АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/3942/2016 Головуючий у 1-й інстанції: Маліновська В.М.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотова Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про зобов»язання знести прибудований балкон та відновити фасад будинку,-

УСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому просила зобов»язати ОСОБА_3 за власний рахунок знести самовільно прибудований балкон до квартири АДРЕСА_1 та зобов»язати його за власний рахунок відновити фасад будинку.

Вимоги обґрунтовує тим, що вона проживає у квартирі АДРЕСА_3. Відповідач проживає у квартирі АДРЕСА_1, що знаходиться під квартирою №65.

Відповідач здійснив прибудову балкону до квартири №61, не отримавши погодження співвласників житлового будинку та органу місцевого самоврядування.

06 липня 2015 року, скориставшись прибудованим балконом, до квартири позивача проникла стороння особа.

Посилаючись на викладене, позивач зазначає, що відповідач не мав права здійснювати прибудову до квартири без погодження із співвласниками та органами місцевого самоврядування.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 15 січня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_1 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог.

Апеляційну скаргу обґрунтовує доводами позовної заяви та посилається на невідповідність висновків суду вимогам закону, якими врегульовані питання здійснення прибудов.

В судовому засіданні позивач та її представник доводи апеляційної скарги підтримали, просили скаргу задовольнити.

Відповідач проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з»явились в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом першої інстанції установлено, що ОСОБА_1 зареєстрована у квартирі АДРЕСА_3.

Відповідно до даних листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві №10/26-51/1305/10 від 13 травня 2015 року, Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_1 (інвентаризація від 06 січня 2011 року, здійснена Київським міським БТІ), Декларації про початок виконання будівельних робіт (зареєстровано 29 липня 2015 року у Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві), Технічного паспорту на цю ж квартиру (паспорт станом на 10 серпня 2015 року, підготовлений ТОВ «Бюро технічної інвентаризації») та Декларації про готовність об»єкта до експлуатації (зареєстрована 17 серпня 2015 року у Департаменті державної архітектурно-будівельної інспекції у м.Києві) убачається, що за замовленням ОСОБА_3 здійснено реконструкцію належної йому квартири, зокрема облаштування балкону.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що реконструкція відповідачем здійснена із дотриманням установленого законом порядку та за наявності необхідної погоджувальної документації, порушень прав позивача не доведено, при цьому зазначено, що позивачем не надано доказів на підтвердження належності їй квартири АДРЕСА_3

Установлено, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_3, що підтверджується даними договору дарування квартири (обдарована ОСОБА_1) та Свідоцтвом про розірвання шлюбу (прізвище після розірвання «ОСОБА_1»). Зазначені документи не були досліджені судом першої інстанції, відтак колегія суддів вважає, що позивачу не може бути відмовлено у задоволенні позову з підстав, що вона не довела своє справо власності на квартиру у будинку, з приводу користування яким виник спір. Проте зазначене не призвело до неправильного вирішення справи, оскільки позов не підлягає задоволенню з інших підстав.

З матеріалів справи убачається, що відповідно до даних Декларації про початок виконання будівельних робіт «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києва», проектна документація була затверджена замовником 15 квітня 2015 року, дата початку будівництва - липень 2015 року. Відповідно до п.3 ст.31 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17 лютого 2011 року експертиза проекту будівництва не проводилась, земельна ділянка для будівництва не використовується.

Відповідно до даних Декларації про готовність об»єкта до експлуатації «Реконструкція квартири АДРЕСА_1 в Шевченківському районі м.Києва», закінчений будівництвом об»єкт готовий до експлуатації.

За даними Технічного паспорту, виготовленого ТОВ «Бюро технічної інвентаризації» об»єкт введено в експлуатацію згідно декларації №КВ 35 від 17 серпня 2015 року.

Відповідно до ст.382 ЦК України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Відповідно до ч.2 ст.383 ЦК України, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Відповідно до ст.152 ЖК Української РСР, у редакції на березень 2015 року, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

За змістом зазначених норм, перед проведенням робіт будівельного характеру, згода інших співвласників вимагається у випадках, коли відповідні зміни можуть створити їм перешкоди у користуванні спільним чи власним майном, чи порушить інші їхні права (наприклад, обмежить чи унеможливить прохід, зробить неможливим чи ускладненим користування, чи призведе до пошкодження).

Проте, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів про те, що проведена відповідачем реконструкція помешкання створює позивачу перешкоди у користуванні майном або в інший спосіб порушує права, що давало б підстави для задоволення позовних вимог.

Відтак, з урахуванням викладеного та беручи до уваги зазначені підстави позову, позивачем не зазначено, яким чином облаштування балкону порушило права позивача та які саме.

При цьому, доводи позовної заяви частково зводяться до незгоди позивача із проведеними роботами в силу того, що із використанням цього балкону до квартири позивача потрапила стороння особа. Проте, таке само по собі не може бути підставою для ухвалення рішення про знесення балкону.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності погоджувальної документації на здійснення відповідних робіт щодо облаштування балкону, відхиляються колегією суддів, оскільки зазначене є компетенцією, зокрема, органів місцевого самоврядування та архітектурно-будівельного контролю (ст.7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності»), на яких законодавством покладається обов»язок реагувати на випадки порушень у цій сфері, зокрема за повідомленнями громадян. При цьому, громадянин, який заявив про порушення певних нормативів, відповідно до законодавства про звернення громадян та про інформацію має право брати участь у розгляді його звернень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції про недоведеність факту існування порушеного права та інтересу, такими, що ґрунтуються на обставинах справи та відповідають вимогам закону.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 16 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов