У х в а л а

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЛуспеника Д.Д.,
суддів:Журавель В.І., Закропивного О.В.,
Черненко В.А.,Штелик С.П.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Любашівського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до Ананьївського районного суду Одеської області з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла її мати ОСОБА_10 Як вказувалось позивачем, в 2008 році її мати разом з батьком ОСОБА_7 придбали житловий будинок АДРЕСА_1. Після її звернення до нотаріальної контори щодо оформлення спадщини після смерті матері, однак нотаріус відмовив у видачі їй свідоцтва про право на спадщину, оскільки вона пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_6 вказувала на те, що її батько обіцяв, що після його смерті вона успадкує весь будинок та брати проти вказаних слів батька не заперечували і погодились, щоб вказаний будинок вона отримала у спадок, однак в подальшому, відносини між ними погіршились, батько хоче продати будинок, проте позивач з цим не погоджується.

У зв'язку з зазначеним позивач просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 18 чераня 2015 року справу передано на розгляд до Любашівського районного суду Одеської області.

Рішенням Любашівського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 11 вересня 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини (ст. 1218 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1222, ч. 1 ст. 1220, ч. 1 ст. 1270 ЦК України).

Судами встановлено, що ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_10

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 30 січня 2008 року вбачається, що ОСОБА_7 (батько позивача) придбав житловий будинок АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_10 померла.

Після смерті останньої відкрилася спадщина у вигляді частки в спільному майні - житловому будинку АДРЕСА_1.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ОСОБА_10 є її дочка ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Судами також установлено, що з дня смерті ОСОБА_10, яка мешкала за адресою спірного будинку сплинуло понад п'ять років.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Обов'язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В сенсі ст. 1272 ЦПК України, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини (наприклад, встановлення факту проживання однією сім'єю), невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Як на поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини ОСОБА_6 вказувала на те, що її батько ОСОБА_7 обіцяв, що після його смерті вона успадкує весь будинок, проти чого не заперечували її брати, однак в подальшому, відносини між ними погіршились, батько хоче продати будинок, із чим не погоджується позивач.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що наведені ОСОБА_6 причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, судами не можуть бути визнані поважними, оскільки такі причини не пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для позивача вчинити дії щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_10, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанції правильно визначились з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у зв'язку із чим оскаржені судові рішення відповідають вимогам щодо їх законності та обґрунтованості.

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ погоджується з такими висновками судів першої та апеляційної інстанцій.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судами першої та апеляційної інстанцій допущені порушення норм матеріального та процесуального права, які давали б підстави для скасування оскаржених судових рішень, а фактично зводяться до переоцінки доказів і не згоди з висновками судів з їх оцінки, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст.ст. 337, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Любашівського районного суду Одеської області від 15 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 11 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийД.Д. Луспеник
Судді:В.І. Журавель
О.В. Закропивний
В.А. Черненко
С.П. Штелик