Справа №636/4104/15-ц
Провадження №2/636/150/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 травня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я «Чугуївська центральна районна лікарня», третя особа - головний лікар ЦРЛ Грушка В.Ю., про відшкодування матеріальної та моральної шкоди -

ВСТАНОВИВ:

02 вересня 2015 року ОСОБА_1.(в наступному - позивач) звернулася з позовом до КЗОЗ «Чугуївська центральна районна лікарня»(в наступному - відповідач) про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої їй в результаті неправильного лікування та веденні з порушеннями медичної документації працівниками лікарні щодо хворого її сина - ОСОБА_3. Матеріальну шкоду вона визначає у вартості наданих нею за вимогою лікарів ліків на загальну суму 1334 гривні 85 копійок, а моральну шкоду у сумі 20000 гривень, оскільки у зв'язку із смертю сина їй спричиненні тяжкі моральні страждання, переживання та порушення життєвого укладу, як особі, що проживала з померлим однією сім'єю.

Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказувала на те, що за її заявою 06.08.2008 року слідчим Чугуївського РВ ГУМВС в Харківській області була порушена кримінальна справа за правою кваліфікацією по ч.1 ст.140 КК України, яка за результатами розслідування була постановою від 21.08.2015 року закрита у зв'язку з втратою оригіналу історії хвороби її сина.

Вважає, що оригінал історії хвороби її сина працівниками лікарні навмисно чи з необережності знищений з метою уникнення відповідальності. Так, як в архіві лікарні зберігається тільки копія історії хвороби, то за відсутності оригіналу неможливо проведення судово-медичної експертизи для встановлення причин смерті її сина та визначення наявності провини в діях лікарів щодо ненадання належного та кваліфікованого лікування. Тоді як в діях лікарів є певні порушення. На ці обставини, як вона вважає, вказує наказ №228-к від 15.12.2008 року по Чугуївській ЦРЛ про притягнення до дисциплінарної відповідальності лікарів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, за результатами службової перевірки щодо лікування її сина. Оскільки в діях лікарів Чугуївської ЦРЛ є певні порушення щодо ведення медичної документації, з вини працівників лікарні втрачений оригінал історії хвороби стаціонарного хворого, неправильно встановлений діагноз її сина у зв'язку з чим не надано належне лікування, то це все спричинило їй матеріальну та моральну шкоду, яку вона просить суд відшкодувати шляхом стягнення вказаних сум з відповідача на її користь.

Представник відповідача не визнаючи позов, надав письмові заперечення та у судовому засіданні пояснив, що підставами закриття кримінальної справи є не відсутність оригіналу історії хвороби сина позивачки, а недоведеність будь-якої провити з боку лікарів у причинах його смерті. Так 29.07.2008 року біля 08 години до приймального відділення ЦРЛ машиною «швидкої» був доставлений хворий ОСОБА_3 у край тяжкому стані. До цього протягом доби він двічі відмовлявся від госпіталізації, хоча на цьому наполягали працівники «швидкої», що приїздили до нього за викликом. При надходженні до лікарні, хворий був поміщений до реанімаційного відділення, де знаходився до 00 годин 30 хвилин 30.07.2008 року, тобто менш 17 годин. В цей період лікарями застосовувалися усі необхідні засоби інтенсивної терапії щодо стабілізації його стану і встановлення точного діагнозу, для наступного визначення способу лікування. В тому числі і наданими позивачем ліками. Але із-за стану хворого ці заходи не дали результатів і він помер. Після порушення кримінальної справи оригінал історії хвороби ОСОБА_3 неодноразово вилучався з архіву лікарні слідчими. Протягом п'яти років оригінал історії хвороби надавався судово-медичним експертам, по справі проведено кілька експертиз за висновками яких не встановлено лікарських помилок, які б знаходилися у причинному зв'язку з настанням смерті хворого. З 2008 року по 2013 рік в ЦРЛ змінилося три архіваріуса, тому встановити точно в якому році оригінал історії хвороби не був повернутий до архіву - неможливо. За результатами службової перевірки було встановлено, що в архіві знаходиться ксерокопія історії хвороби, протокол виїмки слідчого та постанова про виїмку, будь-яких документів які б вказували на повернення оригіналу слідчими органами до архіву не знайдено. Тому рішенням відповідної комісії було визначено необхідним зберігання ксерокопії історії на правах оригіналу. За скаргами позивача неодноразово проводилися відповідні службові перевірки, в тому числі і працівниками обласного управління охорони здоров'я, які не встановили жодних порушень в діях лікарів щодо надання медичної допомоги, застосування засобів лікування та встановлення передбаченого діагнозу. В діях лікарів було встановлено незначне порушення правил ведення медичної документації, що не як не пов'язане з настанням смерті хворого або результатами лікування, тому до них були застосовані дисциплінарні стягнення. Вважає, що відсутні підстави та будь-які докази спричинення шкоди інтересам позивача, просив в позові відмовити в повному обсязі.

Опитаний у судому засіданні як третя особа - головний лікар Чугуївської ЦРЛ Грушка В.Ю., позов не визнав та пояснив суду, що у 2008 році він займав посаду начальника медичної частини ЦРЛ і володіє інформацією стосовно даного випадку. За скаргами позивача проводилися службові перевірки. Всі лікарі, які приймали участь у лікуванні хворого ОСОБА_3, та працівники що мали відношення до цієї справи, були допитані слідчим. В рамках кримінальної справи проводилися судово-медичні експертизи. До наступного часу в Чугуївській ЦРЛ немає жодного висновку комісії або експертизи чи іншого документу, які б вказували на наявність лікарської помилки, неправильного застосування методів лікування або помилкового діагнозу. По факту смерті хворого робився розтин, за результатами якого фактично підтвердився діагноз встановлений у реанімаційному відділенні. Протягом 2008-2009 років судово-медичним експертам надавалися усі оригінали медичної документації по лікуванню та розтину, біологічні матеріали та інше. На той час головним лікарем Чугуївської ЦРЛ був ОСОБА_6 і виданий ним наказ про дисциплінарне стягнення лікарів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, стосувався порядку ведення медичної документації та зберігання результатів відповідних обстежень, а не як засобів лікування або лікарських помилок.

Заслухавши сторони, третю особу, допитавши свідків, дослідивши надані докази та документи, проаналізувавши діюче законодавство, що регулює дані правовідносини, суд надходить до наступного.

Згідно зі статтями 1166,1167 ЦК України діє презумпція вини завдавача шкоди, за якою шкода завдана фізичній особі, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За наведеним та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Тобто в деліктних зобов'язаннях передбачено презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

Відповідно до ст.23 ЦК України має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Як роз'яснено у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової) шкоди» суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до змісту ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому в разі відсутності преюдиційного доказу наявності вини відповідача, обставини щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди підлягають встановленню та перевірці судом під час розгляду цивільної справи.

Позивач заявила вимоги щодо відшкодування їй матеріальної шкоди у виді вартості ліків, які вона купувала за рекомендаціями лікарів для лікування її сина ОСОБА_3 в період 29-30 липня 2008 року в реанімаційному відділенні Чугуївської ЦРЛ на загальну суму 560 гривень, оскільки вважає, що дані ліки лікарями не застосовувалися, а були використані ними на інші цілі. А також вартість проїзду до міста Києва у зв'язку із зверненнями та скаргами до різних інстанцій.

Тоді як за довідкою Чугуївської ЦРЛ №2402 від 26.12.2013 року лікарські засоби, які були надані позивачем для лікування її сина, були використані в повному обсязі, про що є відповідні записи в листах лікарських призначень(л.с.51 т.1). Ці обставини були перевірені неодноразово, як медичними закладами, так і в рамках досудового розслідування.

Так постановою заступника начальника СВ Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області від 21.08.2015 року кримінальне провадження було закрите у зв'язку з відсутністю в діяннях лікарів та інших працівників Чугуївської ЦРЛ складу злочину за ознаками ч.1 ст.140 КК України(л.с.17-22 т.1). В ходу досудового слідства були призначені та проведені судово-медичні експертизи. Так за висновками акту судово-медичного дослідження №356-КЕ/2008 розпочатого 24.10.2008 року і закінченого 16.02.2009 року комісійної судово-медичної експертизи Харківського обласного бюро по факту смерті хворого ОСОБА_3, проведеного на підставі направлення начальника слідчого відділення Чугуївського РВ ГУМВС України в Харківській області, було встановлено, що діагноз хворому ОСОБА_3 в Чугуївській ЦРЛ встановлений правильно. За дослідженням оригіналів медичної документації та гістологічних препаратів, основним захворюванням є цироз печінки на фоні гепатиту С, що ускладнювалося гострою печінково-нирковою недостатністю з відповідними порушеннями та змінами внутрішніх органів. Обстеження ОСОБА_3 в Чугуївській ЦРЛ було проведено в недостатньому об'ємі, але в даному випадку, це не як не мало впливу на підсумок захворювання. На підставі аналізу оригіналів медичної документації стаціонарного хворого мала місце термінальна стадія захворювання, яка вимагала проведення реанімаційних заходів та інтенсивної терапії, і в даному випадку лікування було призначене в достатньому об'ємі та відповідало стандартам надання медичної допомоги затвердженим Наказом №436 МОЗ України від 03.07.2006 року. У зв'язку з вкрай важким станом хворий не підлягав оперативному лікуванню. Причиною смерті ОСОБА_3 є захворювання - цироз печінки, що ускладнювалося гострою печінково-нирковою недостатністю. Оскільки хворий звернувся до лікарні вже у критичному стані, що вимагало реанімаційних заходів, то медична допомога в цьому сенсі була надана несвоєчасно(л.с.131-140 т.1). Ставити під сумнів висновки цієї експертизи у суду немає підстав, бо експертиза проводилася комісією експертів в рамках кримінального провадження безпосередньо після події на підставі усіх оригіналів медичних документів та відповідних біологічних зразків. І те, що в наступному був втрачений оригінал історії хвороби, не як не впливає на обставини смерті ОСОБА_3 і не вказує на наявність лікарської помилки або недбалості.

Крім цього за висновком №27 від 20.04.2011 року судово-медичного гістологічного дослідження (л.с.128-130 т.1) у померлого було встановлено великовузловий цироз печінки, морфологічні ознаки гострої печінково-ниркової недостатності, хронічний панкреатит, виражене повнокров'я селезінки та легеневої тканини, альвеолярна емфізема, гіпертрофія міокарду, вогнищева фрагментація кардіоміоцитів, гнойно-некротичне запалення жирової клітковини, зерниста дистрофія нирок, печінки, міокарда, що фактично повністю підтвердило діагноз встановлений лікарями Чугуївської ЦРЛ в реанімаційному відділені при лікуванні хворого(л.с.128-130 т.1) і допущена в дослідницькій частині висновку описка щодо вказівки прізвища трупу ОСОБА_7, не спростовує всього висновку, оскільки як показала у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 - патологоанатом Чугуївської ЦРЛ, гістологічний матеріал для експертизи надається без вказівки прізвища хворого, а тільки за цифровим кодом, а вказаний код мікропрепаратів на склі відповідає результатам розтину ОСОБА_3.

Також представником відповідача у судовому засіданні були надані: протокол виїмки оригіналу історії хвороби ОСОБА_3 та постанова про здійснення виїмки слідчим Чугуївського РВ Лазаревим В.С. від 12.10.2010 року(копії яких долучені до справи л.с.78-79 т.2), які знаходяться в архіві Чугуївської ЦРЛ, а будь-яких документів про повернення оригіналів медичної документації немає. Допитана у судовому засіданні у якості свідка архіваріус лікарні, пояснила, що вказана медична документація була вилучена до її поступлення на цю посаду; стосовно померлого ОСОБА_3 в архіві зберігається ксерокопія історії хвороби, яка була зроблена при її виїмки та постанова і протокол слідчого про виїмку, будь-яких документів про повернення до архіву оригіналів немає.

Допитаний у якості свідка ОСОБА_9, який на той час працював слідчим, пояснив суду, що він підтверджує факт виїмки оригіналу історії хвороби ОСОБА_3, але на його думку він повернув документи до архіву лікарні. Оформлював він чи ні документально повернення оригіналу історії хвороби, не пам'ятає. Призначались якісь експертизи після виїмки документації, також не пам'ятає. Але при розслідуванні цієї справи він був звільнений з органів міліції.

Допитані у якості свідків: лікар-хірург ОСОБА_4 та лікар-анестезіолог ОСОБА_5, вказали на те, що наказ головного лікаря ЦРЛ про накладання на них дисциплінарного стягнення у вигляді догани, №228-к від 15.12.2008 року, є по суті покаранням за недоліки в оформлені та веденні документації, а не за недоліки в лікуванні.

Допитаний у судовому засіданні у якості свідка завідуючий реанімаційним відділенням ОСОБА_10, пояснив, що хворий ОСОБА_3 поступив до лікарні у вкрай важкому стані, був оглянутий завідуючим прийомного відділення ОСОБА_11, лікарем-хірургом ОСОБА_4, лікарем-анестезіологом ОСОБА_5 та ним. Був встановлений попередній діагноз та хворий терміново поміщений в реанімаційне відділення для стабілізації його стану. За спливу часу не пам'ятає чи надавала якісь ліки позивач, але дуже часто в лікарні відсутні певні види ліків і за рекомендаціями лікарів або за бажанням самих хворих чи їх родичів, такі ліки надаються і повністю використовуються або повертаються. Нажаль хворий ОСОБА_3 був в такому стані, що реанімаційні заходи результатів не дали і він помер. Після цього тіло було передано до патологоанатома, а уся меддокументація до архіву. В наступному кілька разів проводилися перевірки за скаргами позивача, він допитувався слідчим по кримінальному провадженню, але не було встановлено будь-яких порушень в діях лікарів при лікуванні хворого.

Крім цього, факт відмови від своєчасної госпіталізації самим ОСОБА_3, підтвердила у судовому засіданні позивач, пояснивши, що за кілька днів до події син приїхав до неї в гості. Фактично він проживає в Московській області РФ. Коли йому стало зле, вона викликала «швидку», але він відмовився від поміщення до лікарні. Ніччю вона знову викликала «швидку», але він знову відмовився від госпіталізації, і тільки вранці на наступний день вона його відвезла до лікарні.

Ці обставини і факти знайшли своє підтвердження в ході досудового розслідування та відображені в постанові про закриття провадження по справі, як покази фельдшерів «швидкої» ОСОБА_12 і ОСОБА_13.

За наведеним, суд не вбачає слідчо-причинного зв'язку між діями лікарів та настанням смерті хворого, вважає, що відсутні недоліки в призначені лікування та встановлення попереднього діагнозу лікарями, тобто в їх діях відсутня протиправна поведінка, що відповідно виключає наявність спричиненої позивачці як матеріальної, так і моральної шкоди.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214,215,218 ЦПК України, ст.ст.1166,1167 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_1 до Комунального закладу охорони здоров'я «Чугуївська центральна районна лікарня», третя особа - головний лікар ЦРЛ Грушка В.Ю., про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі у 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя: підпис.

Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.

Суддя: