Ухвала

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до державного підприємства «Адміністрація морських портів України», треті особи: Міністерство інфраструктури України, первинна профспілкова організація державного підприємства «Адміністрація морських портів України», про визнання незаконним та скасування наказу і повідомлень, за касаційною скаргою ОСОБА_6, ОСОБА_8 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили: визнати незаконним і скасувати наказ державного підприємства «Адміністрація морських портів України» (далі - ДП «АМПУ») від 23 січня 2015 року № 18-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників»; визнати незаконними і скасувати повідомлення ДП «АМПУ» від 26 січня 2015 року № 02-03/20; № 02-03/19; № 02-03/18; № 02-03/15; № 02-03/17; № 02-03/16 та № 02-03/21.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 та ОСОБА_8, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Судами встановлено, що позивачі є працівниками служби з організації закупівель та здійснення договірної роботи ДП «АМПУ». Позивачі працюють за юридичною адресою: м. Київ, проспект Перемоги, 14.

Відповідач є державним підприємством і діє, як державне комерційне підприємство, створене відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 04 березня 2013 року № 133-р «Про погодження пропозиції щодо реорганізації державних підприємств морського транспорту» та входить до сфери управління Міністерства інфраструктури України.

Місцезнаходження підприємства: м. Київ, проспект Перемоги, 14.

Згідно з п. 7.12 статуту ДП «АМПУ» у складі підприємства утворюється головне представництво з метою координаційного, організаційного, інформаційного, методологічного та іншого забезпечення діяльності підприємства. Місцезнаходження головного представництва підприємства: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1.

Відповідно до п. 7.2. статуту ДП «АМПУ» управління підприємством здійснює Голова, який підзвітний уповноваженому органу. Голова в межах компетенції здійснює повноваження, визначені п. 7.6 Статуту, в тому числі видає накази, розпорядження і дає вказівки обов'язкові до виконання всіх працівників, в тому числі структурних та відокремлених підрозділів підприємства.

23 січня 2015 року з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління ДП «АМПУ» та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами з найбільш наближеного до них регіону України, створення умов для підвищення продуктивності праці працівників апарату управління ДП «АМПУ» шляхом розміщення їх робочих місць у приміщеннях, закріплених за ДП «АМПУ» у м. Одесі, а також забезпечення економного та раціонального використання матеріальних і фінансових ресурсів підприємства головою ДП «АМПУ» було видано наказ № 18-К «Про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників».

Цим наказом було вирішено провести в апараті управління ДП «АМПУ» зміни в організації виробництва і праці, шляхом переведення підрозділів та робочих місць працівників апарату управління ДП «АМПУ» служби організації закупівель та здійснення договірної роботи і інспектора з запобігання і протидії корупції, які розміщуються в орендованих приміщеннях за адресою: м. Київ, пр-т. Перемоги, 14, до приміщень будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1.

Позивачі були ознайомлені з указаним наказом та отримали повідомлення про наступну зміну істотних умов через 2 місяці з дати ознайомлення з цим повідомленням. Також позивачам було запропоновано продовжити роботу (в межах спеціальності та кваліфікації, обумовленої трудовим договором) без зміни найменування посади, із збереженням посадового окладу, зі збереженням режиму роботи з розташуванням робочого місця в будівлі ДП «АМПУ» за адресою: м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 1.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 КЗпП України переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, а також переведення на роботу на інше підприємство, в установу, організацію або в іншу місцевість, хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускається тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у ст. 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законодавством.

Згідно з ч. 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.

У п. 32 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що якщо при розгляді трудового спору буде встановлено, що зміна істотних умов трудового договору проведена не у зв'язку зі зміною в організації виробництва і праці на підприємстві, в установі, організації, то така зміна з урахуванням конкретних обставин може бути визнана судом неправомірною з покладенням на власника або уповноважений ним орган обов'язку поновити працівникові попередні умови праці.

Судами на підставі належних і допустимих доказів встановлено, що зміна істотних умов праці на ДП «АМПУ» є законною, оскільки дійсно проводиться з метою оптимізації управлінської діяльності апарату управління підприємства та забезпечення належної організації управління відокремленими підрозділами з найбільш наближеного до них регіону України, в результаті чого і було прийнято рішення щодо переміщення робочих місць з м. Києва до м. Одеса.

Крім того, зміни в організації виробництва і праці є правом роботодавця, який вправі самостійно визначати найбільш вигідні умови здійснення господарської діяльності, однак при цьому повинні дотримуватись, визначені трудовим законодавством, права працівників, що в даному випадку було дотримано.

Також суди правильно зазначили, що законодавством не передбачено погодження наказу про зміни в організації виробництва і праці та зміну істотних умов праці працівників з профспілковою організацією або її виборними органами, а тому правових підстав для застосування ч. 2 ст. 252 КЗпП України до оскаржуваного наказу немає.

Доводи скаржників, що наказ не містить положень про проведення будь-яких виплат чи компенсацій працівникам, які переводяться на роботу в іншу місцевість не заслуговують на увагу, оскільки питання дотримання законодавства щодо відшкодування витрат та одержання інших компенсацій у зв'язку з переведенням на роботу в іншу місцевість може розглядатися тільки до тих працівників, які дадуть згоду на переведення.

Інші доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, оскільки були предметом дослідження в судах першої та апеляційної інстанцій та їм надана належна правова оцінка.

З урахуванням вказаного колегія суддів дійшла висновку, що суди правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, у результаті чого ухвалили законні і обґрунтовані судове рішення про відмову в задоволенні позову.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_8 відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 12 травня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур В.А. Нагорняк