Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 332/4087/14 Головуючий у 1 інстанції: Сінєльнік Р.В.
Провадження № 22-ц/778/1422/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«13» квітня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Краснокутської О.М.

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року по справі

за позовом Публічного акціонерного товариства «Акцент - Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2014 року ПАТ «Акцент-Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості в сумі 8 820,23 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 24.01.2013 р. між сторонами був укладений кредитний договір № A33ZRG103140287, відповідач отримав кредит у розмірі 4 587, 06 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 24.07.2014 року мав заборгованість 8 820, 23 грн., яка складається з:

- 4587,08 грн. - заборгованість за кредитом,

- 3,10 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом,

- 685,75 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом,

- 2648,10 грн. - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором

а також штрафи відповідно до п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

- 500 грн. - штраф (фіксована частина),

- 396,20 грн. - штраф (процента складова).

Позивач просив суд стягнути вказану заборгованість.

Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» заборгованість за кредитним договором № A33ZRG103140287 від 24.01.2013 р. в розмірі 8 820 грн. 23 коп. та понесені судові витрати в сумі 243 грн. 60 коп. судового збору.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, на невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та у порядку, що встановлені договором.

У силу положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов'язанні строк (термін) його виконання.

Порушенням зобов'язання, з огляду на зміст ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Як убачається з матеріалів справи, 24 січня 2013 року між ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитно-заставний договір №A33ZRG103140287, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у сумі 4 587, 06 з відсотковою ставкою 0,12 річних, з умовами сплати з 25 по 29 число кожного місяця грошових коштів у сумі 382,51грн, а з 30.07.2013 р. у сумі 519,66 грн. на строк до 23 грудня 2014 року включно.

Згідно ч.1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Припинення зобов'язання передбачено також ст.ст.600, 601, ст.ст.604-609 ЦК України.

Встановлено, що жодної з підстав, передбачених зазначеними нормами, відповідачем не доведено.

ОСОБА_3 не заперечує той факт, що він не погашав кредит, вважає, що у нього відсутні зобов'язання перед банком, оскільки він відмовився отримувати товар та розірвав договір з продавцем. Проте ці доводи є неприйнятними, вони суперечать вимогам закону та умовам договору №A33ZRG103140287 від 24 січня 2013 року.

ОСОБА_3 у відповідності до вимог ч.2 ст.1056 ЦК України від одержання кредиту не відмовлявся.

Відповідно до умов договору №A33ZRG103140287 відповідач доручив ПАТ КБ «ПриватБанк» оплатити товар шляхом безготівкового перерахування грошових коштів ОСОБА_4 на поточний рахунок НОМЕР_1 (а.с. 5). Свої зобов'язання щодо надання кредиту позивач виконав, відповідно п.9 договору перерахував гроші в розмірі 4100 грн. на рахунок ОСОБА_4.(продавець) для придбання відповідачем товару - вікна/двері згідно з рахунком-фактурою № 446 від 24.01.2013 р., та СК «Інгострах» на сплату страхового платежу в сумі 487,08 грн.,що підтверджується меморіальними ордерами №HSAV4BO10N від 24.01.2013 р., № BLFZOVWZ91 від 24.01.2013 р. (а.с. 48).

Виконавши умови договору щодо перерахування кредитних коштів, банк, не маючи будь-яких договірних відносин з продавцем, не повинен відповідати за подальші відносини між продавцем і покупцем.

Отже, суд обґрунтовано виходив з неналежного виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань, унаслідок чого за кредитним договором виникла заборгованість за тілом кредиту, відсоткам та комісії.

Висновки про наявність у боржника перед банком боргу за кредитом станом на 24.07.2014 р. р. в сумі 4587,08 грн., за процентами в сумі 3,10 грн., по комісії в сумі 685,75 грн. підтверджені матеріалами справи, договором №A33ZRG103140287, випискою по рахунку №7192, меморіальними ордерами (а.с.136-229).

Проценти та комісія нараховані згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України та відповідно до п. 3, п.5 договору №A33ZRG103140287 від 24 січня 2013 року.

Згідно з ч. 5 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах. Згідно до вимог ст.18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими.

Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Відповідно до ст.ст. 627,628 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір укладений у встановленій законом письмовій формі, містить всі істотні умови, які визначені законом - ч. 1 ст. 638 та ст. 1054 ЦК України - про мету, суму і строк кредиту, умови і порядок його видачі і погашення, розмір, порядок нарахування та виплати процентів, відповідальність сторін. З умовами кредитного договору ОСОБА_3 був ознайомлений в повному обсязі, що підтверджується його особистим підписом

У п.13 договору також зазначено, і ОСОБА_3 засвідчив своїм підписом, що банк надав повну інформацію про умови кредитування, зокрема, мету, форму його забезпечення, наявні форми кредитування, тип відсоткової ставки, орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення кредиту, варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, можливість дострокового повернення кредиту та його умови і іншу інформацію. Зазначене спростовує доводи ОСОБА_3 про те, що договір укладений з обмеженням його права на одержання необхідної інформації про умови кредитування.

Виходячи зі змісту ст. ст. 546, 548, 549 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися відповідно до вимог закону або умов договору, зокрема, неустойкою, яку боржник повинен сплатити в разі порушення зобов'язання.

Встановлення розміру пені здійснено у відповідності до ст.ст.549,551 ЦК України і узгоджено сторонами. У свою чергу умови кредитного договору щодо нарахування неустойки у судовому порядку несправедливими не визнавались, з позовними вимогами ОСОБА_3 до суду не звертався.

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України).

За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року.

Задовольняючи позовні вимоги банку в частині стягнення штрафів та пені, суд не врахував вищезазначені положення норм матеріального закону, не дав належної правової оцінки умовам спірного договору з цього питання.

Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 Умов, банк має право нараховувати пеню в розмірі 0,15 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 грн. за кожний день прострочки платежу, а в 5.3 Умов передбачена сплата штрафу в розмірі 500 грн. та 5% від суми заборгованості.

Разом з тим, при укладенні договору сторони конкретно визначили спосіб забезпечення зобов'язання. У п.14 договору №A33ZRG103140287 сторонами узгоджено, що при порушенні позичальником зобов'язань із погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої зазначений в Умовах. Отже, при укладенні договору не було передбачено поряд зі сплатою пені і сплата штрафу .

Пеня в сумі 2648,10 грн. нарахована відповідно до п.14 договору та 5.1 Умов надання споживчого кредиту за кожен день прострочення виконання грошового зобов'язання. Доводи апеляційної скарги про неправильне нарахування пені з посиланням на Закон України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» безпідставні, оскільки він не регулює відносини між фізичною особою та банком (Рішення Конституційного суду України від 11 липня 2013 року № 7-рп/2013 р.).

З зазначених підстав та виходячи із передбаченого статтею 629 ЦК України принципу обов'язковості договору, із положень ч. 1 ст. 546 та ст. ст. 548, 549 ЦК України вимоги банку про стягнення штрафів є необґрунтованими.

З огляду на викладене та у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України рішення суду в частині стягнення штрафів підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Оскільки суд в резолютивний частині рішення зазначив про стягнення з відповідача на користь банку боргу загальною сумою 8820 грн. 23 коп., відмова у вимогах про стягнення штрафів, змінює суму стягнення, тому резолютивна частина підлягає викладенню в новій редакції.

Згідно з ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

У відповідності до ст.88 ЦПК України ПАТ «Акцент-Банк» має право на компенсацію відповідачем судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, в сумі 218 грн. 85 коп. пропорційно задоволеним вимогам від заявлених (заявлено 8820,23 грн. - задоволено 7924,03 грн.).

Крім того, ОСОБА_3 має право на компенсацію судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог за апеляційною скаргою (заявлено 8820,23 грн. - задоволено 896,20 грн.) в розмірі 27 грн. 23 коп.

Таким чином, з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» підлягає стягненню компенсація судового збору в сумі 191 грн. 62 коп.

Керуючись ст. ст. 307,309 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 16 жовтня 2015 року в частині стягнення штрафів скасувати.

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» заборгованість за кредитом в сумі 4587,08 грн., заборгованість за процентами в сумі 3,10 грн., комісію в сумі 685,75 грн., пеню в сумі 2648,10 грн.

В задоволені вимог про стягнення штрафів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Акцент-Банк» судовий збір в сумі 191 грн. 62 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: