Справа № 527/203/15-ц
провадження № 6/527/6/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.03.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого - судді Левицької Т.В.,

при секретарі - Папенко Л.І.,

з участю : представника заявника ОСОБА_1,

представника боржника ОСОБА_2П,

представника стягувача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине заяву Крюківського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ про відстрочку виконання рішення суду,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2016 року заявник Крюківський відділ державної виконавчої служби Кременчуцького МУЮ (далі Крюківський ВДВС) звернувся до суду з заявою про відстрочку виконання рішення від03.08.2015 року згідно виконавчого листа № 527/203/15-ц від 22.12.2015 року, виданого Глобинським районним судом Полтавської області про стягнення з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 97450 грн. до 31.12.2016 року.

Заяву мотивував тим, що 11.01.2016 року на адресу Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ надійшла заява ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» про звернення до суду із заявою про відстрочку виконання рішення суду, в звязку з тим, що в даний час вищевказане рішення суду оскаржується в касаційному порядку. Крім того, посилається на скрутний фінансовий стан ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод»

Представник ВДВС ОСОБА_1 та представник боржника ОСОБА_2 в судовому засіданні заяву підтримали з підстав, зазначених у ній та просили задовольнити.

Представник стягувача ОСОБА_3 в судовому засіданні проти задоволення заяви заперечував, зазначивши, що шкода залишається не відшкодованою з 2011 року, складний фінансовий стан підприємства на є підставою для відстрочки виконання рішення суду. Касаційна інстанція залишила без задоволення касаційну скаргу ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» по вказаній справі. Вказав, що представник ВДВС не навів виключних підстав, що унеможливлюють виконання рішення суду, як це передбачено ст. 373 ЦПК України.

Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 03.08.2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 24.11.2015 року, стягнуто з публічного акціонерного товариства «Крюківський вагонобудівний завод» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 97450 ( девяносто сім тисяч чотириста пятдесят) грн.

28.12.2015 року Крюківським ВДВС Кременчуцького МУЮ відкрито виконавче провадження № ВП 49721608 з виконання виконавчого листа № 527/203/15-ц від 22.12.2015 року, виданого Глобинським районним судом Полтавської області про стягнення з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на користь ОСОБА_4 97450 грн.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК), законів України від 23 червня 2005 року № 2709-ІV "Про міжнародне приватне право", від 23 лютого 2006 року № 3477-IV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", а також міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та положень інших законів, нормативно-правових актів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, які набрали законної сили, є обов'язковими до виконання.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Згідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Аналогічне положення міститься у ч. 1 ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу порядку виконання.

Як роз'яснено в Постанові Пленуму ВСУ № 14 від 26 грудня 2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події).

Таким чином, системне тлумачення положень ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави дійти висновку, що відстрочка виконання рішення суду може бути надана у виняткових випадках, що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Звертаючись до суду з заявою про відстрочку виконання рішення до 31.12.2016 року, Крюківськиий ВДВС посилається на оскарження рішення суду в касаційному порядку та на скрутний фінансовий стан боржника ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод».

Заслухавши пояснення представника Крюківського ВДВС, дослідивши матеріали, додані до заяви, суд приходить до висновку, що жодних виняткових обставин, що виникли в ході виконання рішення суду та мають особливий характер і ускладнюють виконання рішення суду або роблять його неможливим, з наявністю яких ст. 373 ЦПК України пов'язує можливість здійснити розстрочку або відстрочку виконання судового рішення, заявником суду не доведено.

Крім того, метою цивільного судочинства є виконання законного і обґрунтованого рішення суду.

Не виконання рішення суду у визначені законом строки без відповідних правових підстав, передбачених законом (зокрема, статтею 373 ЦПК України) призведе до істотного дисбалансу прав та обов'язків сторін, до порушення охоронюваних законом прав та інтересів стягувача та не відповідає засадам цивільного законодавства, передбаченим ст. 3 ЦК України.

Також суд звертає увагу на те, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці наголошує, що відповідно до усталеного прецедентного права, пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право на звернення до суду або арбітражу з позовом стосовно будь-яких його цивільних прав та обов'язків. При цьому, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду". Це право стало б ілюзорним у разі, коли б правова система держави допускала, щоб остаточне, обов'язкове судове рішення залишалося невиконаним, що є несумісним з принципом верховенства права (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Горнсбі проти Греції» від 19 березня 1997 року, пункт 40).

Невід'ємність права сторони на виконання остаточного рішення суду також знайшло своє відображення в рішеннях у справах «Войтенко проти України», «Жовнір проти України», «Шмалько проти України», «Ромашов проти України», «Бакай та інші проти України», «Півень проти України», «Козачок проти України», «Васерман проти Росії», «Скардіо проти Італії» тощо.

Враховуючи вищенаведе, заява Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ про відстрочку виконання рішення суду від 03.08.2015 року згідно виконавчого листа № 527/203/15-ц від 22.12.2015 року, виданого Глобинським районним судом Полтавської області про стягнення з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 97450 грн. до 31.12.2016 року не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 3, 60, 208-210, 373 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви Крюківського ВДВС Кременчуцького МУЮ про відстрочку виконання рішення суду від 03.08.2015 року згідно виконавчого листа № 527/203/15-ц від 22.12.2015 року, виданого Глобинським районним судом Полтавської області про стягнення з ПАТ «Крюківський вагонобудівний завод» на користь ОСОБА_4 моральної шкоди в сумі 97450 грн. до 31.12.2016 року відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка їх оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ Т. В. Левицька