233 № 233/1739/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О.О., за участі секретаря Сухоставець Т.А., позивача ОСОБА_1, відповідача ФОП ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівці цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 «про визнання дій протиправними, відшкодування шкоди за ненадані телекомунікаційні послуги»,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 у поданій ним 06.04.2016 р. і уточненій 26.05.2016 р. позовній заяві, по спору, виниклому до ФОП ОСОБА_2, ФОП ОСОБА_3, просить:

- визнати дії відповідачів протиправними;

- стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку кошти у розмірі 98 грн. за ненадані телекомунікаційні послуги відповідно підпункту 1 пункту 1 ст.40 Закону України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 р.;

- стягнути з відповідачів на його користь в солідарному порядку штраф в розмірі 25 відсотків вартості послуг, а саме - 24 грн. 50 коп.,

пославшись на таке:

Понад п'ять років тому він повідомив ФОП «ОСОБА_2» про бажання отримувати доступ до мережі «Інтернет», після чого на умовах усного договору був підключений до телекомунікаційної мережі вказаного провайдера, що передбачено Законом України «Про телекомунікації» №1280-IV від 18.11.2003 р. (далі ЗУ №1280-IV).

27 лютого 2016 року він здійснив передплату за березень 2016 року надання доступу до мережі «Інтернет» у ПАТ «ПУМБ» (платіжне доручення №) у розмірі 98 грн., як того вимагали умови тарифного плану «Швидкий», про свідчить інформація на web-сторінці виконавця послуги за адресою: НОМЕР_4.

Не зважаючи на здійснену передоплату, 01.03.2016 р. доступу до мережі «Інтернет» йому не було надано.

Не отримавши передплаченої послуги, він в телефонному режимі (тел. НОМЕР_2) повідомив представника відповідача про розірвання договору з вимогою повернути передплачені ним кошти. Також просив надати адресу, на яку він зможе подати письмову заяву про розірвання договору, але був повідомлений, що офісного приміщення ФОП «ОСОБА_2» не має, та отримав пропозицію написати заяву на сайті відповідача.

Не маючи іншої можливості, 09 березня 2016 року він надіслав заяву через форму, розташовану на сайті ФОП «ОСОБА_3» за адресою: НОМЕР_3, а 16 березня заяву було надіслано на email: НОМЕР_1, але дотепер ні відповіді на його звернення, ні передплачених за послугу коштів він не отримав, що вважає умисними діями, спрямованими на порушення його прав, та відвертим шахрайством.

Відмова від надання доступу до телекомунікаційних послуг, спонукала його на пошуки іншого постачальника послуг «Інтернет».

Внаслідок дій відповідача він був позбавлений можливості отримувати інформацію з «Інтернету», мати доступ до соціальних мереж, та звичайним чином наповнювати необхідною інформацію особистий блог «ІНФОРМАЦІЯ_3», який розташований в мережі «Інтернет» за web-адресою: НОМЕР_5, що вимагало від нього додаткових зусиль для організації свого життя, які полягали у пошуку контрагента для надання аналогічних послуг та укладення договору між сторонами.

Вказані дії завдали йому, інваліду другої групи, моральних страждань та фізичних зусиль для поновлення звичного для себе образу життя.

У відповідності до ст.525 Цивільного кодексу України зобов'язання повинно виконуватися належним чином, у належному місці.

Відповідно до ст.32 ЗУ №1280-IV споживач телекомунікаційних послуг має право на:

10) повернення від оператора, провайдера телекомунікацій невикористаної частки коштів у разі відмови від передплачених телекомунікаційних послуг у випадках і в порядку, визначених правилами надання і отримання цих послуг;

11) відмову від телекомунікаційних послуг у порядку, встановленому договором про надання телекомунікаційних послуг;

12) відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов'язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством;

13) оскарження неправомірних дій операторів, провайдерів телекомунікацій шляхом звернення до суду та уповноважених державних органів.

Відповідальність операторів, провайдерів телекомунікацій визначена пп.1 п.1 ст.40 ЗУ №1280-IV:

Оператор, провайдер телекомунікацій несе перед споживачами за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг таку майнову відповідальність:

1)За ненадання оплачених телекомунікаційних послуг або надання їх в особі, меншому за оплачений, - у розмірі оплаченої вартості ненаданих послуг та штрафу в розмірі 25 відсотків вартості послуг.

В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, додатково обґрунтувавши їх таким:

За його висновком, відповідачі ФОП «ОСОБА_2» і ФОП «ОСОБА_3» фактично здійснюють спільну підприємницьку діяльність по наданню послуги доступу до Інтернет мережі. Про це, на його думку, свідчать такі обставини: «Публічний договір про надання послуг доступу до Інтернет мережі» від імені ФОП ОСОБА_3 розміщений на сайті ФОП ОСОБА_2; будинок АДРЕСА_1 (за місцем цього - позивача проживання) у відповідності до скриншоту з сайту ФОП ОСОБА_2 знаходиться на обслуговуванні останнього; зазначений на сайті ФОП ОСОБА_2 розрахунковий рахунок, на якій споживачі послуги надання доступу до Інтернет мережі мають сплачувати за надавану ним послугу, фактично належить ФОП ОСОБА_3; в «Особовому кабінеті ФОП ОСОБА_2» відкрита його - позивача сторінка як постійного користувача.

Тож відповідачі мають спільно відповідати за ненадану йому послугу.

Відповідач - ФОП ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав, заперечуючи факт укладення з позивачем договору про надання послуги доступу до Інтернет мережі. Також заперечив факт ведення ним спільної підприємницької діяльності з ФОП ОСОБА_3.

Відповідач - ФОП ОСОБА_3, повідомлений про час та місце розгляду справи в порядку ч.5 ст.74 ЦПК України за місцем реєстрації, до суду не з'явився, заперечень проти позову суду не надав.

Заслухавши позивача, відповідача ФОП ОСОБА_2, дослідивши надані сторонами докази у справі, суд дістає таких висновків:

За статтею 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо) (ч.1). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги (ч.2). Актами цивільного законодавства можуть бути встановлені правила, обов'язкові для сторін при укладенні і виконанні публічного договору (ч.5).

За статтею 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором (ч.1).

Згідно зі статтею 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто (ч.1).

Згідно зі статтею 902 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

У відповідності до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.1).

Суд вважає встановленою ту обставину, що ОСОБА_1 протягом 2014-2016 р.р. користувався послугою доступу до Інтернет мережі за адресою: АДРЕСА_1, про що свідчать надані ним копії платіжних доручень про оплату зазначеної послуги (а.с.4, 60-67), і що стороною відповідача не спростовано.

Ця послуга оплачувалася позивачем на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_3

Тож суд дістає висновку про наявність публічного договору про надання послуги доступу до Інтернет мережі між позивачем і відповідачем ФОП ОСОБА_3, що останнім не спростовано.

При цьому суд не приймає і вважає неспроможними доводи позивача щодо отримання ним зазначеної послуги від спільної підприємницької діяльності відповідачів - ФОП ОСОБА_2 і ФОП ОСОБА_3, виходячи з такого:

ОСОБА_2 з 18.03.2013 р. зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець зі здійснення діяльності у сфері проводового електрозв'язку (а.с.6-8).

ОСОБА_3 з 06.09.2013 р. зареєстрований в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань як фізична особа-підприємець зі здійснення діяльності у сфері проводового електрозв'язку (а.с.9-10).

Відомостей про здійснення відповідачами спільної підприємницької діяльності у сфері проводового електрозв'язку Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань не містить, також цей факт заперечений відповідачем ФОП ОСОБА_2

У зв'язку з наведеним надані позивачем докази на підтвердження таких обставин, що «Публічний договір про надання послуг доступу до Інтернет мережі» від імені ФОП ОСОБА_3 розміщений на сайті ФОП ОСОБА_2; що будинок АДРЕСА_1 (за місцем його - позивача проживання) у відповідності до скриншоту з сайту ФОП ОСОБА_2 знаходиться на обслуговуванні останнього; що зазначений на сайті ФОП ОСОБА_2 розрахунковий рахунок, на якій споживачі послуги надання доступу до Інтернет мережі мають сплачувати за надавану ним послугу, фактично належить ФОП ОСОБА_3; що в «Особовому кабінеті ФОП ОСОБА_2» відкрита його - позивача сторінка як постійного користувача, - є неналежними.

Вирішуючи питання щодо правомірності позовних вимог стягнення оплаченої позивачем вартості ненаданих телекомунікаційних послуг, судом враховане таке:

За ствердженням позивача оплачена ним 27.02.2016 р. за платіжним дорученням № послуга доступу до Інтернет мережі в розмірі 98,00 грн. (а.с.4) фактично ним не отримана. Ця обставина стороною відповідача не спростована.

У відповідності до частини 1 статті 32 Закону України «Про телекомунікації» споживачі телекомунікаційних послуг під час замовлення та/або отримання телекомунікаційних послуг мають право, зокрема, на своєчасне і якісне одержання телекомунікаційних послуг (п.7); повернення від оператора, провайдера телекомунікацій невикористаної частки коштів у разі відмови від передплачених телекомунікаційних послуг у випадках і в порядку, визначених правилами надання і отримання цих послуг (п.10); відшкодування збитків, заподіяних унаслідок невиконання чи неналежного виконання оператором, провайдером телекомунікацій обов'язків, передбачених договором із споживачем чи законодавством (п.11).

У відповідності до частини 1 статті 40 Закону України «Про телекомунікації» оператор, провайдер телекомунікацій несе перед споживачами за ненадання або неналежне надання телекомунікаційних послуг таку майнову відповідальність: за ненадання оплачених телекомунікаційних послуг або надання їх в обсязі, меншому за оплачений, - у розмірі оплаченої вартості ненаданих послуг та штрафу в розмірі 25 відсотків вартості послуг (п.1).

Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне майнову відповідальність за ненадання позивачу оплаченої ним послуги покласти на відповідача ФОП ОСОБА_3 в розмірі оплаченої вартості ненаданих телекомунікаційних послуг - 98,00 грн. та штрафу - 24,50 грн., а загалом - 122,20 грн.

У задоволенні позовних вимог до відповідача ФОП ОСОБА_2 про майнову відповідальність слід відмовити.

Також не підлягають задоволенню позовні вимоги визнання дій відповідачів протиправними за таких підстав:

Стаття 16 ЦК України кожній особі надає право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу в такі способи, як визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом (ч.ч.1,2).

Такий спосіб як визнання дії певних осіб протиправними діючим цивільним законодавством не передбачений.

Тож в цій частині позовні вимоги також не обґрунтовані, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

За наведених підстав позов підлягає частковому задоволенню.

За вимогами ч.3 ст.88 ЦПК України з відповідача - ФОП ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за ставкою, судового збору, визначеною ст.4 Закону України «Про судовий збір», що дорівнює 551,20 грн.

Керуючись ст.ст. 209, 212-215, 88 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 в рахунок оплаченої вартості ненаданих телекомунікаційних послуг та штрафу в загальному розмірі 122 (сто двадцять дві) грн. 20 коп.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп.

В задоволенні позову до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя