостатньо для задоволення в повному обсязі вимог стягувача, виконавчий збір сплачується пропорційно до стягнутої суми. Оскільки достатньою сумою коштів для задоволення в повному обсязі вимог стягувача була визначена сума в розмірі 193838,18 грн., а в решті суми виконавчий лист у справі було визнано таким, що не підлягав виконанню в частині стягнення з боржників решти суми 206348 грн. 72 коп., то й сума виконавчого збору на підставі ч. 1, ч. 3 ст. 28 Закону повинна сплачуватись пропорційно до стягнутої суми, а тому не могла перевищувати 10% відсотків суми, що підлягала стягненню - 19383,81 грн.

Вважає, що дії державного виконавця про стягнення суми виконавчого збору понад 10% відсотків суми, що підлягає стягненню, а саме понад 19383,81 грн. - є незаконними, оскільки з заробітної плати ОСОБА_3 було відраховано на погашення боргу 32418,40 грн., що свідчить про переплату та зайве стягнення необхідної суми виконавчого збору.

Вказує, що виконавче провадження № 35744398 було відкрите на підставі постанови про стягнення виконавчого збору від 27.04.2012 року, яка була винесена на підставі виконавчого листа № 2-17 від 25.03.2010 року, який був визнаний таким, що не підлягав виконанню в частині стягнення з боржників 206348,72 грн. згідно ухвали Апеляційного суду Рівненської області від 21.04.2014 р. Таким чином вважає, що виконавче провадження зі стягнення виконавчого збору підлягало закінченню внаслідок визнання судом виконавчого листа таким, що не підлягав виконанню, оскільки постанова про стягнення виконавчого збору була винесена на його підставі (з неї розраховано 10% сума виконавчого збору).

Зазначає, що 29.03.2016 року, у відповідності ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» ОСОБА_3 на імя начальника ДВС Острозького районного управління юстиції було надіслано скаргу, в якій він просив визнати незаконними дії державного виконавця щодо стягнення сум виконавчого збору понад 10% від відсотків суми, що підлягає стягненню, тобто понад 19383,81 грн. та закінчити виконання виконавчого провадження №35744398. Однак відповіді на скаргу у встановлений ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» строк - не отримав.

Вважає що, діями виконавця щодо стягнення сум понад 19383,81 грн. порушуються законні права ОСОБА_3 та такі дії суперечать ухваленій у цій справі ухвалі Апеляційного суду Рівненської області від 21.05.2014 року про визнання виконавчого листа у справі № 2-17/10 про стягнення з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ «Банк «ОСОБА_4 та Кредит» 400186 грн. 90 коп. боргу таким, що не підлягав виконанню в частині стягнення з боржників 206348 грн. 72 коп.

Зазначає, що оскільки виконавчий документ виданий на підставі виконавчого листа, який був скасований вказаним рішенням, то виконавче провадження № 35744398 підлягає закінченню на підставі п. 4 ч. 1 ст. 49 «Про виконавче провадження».

Просить скаргу задоволити визнати незаконними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції ОСОБА_6 щодо стягнення сум виконавчого збору понад 10% від відсотків суми, що підлягає стягненню, тобто понад 19383,81 грн. та винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 35744398 по стягненню виконавчого збору з ОСОБА_3 відкритого 19.12.2012 року (на підставі постанови б/н від 27.04.2011 року про стягнення виконавчого збору згідно виконавчого листа № 2-17 виданого 25.03.2010 р.)

В судовому засіданні представник скаржника підтримала скаргу, посилаючись на викладені в ній обставини та просила задовольнити її в повному обсязі.

Представник відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції Рівненської області подала до суду письмові заперечення та заперечувала щодо задоволення скарги, посилаючись на її безпідставність.

В поданих до суду запереченнях вказує, що 26.04.2011 року на виконання у відділ державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції надійшов виконавчий лист по виконанню виконавчого листа № 2-17/10 виданого Острозьким районним судом про стягнення 400 186,90 грн боргу солідарно з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 на користь ВАТ Банк "ОСОБА_4 та кредит". 27.04.2011 року, заступником начальника відділу ДВС Острозького РУЮ на підставі ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по даному виконавчому документу.

На підставі ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. 27.04.2011 року винесено постанову про стягнення виконавчого збору по даному виконавчому документу.

Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку встановленому Закону України "Про виконавче провадження". Заявником не було використано право на оскарження даної постанови. Окрім того, виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Оскільки за виконавчим документом та згідно заяви про примусове виконання стягненню підлягало 400 186,90 грн, постанова про стягнення виконавчого збору була винесена на суму у розмірі 10 % та становила 40 018,69 грн.

Закон України "Про виконавче провадження" визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

05.12.2012 року у відділ надійшло повідомлення стягувача про те, що ОСОБА_5, 29.11.2012 року повністю погасив заборгованість, тобто не до початку примусового виконання рішення, а шляхом перерахування коштів на рахунок стягувача. 19.12.2012 року виконавче провадження було закінчене на підставі п.8 ст. 49 Закону України "Про виконавче провадження" (повне фактичне виконання).

Згідно ч.7 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

Згідно п. 2 ст.28 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів, стягнення виконавчого збору, накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, і стягнення штрафів, накладених відповідно до вимог цього Закону, а також у разі виконання рішень у порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень".

19.12.2012 року відкрите виконавче провадження про стягнення виконавчого збору в розмірі 40 018,69 грн з ОСОБА_3, яке виконується бухгалтерією підприємства, де працює боржник. Станом на 12.04.2016 року по даному провадженню стягнуто 33 031,17 грн. Згідно п. 6 ст. 25 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що "Постанова про відкриття виконавчого провадження може бути оскаржена сторонами у десятиденний строк у порядку, встановленому Законом". Дана постанова про відкриття виконавчого провадження скаржником (боржником) не оскаржувалась.

Ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21.05.2014 року виконавчий лист № 2-17/10 про стягнення з ОСОБА_3М та ОСОБА_5 солідарно на користь ВАТ "ОСОБА_4 та Кредит" 400186,90 грн. боргу було визнано таким, що не підлягає виконанню в частині стягнення з боржників 206348,72 грн. боргу.

Оскільки, після винесення вищезазначеної Ухвали, боржником не подано оскарження на постанову про стягнення виконавчого збору, то дана постанова є чинною та підлягає виконанню згідно ЗУ "Про виконавче провадженн".

До відділу ДВС Острозького РУЮ 04.04.2016 року надійшла скарга від ОСОБА_3 про визнання незаконними дії державного виконавця, щодо стягнення сум виконавчого збору понад 10% від відсотків суми, що підлягає стягненню. 12.04.2016 року на адресу для листування ОСОБА_3 було надіслано відповідь на скаргу рекомендованим листом. .

Вважає, що скарга на дії державного виконавця відділу держаної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції задоволенню не підлягає, в зв'язку з пропущенням термінів на оскарження. Дії державного виконавця вважає правомірними, так як згідно Закону України "Про виконавче провадження" постанови оскаржуються у десятиденний строк у порядку, встановленому Законом.

Представник стягувача Державної казначейської служби України в Рівненській області в судове засідання не з`явився.

В поданих до суду запереченнях вказує, що ГУ ДКСУ у Рівненській області не зрозуміло, у звязку з чим, орган казначейства являється стягувачем у даній справі, при цьому, боржником (скаржником) по відношенню до нього, виступає ОСОБА_3

Згідно ч. 2 ст. 2 ЦК України учасником цивільних відносин, в тому числі є - держава Україна. Крім того, держава діє у цивільних відносинах на рівних правах з іншими учасниками цих відносин (ч.1 ст.167 ЦК України). Стаття 173 ЦК України передбачає, що лише у випадках і в порядку, встановлених законом, іншим нормативно-правовими актами, від імені держави за спеціальним дорученням можуть виступати органи державної влади. Позивачем та відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (ч. 2 ст. 30 ЦПК України). ГУ ДКСУ у Рівненській області не було у жодних зносинах з боржником (скаржником) та не вчиняло щодо нього жодних незаконних чи протиправних дій, а тому не зрозуміло, яким чином щодо даної особи може бути стягувачем.

Згідно абз. 2 ч.1 ст. 28 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 № 606-XIV (із змінами і доповненнями (далі - Закон) виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Зазначає, що зі скарги вбачається, що пропущений строк її подання, оскільки відповідно до ч.1 ст. 385 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; зі скарги вбачається, що таким днем може бути : 19.12.2012/27.04.2012 (дата відкриття виконавчого провадження про стягнення з боржника виконавчого збору) або 21.05.2014 (день винесення ухвали апеляційним судом Рівненської області) .

Просить відмовити представнику ОСОБА_3 ОСОБА_1 у задоволенні скарги повністю та розглянути скаргу за їхньої відсутності.

( а.с. 35-36)

Суд, заслухавши пояснення представника скаржника, представника відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції, дослідивши матеріали скарги та матеріали виконавчого провадження 35744398 приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 25.03.2010 року по цивільній справі № 2-17/10 за позовом ВАТ "ОСОБА_4 та Кредит" до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ВАТ "ОСОБА_4 та Кредит" стягнуто 400186,90 грн. та 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи в солідарному порядку.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що з квітня 2011 року у відділі ДВС Острозького РУЮ на виконанні знаходилось виконавче провадження по виконанню виконавчого листа № 2-17/10, виданого 25.03.2010 року Острозьким районним судом про стягнення ОСОБА_5 та ОСОБА_3 на користь ВАТ "ОСОБА_4 та Кредит" 400186,90 грн. та 1700 грн. судового збору, 120 грн. витрат на ІТЗ розгляду справи в солідарному порядку .

27.04.2011 року в.о. начальника відділу ДВС Острозького РУЮ була винесена постанова про стягнення з ОСОБА_3 40018,69 грн. виконавчого збору, за виконавчим листом № 2-17/10 виданого 25.03.2010 року Острозьким районним судом про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ "Банк» ОСОБА_4 та Кредит" 40 0186,90 грн. Відповідно до вказаної постанови боржнику ОСОБА_3 зазначено про необхідність її виконання добровільно в семиденний термін.

( а.с.2 виконавчого провадження).

Зі змісту вищевказаної постанови вбачається, що при невиконанні рішення № 2-17/10 від 25.03.2010 року в наданий для добровільного виконання строк виконати його в примусовому порядку зі стягненням з боржника виконавчого збору.

Дана постанова могла бути оскаржена до Острозького районного суду в 10-ти денний термін з моменту одержання.

27.04.2012, реєстраційний номер виконавчого провадження ВП № 26100910 року, в.о. начальника ДВС було винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору у розмірі 40018,69 грн. за виконавчим документом № 2-17/10 виданого 25.03.2010 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ « Банк» ОСОБА_4 та Кредит» 400186,90 грн. в звязку з невиконаням його в добровільному порядку.

Постанова могла бути оскаржена до Острозького районного суду в 10-ти денний термін з часу її одржання.

( а.с.7)

Зі змісту ухвали Острозького районного суду Рівненської області № 567/14-ц від 04.04.2014 року вбачається, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-17/10 виданого 25.03.2010 року завершене на підставі п.8. ч.1. ст.49, ст.50 Закону України "Про виконавче провадження". Оскільки провадження по основному виконавчому документу відкрито 27.04.2010 року, то до даного провадження має застосовуватись та редакція Закону України "Про виконавче провадження", яка діяла на той момент. Згідно ст. 46 Закону України "Про виконавче провадження" у разі невиконання рішення у строк, встановлений для добровільного його виконання, з боржника постановою стягується виконавчий збір у розмірі 10 % від фактично стягненої суми. Тобто для того, щоб виникли підстави для стягнення виконавчого збору, державний виконавець повинен фактично виконати рішення суду. 27 квітня 2011 року заступником начальника ДВС Острозького районного управління юстиції було винесено постанову № 26100910 про відкриття виконавчого провадження по справі № 2-17/10 за позовом ВАТ "ОСОБА_4 фінанси і Кредит" до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості з ОСОБА_5, ОСОБА_3 солідарно на користь ВАТ "ОСОБА_4 та кредит" в розмірі 400186 грн. 90 коп. та про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі 40200,69 грн. та запропоновано боржнику на протязі семи днів добровільно виконати рішення суду.

З метою виконання судового рішення 29.11.2012 року з клієнтом ОСОБА_5 АТ "ОСОБА_4 фінанси і кредит" було підписано додаткову угоду №1, якою погоджено виплати клієнтом заборгованості банку і зобовязання позичальника у цьому випадку припинилися. Згідно даного договору клієнт сплатив борг в цій частині, про що банк повідомив виконавчу службу.

05.12.2012 року до виконавчої служби надійшла заява від ВАТ "ОСОБА_4 та кредит" про повернення виконавчих документів, де було зазначено, що ОСОБА_5 29.11.2012 року погасив заборгованість по кредиту.

(а.с.90 виконавчого провадження).

19.12.2012 року державним виконавцем була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження за цією заявою.

19.12.2012 року відкрите виконавче провадження про стягнення виконавчого збору в розмірі 40 018,69 грн з ОСОБА_3, яке виконується бухгалтерією підприємства, де працює боржник. Станом на 12.04.2016 року по даному провадженню стягнуто 33 031,17 грн.

Згідно ч. 7 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження», у разі завершення виконавчого провадження з виконання рішення немайнового характеру та в разі закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених статтею 49 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня після завершення (закінчення) такого виконавчого провадження відкриває виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору.

В ухвалі Острозького районного суду від 04.04.2014 року № 567/346/14-ц зазначено, що: "Відповідно до ст. 28 Закону України Про виконавче провадження у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Пленум Вищого Адміністративного Суду України в п 6 Постанови № 3 від 13 грудня 2010 року Про практику застосування адміністративними судами законодавства у справах із приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби роз'яснив, що судам необхідно враховувати, що постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу належать до певних видів відповідальності за невиконання рішення у добровільному порядку та порушення обов'язків, що покладаються на осіб, які беруть участь у виконавчому процесі. Виконавчий збір - це санкція відповідальності майнового характеру, що накладається на боржника за невиконання рішення у строк, встановлений для його добровільного виконання. Для застосування виконавчого збору виконавець приймає постанову, яка, у разі її добровільного невиконання, виконується примусово в установленому Законом порядку шляхом накладення стягнення на заробітну плату, інші види доходів боржника чи на його майно.

Прийнята державним виконавцем постанова про накладення штрафу на учасників виконавчого провадження, громадян і посадових осіб за невиконання покладених на них обов'язків щодо вчинення необхідних процесуальних дій у виконавчому провадженні, не виконана добровільно, є підставою для її примусового виконання шляхом звернення стягнення на заробіток чи інші доходи оштрафованої особи, а за їх відсутності - на її майно.

За змістом пункту 8 частини другої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження" постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Тому судам слід враховувати, що спори щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби під час виконання постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору або накладення штрафу, прийнятої під час виконання будь-яких виконавчих документів, у тому числі рішень судів загальної юрисдикції та господарських судів, також належать до адміністративної юрисдикції.

Так як предметом спору по даній справі є постанова державного виконавця з приводу стягнення з боржника виконавчого збору, то такий спір підвідомчий адміністративним судам."

Отже як вбачається зі змісту ухвали скаржнику було розяснено право звернутися з даного питання до адміністративного суду. Ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 21 травня 2014 року ухвала Острозького районного суду в частині про визнання постанови про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору в розмірі 40018 грн. 69 коп. такою, що не підлягає виконанню, залишена без змін.

Відповідно до ч.1,2 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим Законом, здійснювати необхідні міри для своєчасного і повного виконання рішення способом і в порядку, визначеному виконавчим документом.

Відповідно до вимог ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону:

1) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення;

2) за заявою прокурора у випадках представництва інтересів громадянина або держави в суді;

3) у разі якщо виконавчий лист надійшов від суду на підставі ухвали про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду в порядку, встановленому законом;

4) в інших передбачених законом випадках.

Згідно ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі самостійного виконання боржником рішення після початку його примусового виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до вимог ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Згідно ст.32 Закону України «Про виконавче провадження» заходами примусового виконання рішень є:

1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб;

2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника;

3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні;

4) інші заходи, передбачені рішенням.

Згідно вимог ст. 385 ЦПК України скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, який обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» скаргу на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби може бути подано до суду у десятиденний строк, а при оскарженні постанови про відкладення провадження виконавчих дій - у триденний строк, які обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Коли в законі встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника зі скаргою до суду (наприклад, стаття 26 - оскарження постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження, стаття 58 - оскарження оцінки майна, визначеної за результатами рецензування звіту про оцінку майна (Закону про виконавче провадження), їх перебіг має визначатися за цими нормами, а не за нормами статті 385 ЦПК.

Такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявності поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

При вирішенні питання про поновлення строку на подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд має виходити з того, що у відповідному законодавстві не міститься перелік таких поважних причин, їх з'ясовують у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи. Наприклад, при оскарженні бездіяльності зазначених осіб у вигляді невжиття заходів з примусового виконання судового рішення до уваги може бути взято ті обставини, що стягувач, який подав до відповідного органу заяву про відкриття виконавчого провадження і не отримав у визначений законом строк (з урахуванням поштового обігу) задоволення своїх вимог, вважається обізнаним про ймовірність порушення його прав у виконавчому провадженні незалежно від того, чи отримав він від державного виконавця певні процесуальні документи та чи ознайомлений він із матеріалами виконавчого провадження.

Як встановлено судом, що підтверджено представником відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції, що знайшло своє підтвердження в матеріалах виконавчого провадження та не заперечувалось представником скаржника, - ОСОБА_3 було відомо про наявність вищезазначених постанов.

Разом з цим судом встановлено, що про ймовірність порушення прав у виконавчому провадженні № 35744398 ОСОБА_3 стало відомо 19.12.2012 року, коли відділом ДВС Острозького РУЮ було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження по стягненню основної суми боргу.

Окрім того відповідно до постанови відділу ДВС Острозького РУЮ ВП 26100910 від 13.10.2011 року про стягнення із ОСОБА_3 виконавчого збору, вбачається, що боржник працює в НПП «Дермано-Острозький», та даною постановою звернуто стягнення на заробітну плату, ОСОБА_3 Зі змісту постанови вбачається: проводити щомісячне утримання з усіх видів заробітку (доходу), що належить до виплати боржнику ОСОБА_3 після відрахування податків, в розмірі 20% до повного погашення боргу в розмірі 39123,01 грн. Підприємству бухгалтеру НПП «Дермансько-Острозький « кожні шість місяців надсилати державному виконавцю звіт про здійснення відрахування та виплати.

Як вбачається із матеріалів справи ОСОБА_3 було відомо про наявність на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції виконавчого провадження щодо стягнення з нього відповідних сум.

Окрім того, ОСОБА_3 з заявою про відкладення виконавчих дій з підстав неодержання, або несвоєчасного одержання ним документів виконавчого провадження, внаслідок чого він був позбавлений можливості скористатися правами, наданими йому Законом України «Про виконавче провадження» не звертався.

Зі скаргою в суд ОСОБА_3 звернувся 14.04.2016 року.

Відповідно до вимог ст.ст.72,73 ЦПК України право на вчинення процесуальних дій втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

З врахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку про те, що зі скаргою про визнання неправомірними дій державного виконавця та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 35744398 по стягнення виконавчого збору від 19.12.2012 року на підставі постанови від 27.04.2012 року представник скаржника ОСОБА_3 звернулась до суду понад встановлені Законом строки (десятиденні строки) а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Положеннями ч.3 ст.27 Закону "Про виконавче провадження" передбачено, що у разі отримання документального підтвердження про повне виконання рішення боржником до початку його примусового виконання державний виконавець закінчує виконавче провадження в порядку, встановленому цим Законом. Виконавчий збір та витрати, повязані з організацією та проведенням виконавчих дій, у такому разі з боржника не стягуються. Слід наголосити йдеться про виконання рішення до початку примусового виконання. В даному випадку примусове виконання вже було розпочато 27.04.2011 року, а саме - було здійснено такі виконавчі дії: винесено постанови про відкриття виконавчих проваджень по виконанню рішення Острозького районного суду від 25.03.2010 року, 27.07.2011 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження № ВП № 26100910, 13.10.2011 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_3, винесено постанову про стягнення з боржника ОСОБА_3 виконавчого збору. Згідно ст.32 ЗУ "Про виконавче провадження" це є заходами примусового виконання рішення.

Отже, оскільки скаржником не були оскаржені постанова № ВП 26100910 від 27.04.2011 року, постанова 27.04.2012 ВП № 26100910, про стягнення із ОСОБА_3 40018,69 грн. виконавчого збору та постанова про відкриття виконавчого провадження від 19.12.2012 року ВП № 35744398, про стягнення 39,123,01 грн. виконавчого збору, він пропустив строк для вчинення процесуальних дій. Тому в задоволенні скарги представнику скаржника ОСОБА_3 ОСОБА_1, слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10,15, 67, 72, 73, 385-387 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

В задоволенні скарги представника скаржника ОСОБА_3 - ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції щодо стягнення виконавчого збору, а саме про визнання незаконними дій державного виконавця відділу державної виконавчої служби Острозького районного управління юстиції щодо стягнення сум виконавчого збору понад 10 відсотків суми, що підлягала стягненню, тобто понад 19 383 грн. 81 коп. та винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 35744398 по стягненню виконавчого збору з ОСОБА_3 відкритого 19 грудня 2012 року на підставі постанови б/н від 27 квітня 2011 року про стягнення виконавчого збору за виконавчим листом № 2-17 від 25 березня 2010 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Острозький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Сторони, які не були присутніми під час проголошення ухвали можуть подати апеляційну скаргу в цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набуває законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. В разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Острозького районного судуОСОБА_7