АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний номер справи: 664/1259/15-ц Головуючий в І інстанції Никифоров Є.О.
Номер провадження №22 -ц/791/876/16-ц Доповідач Фурман Т.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Фурман Т.Г.

суддів: Пузанової Л.В.

Чиркової К.Г.

секретар Гуров Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства Червоного Хреста України на рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства Червоного Хреста України, Херсонської обласної організації Товариства Червоного Хреста України про визнання наказів незаконними та поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи вимоги тим, що 22.12.1995 року він був прийнятий на посаду голови Херсонського обласного комітету Товариства Червоного Хреста України.

28.09.2010 року Херсонський обласний комітет Товариства Червоного Хреста України перейменовано на Херсонську обласну організацію Товариства Червоного Хреста України.

Одночасно, під час роботи на посаді голови Херсонської обласної організації Товариства Червоного Хреста України, між ним та Товариством Червоного Хреста України був укладений контракт № Хрс 21013-1 від 01.10.2013 року, відповідно до умов якого його було прийнято на посаду регіонального менеджера на строк з 01.10.2013 року по 31.12.2015 року з заробітною платою 4000 грн. в тому числі обов'язкові платежі. Вказана посада була його додатковим місцем роботи.

17.11.2014 року він звільнився з посади голови Херсонської обласної організації Товариства Червоного Хреста України за власним бажанням, видавши в цей же день розпорядження про своє переведення за основним місцем роботи на посаду регіонального менеджера згідно укладеного строкового контракту.

24.03.2015 року йому стало відомо про те, що на підставі розпорядження Товариства Червоного Хреста України № 96-а о/с від 01.12.2014 року його звільнено з посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту.

Трудову книжку з відповідним записом про звільнення він отримав 30.03.2015 року.

Посилаючись на відсутність правових підстав для його звільнення з посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту № Хрс 21013-1 від 01.10.2013 року, оскільки строк дії контракту, на підставі якого він перебував у трудових правовідносинах з відповідачем, закінчується тільки 31.12.2015 року, позивач просив суд з урахуванням уточнених та збільшених позовних вимог:

- поновити йому строк звернення до суду з вимогами про зобов'язання Херсонської обласної організації Товариства Червоного Хреста України скасувати розпорядження від 17.11.2014 року №37 ос/62-ГФ про переведення його за основним місцем роботи на посаду регіонального менеджера з 18.11.2014 року, визнання недійсним та скасування розпорядження Товариства Червоного Хреста України від 01.12.2014 року № 96-а о/с в частині його звільнення з посади регіонального менеджера та визнати його звільнення з посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року незаконним;

- зобов'язати Херсонську обласну організацію Товариства Червоного Хреста України скасувати розпорядження від 17.11.2014 року №37 ос/62-ГФ про переведення його за основним місцем роботи на посаду регіонального менеджера з 18.11.2014 року та стягнути з організації в рахунок відшкодування моральної шкоди 15 000 грн.;

- зобов'язати Товариство Червоного Хреста України видати наказ про прийняття його на роботу на посаду регіонального менеджера з 18.11.2014 року на підставі контракту № Хрс 21013/1 від 01.10.2013 року;

- визнати недійсним та скасувати розпорядження Товариства Червоного Хреста України від 01.12.2014 року № 96-а о/с в частині звільнення його з посади регіонального менеджера;

- визнати його звільнення посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року незаконним;

- поновити його на роботі на вказаній посаді;

- стягнути з Товариства Червоного Хреста України 15 000 в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- стягнути з Товариства Червоного Хреста України на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2014 року по 29.12.2015 року в сумі 64 503, 45 грн.

Заявлені позивачем вимоги до Товариства Червоного Хреста України про скасування розпорядження № 6-ос від 24.03.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з посади регіонального менеджера Херсонської обласної організації Товариства Червоного Хреста України, стягнення середнього заробітку за затримку видачі трудової книжки та компенсації за невикористану відпусту, ухвалою суду, залишені без розгляду.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2016 року позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_2 строк звернення до суду з вимогами про визнання недійсним та скасування розпорядження Товариства Червоного Хреста України від 01.12.2014 року № 96-а о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з посади регіонального менеджера та визнати його звільнення з посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року незаконним та про скасування розпорядження від 17.11.2014 року №37 ос/62-ГФ про переведення за основним місцем роботи на посаду регіонального менеджера з 18.11.2014 року.

Визнано звільнення ОСОБА_2 з посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року незаконним.

Скасовано розпорядження Товариства Червоного Хреста України від 01.12.2014 року № 96-а о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з посади регіонального менеджера.

Стягнуто з Товариства Червоного Хреста України на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2014 року по 29.12.2015 року в сумі 64 503, 45 грн. та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Зобов'язано Херсонську обласну організацію Товариства Червоного Хреста України скасувати розпорядження від 17.11.2014 року №37 ос/62-ГФ про переведення за основним місцем роботи на посаду регіонального менеджера з 18.11.2014 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішення суду в частині стягнення з Товариства Червоного Хреста України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу допущено до негайного виконання в межах сум платежу за один місяць.

Додатковим рішенням від 12 лютого 2016 року суд визначив суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу яка допущена до негайного виконання в межах сум платежу за один місяць, що становить 5569,58 грн. без урахування податків та інших обов'язкових платежів.

В апеляційній скарзі Товариство Червоного Хреста України просить рішення суду в частині поновлення строку звернення до суду з вимогами про визнання недійсним та скасування розпорядження Товариства Червоного Хреста України від 01.12.2014 року № 96-а о/с в частині звільнення ОСОБА_2 з посади регіонального менеджера, визнання його звільнення з посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року незаконним; визнання звільнення ОСОБА_2 з посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року незаконним; стягнення з Товариства Червоного Хреста України на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2014 року по 29.12.2015 року в сумі 64 503, 45 грн. та 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні вказаних позовних вимог відмовити. В решті рішення суду залишити без змін.

В письмових запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_2 просить апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, передбачених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Задоволенні судом вимоги ОСОБА_2 до Херсонської обласної організації Товариства Червоного Хреста України сторонами не оскаржуються, а тому, відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України, законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині в апеляційному порядку апеляційним судом не перевіряється.

Судом встановлено і з матеріалів справи вбачається, що з 22.12.1995 року позивач працював на посаді голови Херсонського обласного комітету Товариства Червоного Хреста України, який перейменовано на Херсонську обласну організацію Товариства Червоного Хреста України (далі - Херсонська обласна організація ТЧХУ) /а.с.6/.

Згідно Положення про Херсонську обласну організацію Товариства Червоного Хреста України (далі - Херсонська обласна організація ТЧХУ), затвердженого і зареєстрованого в новій редакції з урахуванням змін і доповнень, внесених 07.04.2011 року, зазначена вище організація є неприбутковою благодійною добровільною гуманітарною громадською, складовою неподільною частиною Товариства Червоного Хреста України, є юридичною особою з необмеженим часом діяльності /а.с.77-92/.

Товариство Червоного Хреста України (далі -Товариство) є неприбутковою благодійною добровільною гуманітарною всеукраїнською громадською організацією, що діє на підставі статуту, затвердженого та зареєстрованого в установленому законом порядку, є юридичною особою /а.с. 147-164/.

Під час роботи на посаді голови Херсонської обласної організації ТЧХУ між ОСОБА_2 та Товариством Червоного Хреста України був укладений контракт № Хрс 21013-1 від 01.10.2013 року, відповідного до умов якого Товариство винайняло працівника для роботи за проектом Зниження захворюваності на туберкульоз в Україні шляхом розширення та покращення доступу до високоякісних послуг з профілактики та лікування туберкульозу в якості регіонального менеджера з01.10.2013 року по 31.12.2015 року /а.с.12/.

Пунктом 7 укладеного контракту передбачено, що Товариство може розірвати в односторонньому порядку даний контракт, повідомивши про це працівника за 7 календарних днів до звільнення, у випадку, якщо працівник скоїв серйозні правопорушення або які-небудь дії, що дискредитують Товариство і /або Міжнародний Рух Товариства Червоного Херсона та Червоного Півмісяця.

Трудовий договір, укладений з позивачем за основним місцем роботи, розірвано з ініціативи працівника за власним бажанням з 17.11.2014 року /а.с. 8/.

Позивач продовжував виконувати роботу за сумісництвом, що сторони визнають та не оспорюють.

Згідно розпорядження Товариства Червоного Хреста України №96-а о/с від 01.12.2014 року ОСОБА_2 був звільнений з посади регіонального менеджера з 31.12.2014 року згідно п.2 ст. 36 КЗпП України у зв'язку із закінченням терміну контракту /а.с.15-16/.

Докази щодо дотримання роботодавцем вимог трудового законодавства про належне повідомлення позивача про майбутнє дострокове звільнення та про ознайомлення працівника з текстом розпорядження №96-а о/с від 01.12.2014 року Товариство не надано і такі докази відсутні, про існування оспореного розпорядження позивач дізнався 30.03.2015 року, обзнайомившись з розпорядженням Херсонської обласної організації ТЧХУ від 24.03.2015 року, що містило посилання на розпорядження №96-а о/с від 01.12.2014 року, що відповідачем належними та допустимими доказами не спростовано /а.с.37/.

При зазначених обставинах суд правильно поновив позивачу строк для звернення до суду з вимогами до Товариства Червоного Хреста України про захист порушених прав.

Обґрунтовуючи правомірність звільнення позивача з посади регіонального менеджера роботодавець пов'язує з достроковим припиненням програми супроводу хворих на туберкульоз, за якою працював позивач.

Згідно з ч.3 ст.21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі достроково, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Пунктами 2, 3 частини 1 статті 23 КЗпП України передбачено, що трудовий договір може бути укладений на визначений строк, встановлений за погодженням сторін, та таким, що укладається на час виконання певної роботи.

Відповідно пунктів 2, 8 часини 1 статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору, зокрема, є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23 ), крім випадків коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимоги про їх припинення; з підстав, передбачених контрактом.

В частині 2 статті 39 КЗпП України зазначено, що спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів.

Враховуючи, що за умовами укладеного між позивачем та Товариством Червоного Хреста України контракту № Хрс 21013-1 від 01.10.2013 року, сторони погодили строк його дії до 31.12.2015 року та передбачили підстави дострокового припинення строкового трудового договору, які не були встановлені ні в суді першої інстанції, ні при перегляді справи в апеляційному порядку, та зважаючи на те, що умова про те, що трудовий договір укладається на час виконання певної роботи контрактом не передбачена, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність правових підстав для припинення з позивачем строкового трудового договору у зв'язку із закінченням терміну дії контракту з 31.12.2014 року та вважає, що суд правильно визнав звільнення позивача з посади регіонального менеджера незаконним та скасував розпорядження ТЧХУ від 01.12.2014 року №96-а о/с в частині його звільнення.

Оскільки припинення трудового договору з працівником відбулося в порушення норм трудового законодавства, що відповідно до ч.2 ст.235, ч.1 ст.237? КЗпП України є підставою для виплати позивачу середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, колегія суддів вважає, законним та обґрунтованим висновок суду першої інстанції про виплату ОСОБА_2 середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 31.12.2014 року по 29.12.2015 року у розмірі 64 503,45 грн., який визначений судом без врахування податків та інших обов'язкових платежів, і розрахований у відповідності до постанови Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995 року (з наступними змінами та доповненнями) «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», та відшкодування позивачу моральної шкоди у визначеному судом розмірі, оскільки останній зазнав порушень його законних прав, що призвело до вимушених змін в його житті, втрати нормальних життєвих зв'язків та вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Таким чином, висновки суду по суті спору відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами та досліджених в судовому засіданні доказів і нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Посилання апелянта на те, що позивачем пропущений строк для звернення до суду з вимогами до Товариства, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки докази про належне повідомлення працівника про звільнення у відповідності до вимог трудового законодавства в матеріалах справи відсутні, а посилання на повідомлення всіх регіональних менеджерів та голів обласних організацій про звільнення регіональних менеджерів з 31.12.2014 року в електронному вигляді не доводить належність ознайомлення позивача з розпорядження про його звільнення.

Доводи апеляційної скарги про те, що контракт укладений між ОСОБА_2 та Товариством Червоного Хреста України є цивільно-правовою угодою та не може розглядатися як трудовий договір, колегії суддів до уваги не приймає, оскільки у встановленому законом порядку контракт недійсним не визнавався, і зазначена обставина не є предметом розгляду даної справи.

Належними та допустимим доказами у встановленому законом порядку відповідачем розмір стягнутих судом грошових сум не спростований, а тому доводи в цій частині є безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги до уваги прийняті бути не можуть, оскільки вони не спростовують висновків суду і не містять посилання на нові факти або засоби доказування, які мають значення для справи, а вказані в скарзі посилання на допущені судом порушення норм матеріального та процесуального права не підтверджені належними доказами.

Рішення суду в оскарженій частині постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307,308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства Червоного Хреста України відхилити.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г. Фурман

Судді: Л.В. Пузанова

К.Г. Чиркова