У х в а л а

іменем україни

13 липня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Карпенко С.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2016 року у справі за позовом Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги теплопостачання,

в с т а н о в и в :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2016 року, позов задоволено.

Стягнено з ОСОБА_2 на користь Полтавського обласного комунального виробничого підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання за період з 1 вересня 2010 року по 1 березня 2016 року в розмірі 8 367,94 грн, компенсацію інфляційних втрат підприємства в розмірі 1 702,04 грн, 3% річних в розмірі 243,55 грн.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі заявник порушує питання про скасування рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2016 року, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

За змістом ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні судів першої та апеляційної інстанції чи відкинуті ними, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу та про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивач надавав відповідачу послуги з теплопостачання, від отримання яких відповідач не відмовлялася, ці послуги були належної якості, до суду позивач звернувся у межах строку позовної давності, оскільки цей строк переривався періодичними сплатами відповідачем за отримані послуги, і, перевіривши правильність розрахунку вартості послуг, дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача зазначених сум.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами першої й апеляційної інстанцій допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 328 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 15 червня 2016 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя С.О.Карпенко