АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Коробенко С.В.
№ 22-ц/796/2707/2016 Доповідач - Борисова О.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2014 року позивач звернувсядо суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по нарахованих відсотках за кредитним договором.

Зазначав, що 30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №003-2902/7560597, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 368000 швейцарських франків, строком до 10.11.2027 року зі сплатою 11,45% річних.

З метою забезпечення своєчасного і повного виконання ОСОБА_1 своїх зобов'язань за кредитним договором між ПАТ «Універсал Банк та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №003-2902/756-0597-Р від 30.11.2007 року.

Відповідно до умов вказаного договору поруки поручитель зобов'язався перед кредитором відповідати у повному обсязі за своєчасне і повне виконання ОСОБА_1своїх зобов'язань по кредитному договору, а відповідальність відповідачів є солідарною.

Неналежне виконання ОСОБА_1 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості, яка станом на 28.12.2010 року складала 386272,60 швейцарських франків.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.03.2012 року вказана заборгованість була стягнута з боржника на користь ПАТ «Універсал Банк».

Враховуючи, що вказане рішення суду не виконане банком нараховувалися проценти на суму кредиту за період з 29.12.2010 року по 30.09.2014 року, розмір яких становить 201515,41 швейцарських франків, які ПАТ «Універсал Банк» просить стягунти солідарно з відповідачів.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року позов ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення нарахованих відсотків за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість в сумі 175281,03 швейцарських франків.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» судовий збір в розмірі 1827 грн. з кожного.

Не погодившись з вказаним рішенням суду першої інстанції представник відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргув якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Посилався на те, що позивач 12.10.2010 року скористався своїм правом вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, включаючи ту частину, строк виплати якої не настав та направив відповідне письмове звернення відповідачу.

Відповідно до п.5.2.5 кредитного договору сторони погодились, що відповідно до ст.ст.525, 611 ЦК України у разі прострочення сплати чергового платежу за кредитом та/або процентів за користування кредитом понад 2 місяці та направлення позивачем повідомлення (вимоги) відповідачу ОСОБА_1 про дострокове повернення кредиту і не усунення відповідачем ОСОБА_1 порушень умов за кредитним договором протягом тридцяти календарних днів з дати відправлення позивачем вказаного повідомлення (вимоги) позивача, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 31 календарний день з дати відправлення позивачем відповідачу ОСОБА_1 повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту.

Отже, виходячи з вказаного положення кредитного договору та встановлення факту направлення повідомлення про дострокове повернення кредиту термін повернення кредиту за кредитним договором закінчився 13.11.2010 року.

Вказував, що строк позовної давності щодо сплати кредиту, процентів та інших платежів за кредитним договором сплив 13.11.2013 року, а банк звернувся з даним позовом до суду лише 25.06.2014 року, тобто після спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2015 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28.01.2015 року в частині вирішення позовних вимог до ОСОБА_1 скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог. Скасовуючи рішення суду апеляційний суд виходив з пропуску строку позовної давності про що заявлено відповідачем ОСОБА_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.03.2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Скасовуючи рішення апеляційного суду суд касаційної інстанції зазначав, що апеляційний суд в повній мірі не встановив характер правовідносин, що виникли між сторонами та не врахував, що наявність судового рішення, яке не виконано не свідчить про припинення правовідносин сторін кредитного договору.

Згідно з ч.4 ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник позивача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення апеляційної скарги та просила рішення суду залишити без змін.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, про день час та місце судового засідання повідомлена належним чином, а тому колегія суддів дійшла висновку про можливість розгляду справи у її відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості з ОСОБА_3 не оскаржується, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №003-2902/756-0597, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 368000 швейцарських франків зі сплатою процентів у розмірі 11,45% річних та кінцевим терміном погашення кредиту до 10.11.2027 року.

30.11.2007 року між ВАТ «Універсал Банк» правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки №003-2902/756-0597-Р за умовами якого ОСОБА_3 зобов'язалася відповідати солідарно з боржником у разі несвоєчасного та неповного виконання ним зобов'язань за кредитним договором.

27.07.2009 року між ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду до кредитного договору №003-2902/756-0597 від 30.11.2017 року за умовами якого було внесено зміни до вказаного кредитного договору.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі, шляхом банківського переказу коштів на картковий рахунок позичальника надав йому кредитні кошти.

В порушення умов кредитного договору відповідач ОСОБА_1 належним чином взяті на себе зобов'язання не виконував, у зв'язку з чим станом на 28.12.2010 року утворилась заборгованість у розмірі 386 272,60 швейцарських франків.

Як вбачається з матеріалів справи рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 01.03.2012 року позов ПАТ «Універсал Банк» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість у сумі 386272,60 швейцарських франків.

Вказане рішення суду не виконане.

Судом встановлено, що кредитний договір №003-2902/756-0597 не був розірваний, зобов'язання за ним не були припинені їх виконанням, відповідач ОСОБА_1 продовжує користуватись позиченими коштами, що є підставою для подальшого нарахування передбачених кредитним договором (п.1.1.2 додаткової угоди від 27.09.2009 року) процентів, як базових, так і підвищених.

Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається.

Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У відповідності до положень ч.1 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Частиною 4 ст.559 ЦК України визначено, що порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2012року встановлено, що банком вчасно пред'явлено до поручителя вимогупісля настання строку виконання основного зобов'язання за кредитним договором. Таким чином, з підстав передбачених частиною 4 статті 559 ЦК Українипорука в даних правовідносинах щодо виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором не є припиненою.

Звертаючись з вказаним позовом до суду ПАТ «Універсал Банк» з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за нарахованими відсотками за період з 29.12.2010 року по 30.09.2014 року в розмірі 201515,41 швейцарських франків, з яких: 191998,88 швейцарських франків заборгованість по процентам за основною ставкою; 9516,53 швейцарських франків - підвищені відсотки.

У відповідності до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно з ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Оскільки рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 01.02.2012 року не виконане, сума кредитних коштів не повернута, а тому банк має право нараховувати проценти за користування кредитними коштами.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 02.09.2015 року у справі №6-369цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Крім того, статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Відповідно до ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовуєтеся судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду з позовом 26.06.2014 року в якому просив стягнути з відповідачів заборгованість по процентам нарахованих за період з 29.12.2010 року.

Враховуючи наявність заяви відповідача про застосування наслідків пропуску позивачем строків позовної давності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення нарахованих процентів, строк сплати яких настав до липня 2011 року в розмірі 26234,38 швейцарських франків.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не враховано те, що позивач пропустив строк позовної давності колегія суддів відхиляє, оскільки судом вірно відмовлено позивачу на підставі ч.4 ст.267 ЦК України в задоволенні позовних вимог в частині стягнення процентів за період з 29.12.2010 року по 26.06.2011 року, а щодо позовних вимог про стягнення заборгованості по процентах за період з липня 2011 року по 30.09.2014 року, суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем строк позовної давності за вказаними вимогами не пропущений.

Згідно з ч.1 ст.308 ЦПК Україниапеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального та процесуального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 28 січня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: