Київський районний суд м. Полтави
Справа № 552/1045/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем україни

14 червня 2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Яковенко Н.Л.,

при секретарі Кондра Ю.Ю.,

за участю

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, треті особи - Друга полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 03 березня 2016 року звернувся в Київський районний суд м. Полтави з позовом до територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.

Посилався на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_4, після смерті якої залишилося спадкове майно - 7/20 частини квартири АДРЕСА_1 (стара адреса АДРЕСА_1).

Також вказував, що спадкоємці майна ОСОБА_4, а саме, він, його батько ОСОБА_5 кожен отримали свідоцтва про право на спадщину на 1/3 частину спадкового майна.

Також позивач посилався на те, що його батько ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 помер, до складу спадкового майна після його смерті належить 7/20 та 7/60 частин квартири АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 вказував, що в шестимісячний строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, а інший спадкоємець ОСОБА_3 вчасно звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Також вказував, що з часу смерті спадкове майно після померлого ОСОБА_5 повністю перейшло в його фактичне володіння та користування, тому вважає, що за ним має бути визнане право власності на зазначене нерухоме майно.

В своїй позовній заяві посилаючись на те, що спадкове майно перейшло в його фактичне володіння, просив суд визнати за ним, ОСОБА_1, в порядку спадкування після померлого ОСОБА_5 право власності на нерухоме майно, а саме: на 7/20 та 7/60 частин квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та представник позивача повністю підтримали подану до суду позовну заяву, посилаючись на викладені в ній обставини.

Територіальна громада в судове засідання свого представника для участі в розгляді не направила.

ОСОБА_3 в судовому засіданні щодо задоволення позовних вимог заперечувала, посилаючись на те, що є спадкоємцем майна померлого ОСОБА_5 та у встановленому законом порядку прийняла спадщину.

Друга полтавська державна нотаріальна контора своїх представників в судове засідання не направила.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, третьої особи, дослідивши зібрані в справі докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5, після смерті якого також відкрилася спадщина.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Дослідженими в справі доказами встановлено, що спадкодавцеві ОСОБА_5 на момент смерті та відкриття спадщини належало наступне майно, яке входить до складу спадщини:

-7/20 частин квартири АДРЕСА_1 (стара адреса - м. Полтава, АДРЕСА_1), загальною площею 56,30 кв.м.;

-7/60 частин квартири АДРЕСА_1 (стара адреса - м. Полтава, АДРЕСА_1), загальною площею 56,30 кв.м.

Відповідно до ст.ст. 1222, 1223, 1261 ЦК України спадкоємці визначаються за законом і за заповітом, у разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом в першу чергу мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив, та батьки.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Судом встановлено, що після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 ОСОБА_6 полтавською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа, з заявою про прийняття спадщини звернулася третя особа ОСОБА_3, як донька померлого, інші заяви не надходили.

Позивач ОСОБА_7, будучи сином померлого та в силу норм ст. 1261 ЦК України спадкоємцем його майна за законом, у встановлений законом строк та у встановленому законом порядку заяв про прийняття спадщини не подавав.

Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_7 у вставлений законом строк до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини не звернувся, що визнавалося ним в судовому засіданні.

Також відсутня письмова згода спадкоємця, яка прийняла спадщину, для подачі позивачем відповідної заяви.

Крім того, як встановлено судом, позивач ОСОБА_7 у встановленому законом порядку з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, не звертався, хоча нотаріусом йому в письмовому вигляді роз'яснювалося відповідне право.

Натомість, в судовому засіданні представник позивача посилалася на відсутність таких поважних причин пропуску відповідного строку.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позивач ОСОБА_7 є таким, що в силу норм ст. ст. 1268, 1272 ЦК України не прийняв спадщину після померлого ОСОБА_8

Оскільки позивач ОСОБА_7 спадщину після померлого ОСОБА_8 не прийняв, правові підстави для визнання за ним права власності на все спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_8 відсутні.

Приймаючи до уваги викладене, враховуючи наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, встановлені ст. 1272 ЦК України, ОСОБА_7 вважається таким, що не прийняв спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8.

Тому суд приходить до висновку, що вимоги позивача про визнання за ним права власності на 7/20 та 7/60 частин квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Посилання позивача як на підставу визнання права власності на майно в порядку спадкування на ту обставину, що спадкове майно перейшло у його фактичне володіння та користування не може бути прийняте судом до уваги з наступних підстав.

Норми ст. 1268 ЦК України передбачають, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Діями, які свідчать про прийняття особою спадщини є подання заяви про прийняття спадщини. Також спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу.

Чинним на час спірних правовідносин ЦК не збережений такий спосіб прийняття спадщини, як фактичний вступ в управління або володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР), на що посилається позивач в поданій до суду позовній заяві.

При вирішенні справи судом також враховується і та обставина, що позивач ОСОБА_1 не є особою, яка на час відкриття спадщини проживала разом із спадкодавцем.

Зокрема, дослідженими в справі доказами встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником та постійно проживає і знаходиться на реєстраційному обліку за адресою АДРЕСА_1 (3/10 частини), власником яких є відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 31 березня 2006 року.

Померлий ОСОБА_5 в свою чергу на час відкриття спадщини постійно проживав та знаходився на реєстраційному обліку за адресою АДРЕСА_1 (стара адреса АДРЕСА_1) (7/10 частин).

Зазначені житлові площі є окремими відокремленими об'єктами нерухомого майна, які мають різні правовстановлюючі документи, реєстраційні номери. На зазначені житлові площі відкриті окремі особові рахунки. Окреме проживання позивача та спадкодавця на час смерті також підтверджено довідками житлово-експлуатаційної організації.

Окрім того, територіальна громада жодних прав позивача не порушувала, не є належним відповідачем, а єдиним спадкоємцем майна, який прийняв спадщину є ОСОБА_3, до якої позивач з позовними вимогами не звертався.

Також відповідно до норм ст. 88 ЦПК України зв'язку з відмовою позивачу в задоволенні позовних вимог понесені ним судові витрати не підлягають йому відшкодуванню.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до територіальної громади в особі Полтавської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Київський районний суд м. Полтави шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя /підпис/ Н.Л.Яковенко

Суддя Н.Л.Яковенко

14.06.2016