У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчук А.О., Парінової І.К.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_5, про визнання майна об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, визнання в порядку спадкування права на частину матеріалів та обладнання, визнання права забудовника, зобов'язання не перешкоджати у здійсненні права користування будинком, за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що її дідусь ОСОБА_7 перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_4, який 10 листопада 2009 року було розірвано.

У період шлюбу ними була придбана земельна ділянка з будинком, який в подальшому було зруйновано та побудовано новий будинок площею 815,5 кв. м, який знаходиться по АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер, проте за життя склав заповіт на її ім'я. Позивач вважає, що в порядку спадкування до неї перейшли усі майнові права дідуся на спірний будинок, а саме: право на користування Ѕ його частиною; право введення в експлуатацію та отримання свідоцтва про право власності на Ѕ частини будинку, право на державну реєстрацію права власності на половину будинку. Позивач просила встановити, що двоповерховий будинок з підвалом та надвірними спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на Ѕ частини матеріалів та обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення майна) спірного будинку та право користування будинком; визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7 права забудовника на Ѕ частини вказаного житлового будинку, а саме: визнати право на введення в експлуатацію вказаного житлового будинку, тобто отримання відповідної декларації в інспекції ДАБК; визнати право на отримання свідоцтва про право власності на Ѕ частини будинку; визнати право на державну реєстрацію права власності на Ѕ частини будинку та зобов'язати відповідача не перешкоджати їй у здійсненні права користування будинком.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Встановлено, що спірне майно, що складається з двоповерхового будинку літ. «А», загальною площею 815,5 кв. м, житловою - 288,6 кв. м і підсобною - 526,9 кв. м, сараю літ. «Б», бесідки літ. «В», літньої кухні літ. «Г», навісу літ. «г», гаража літ. «Д», 1 - вимощення, 1-3 огорожі, який знаходиться на території Київського району м. Одеси по АДРЕСА_1 є об'єктом права спільної власності подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_4

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, право власності на Ѕ частини матеріалів і обладнання, які були використані в процесі будівництва (створення майна) будинку, загальною площею 815,5 кв. м, житловою площею 288,6 кв. м, по АДРЕСА_1 та право користування будинком.

Визнано за ОСОБА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, права забудовника на Ѕ частини житлового будинку загальною площею 815,5 кв. м, житловою площею 288,6 кв. м, по АДРЕСА_1 а саме: визнано право на введення в експлуатацію вказаного житлового будинку, тобто отримання відповідної декларації в інспекції ДАБК; визнано право на отримання свідоцтва про право власності на Ѕ частини житлового будинку загальною площею 815,5 кв. м, житловою площею 288,6 кв. м по АДРЕСА_3, АДРЕСА_1 визнано право на державну реєстрацію права власності на Ѕ частини житлового будинку, загальною площею 815,5 кв. м, житловою площею 288,6 кв. м по АДРЕСА_3, АДРЕСА_4

Зобов'язано ОСОБА_4 не перешкоджати ОСОБА_3 у здійсненні права користування будинком загальною площею 815,5 кв. м, житловою площею 288,6 кв. м по АДРЕСА_3, АДРЕСА_5

Рішенням апеляційного суду Одеської області 08 грудня 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 жовтня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали цивільної справи та дослідивши доводи касаційної скарги, вважає, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Установлено, що 25 грудня 1990 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 1805.

На підставі рішення виконкому Одеської міської ради народних депутатів від 01 лютого 1998 року ОСОБА_4 14 квітня 1998 року було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0624 га, яка розташована на АДРЕСА_1 з цільовим призначенням - для садівництва (а. с. 108 т. 1).

На підставі рішення виконкому Одеської міської Ради народних депутатів від 01 лютого 1998 року ОСОБА_8 (доньці ОСОБА_4.) 14 квітня 1998 року було видано державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0578 га, яка розташована на території Київського району м. Одеси по АДРЕСА_3, з цільовим призначенням - для садівництва (а. с. 142 т. 1).

13 жовтня 2000 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Драгло Г.Л. посвідчено договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_4 купила садовий будинок з надвірними спорудами в товаристві «Залізничник», що знаходиться в АДРЕСА_4 та складається в цілому з одного садового будинку з ракушняка, загальною площею 38,0 кв. м, та надвірних споруд: літ. «Б» - літньої кухні, літ. «В» - душу, літ. «Г» - вбиральні, літ «І» - мостіння, № 1-3 - огорожі, розташованих на земельній ділянці розміром 586 кв. м. Даний правочин було зареєстровано в реєстрі за № 8-622 (а. с. 161 т. 1).

13 жовтня 2000 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори Драгло Г.Л. посвідчено договір купівлі-продажу, згідно з умовами якого ОСОБА_10 продала, а ОСОБА_4 придбала земельну ділянку площею 0,0586 га, що знаходиться на території АДРЕСА_5. Даний правочин було зареєстровано в реєстрі за № 8-625 (а. с. 8 т. 1).

Ha об'єднаній земельній ділянці, що складається з трьох земельних ділянок, розташованих за адресами: АДРЕСА_1, АДРЕСА_3, подружжя Кольчугін-Бєлоусова вирішило побудувати новий будинок, для чого наявний садовий будинок з надвірними спорудами в товаристві «Залізничник», що знаходиться в АДРЕСА_4, було зруйновано.

ОСОБА_4 було замовлено та отримано дозвільні документи.

Розпорядженням Київської районної адміністрації м. Одеси від 08 серпня 2003 року № 1104 ОСОБА_4 дозволено будівництво двоповерхового житлового будинку загальною площею 400,0 кв. м, житловою - 255,50, кв. м, а також будівлі зимового саду і басейну, на земельній ділянці по АДРЕСА_1, АДРЕСА_3 (а. с. 136 т. 1).

22 грудня 2003 року Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю м. Одеси було надано дозвіл № 848/03 (a. c. 169 т. 1) ОСОБА_4 на виконання будівельних робіт з будівництва садового будинку пo АДРЕСА_2 відповідно до проектної документації, затвердженої та зареєстрованої від 08 липня 2003 року за № 197/03-к, якою передбачалось знесення старих будівель та будівництво двохповерхового індивідуального будинку із зимовим садом і басейном (a. c. 138-139).

16 жовтня 2008 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості» на замовлення ОСОБА_4 було виготовлено технічний паспорт. Згідно з яким на земельних ділянках по АДРЕСА_2 та АДРЕСА_3 було побудовано двоповерховий будинок з підвалом та надвірними спорудами, що складається з: двоповерхового будинку літ. «А», загальною площею 815,5 кв. м, житловою - 288,6 кв. м, підсобною - 526,9 кв. м, сараю літ. «Б», бесідки літ. «В», літньої кухні літ. «Г», навісу літ. «Г», гаража літ. «Д», 1- вимощення, 1-3 -огорожі (а. с. 50-56).

Установлено, що вказаний будинок має значне відступлення від узгодженої проектної документації на його будівництво та відповідного висновку від 08 липня 2003 року.

Матеріали справи не містять доказів введення збудованого будинку до експлуатації, як не містять іншої дозвільно-погоджувальної документації на його будівництво, а відсутність дозволу на будівництво, проекту або порушення умов, передбачених у цих документах, є наслідком самочинного будівництва.

У 2008 році ОСОБА_8, донька відповідача, звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання права власності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2008 року було визнано за ОСОБА_8 право власності на земельну ділянку загальною площею 0,1788 га, за адресою: АДРЕСА_4 що складається з трьох земельних ділянок: 0,0625 га, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 0,0586 г а, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 0,0578 г а, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, м. Одеса, а також визнано за ОСОБА_8 право власності на домоволодіння, що складається з: двоповерхового будинку літ. «А», загальною площею 815,5 кв. м, житловою площею 288,6 кв. м, підсобною 526,9 кв. м, сараю літ. «Б», бесідки літ. «в», літньої кухні літ. «Г», навісу літ. «г», гаража літ. «Д», 1-вимощення, 1-3 - огорожі, який розташований на вищевказаній земельній ділянці.

ОСОБА_7 було оскаржено вказане судове рішення в апеляційному порядку, посилаючись на те, що нерухоме майно, на яке суд визнав право власності за ОСОБА_8, належить йому та ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 27 жовтня 2009 року було задоволено апеляційну каргу ОСОБА_7, рішення Київського районного суду м. Одеси від 27 березня 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до того ж суду, іншим суддею (а. с. 15-18).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 березня 2011 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07 червня 2011 року, у задоволенні позову ОСОБА_8 відмовлено.

10 листопада 2009 року шлюб, укладений між ОСОБА_7 та ОСОБА_4, розірвано.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 помер.

29 квітня 2008 року ОСОБА_7 склав заповіт, згідно з яким усе своє майно, де б воно не було, та з чого воно не складалося, і взагалі все те, що на день смерті буде йому належати і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_3

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Отже, встановивши те, що спірний будинок побудовано самочинно, не прийнято в експлуатацію, ОСОБА_7 за життя у встановленому законом порядку право власності на нього не набув, а тому висновок апеляційного суду про те, що цей будинок не може бути об'єктом права спільної власності подружжя, є обґрунтованим.

Оскільки матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_3 зверталася до компетентних органів з питанням щодо здачі будинку в експлуатацію і їй було відмовлено, тому апеляційний суд дійшов також обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні цієї позовної вимоги.

Ураховуючи, що апеляційним судом установлено, що у ОСОБА_3 не виникло право на користування спірним будинком, то й висновок суду про те, що її позовна вимога про усунення перешкод у користуванні ним є передчасною, є обґрунтованим.

За таких обставин висновок апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог є обґрунтованим.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судових рішень, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком суду по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 08 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В. Ступак