Провадження № 2/761/2701/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.,

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Електроприлад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» Лазаренко Микола Анатолійович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в:

В грудні 2015 р. позивач ОСОБА_1 звернулася до Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» з позовом, у якому просила поновити її на посаді паяльщиці радіодеталей спецвиробництва у ПАТ «Електроприлад» м. Києва, стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 159 423,74 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що з 16.10.1978 року ОСОБА_1 працює на заводі «Електроприлад» в м.Києві. З 20.07.2015 року по 03.11.2015 року та з 05.11.2015 року по 17.11.2015 року перебувала на лікарняному. 05.11.2015 року позивача було звільнено з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Тобто, фактично ОСОБА_1 було звільнено з роботи під час перебування останньої на лікарняному. За таких обставин, позивач звернувся до суду із відповідним позовом.

В судовому засіданні позивачка та її представник заявлені позовні вимоги підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позові.

Представник відповідача та третя особа в судовому засіданні щодо задоволення позову заперечували в повному обсязі, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість.

Суд, заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 16.10.1978 року ОСОБА_1 прийнято на роботу згідно Наказу Київського виробничого об'єднання «Електроприлад» № 204-к від 12.10.1978 року (а.с.5).

Наказом № 33 від 04.09.2015 року ОСОБА_1 звільнено з посади паяльщика радіодеталей спецвиробництва з 04.09.2015 року за п. 4 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з довготривалими прогулами без поважних причин та відмови у наданні письмових пояснень (а.с. 8).

Вказаний наказ скасовано наказом № 41 від 22.10.2015 року в зв'язку з ново з'ясованими обставинами про перебування ОСОБА_1 на лікарняному у період часу з 01.09.2015 року по 09.09.2015 року.

Разом з тим, ОСОБА_1 була звільнена з 05.11.2015 року на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України в зв'язку з довготривалими прогулами без поважних причин у відповідності до Наказу № 44 від 05.11.2015 року (а.с. 9).

Згідно ч.1 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

За змістом п.4 ч.1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках: прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

У відповідності до п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п.1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Крім того, згідно п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст. 40 КЗпП, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв'язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов'язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу).

У відповідності до листка непрацездатності серія АГЧ № 567778 ОСОБА_1 перебувала на лікарняному з 20.07.2015 року по 29.07.2015 року, листка непрацездатності серія АГЧ № 448012 - з 30.07.2015 року по 31.08.2015 року, листка непрацездатності серія АГЧ № 531446 - з 01.09.2015 року по 09.09.2015 року, листка непрацездатності серія АГЧ № 969447 - з 05.11.2015 року по 17.11.2015 року, листка непрацездатності серія АГЧ № 986230 - з 19.11.2015 року по 27.11.2015 року (а.с. 41-45).

За умовами ч.3 ст. 40 КЗпП України не допускається звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу в період його тимчасової непрацездатності (крім звільнення за пунктом 5 цієї статті), а також у період перебування працівника у відпустці. Це правило не поширюється на випадок повної ліквідації підприємства, установи, організації.

Отже, враховуючи, що позивач була звільнена із займаної посади 05.11.2015 року, а листком непрацездатності серія АГЧ № 969447 підтверджується її непрацездатність у період часу з 05.11.2015 року по 17.11.2015 року, суд приходить до висновку, що звільнення ОСОБА_1 відбулося із порушенням норм, встановлених законодавством.

За таких обставин, позовна вимога щодо поновлення позивача на роботі з 05.11.2015 року на посаді паяльщиці радіодеталей спецвиробництва Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» підлягає задоволенню.

У відповідності до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв'язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

З урахуванням положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 р. за №100, а також виходячи з довідки про заробіток позивачки від 04.11.2015 року (а.с. 17), середньоденна заробітна плата позивачки становить 77,07 грн. (742,93 грн. (з.п. за лютий 2008 року) + 2416,87 грн. (з.п. березень 2008 року) : 41 роб. дн.)

Відтак, суд прийшов до висновку, що стягненню з відповідача підлягає середній заробіток за час вимушеного прогулу позивачки в період з 06.11.2015 року по 03.06.2016 року, що становить 141 день, у сумі 10866 грн. 87 коп. (153х 83,73=12810,69) без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні в судовому засіданні обставини, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Електроприлад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» Лазаренко Микола Анатолійович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 57-60, 169, 179, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України; ст.ст. 40, 235 КзпП України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Електроприлад», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Генеральний директор Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» Лазаренко Микола Анатолійович, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 на посаді паяльщиці радіодеталей спецвиробництва Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» з 05 листопада 2015 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного в розмірі 10866 (десять тисяч вісімсот шістдесят шість) гривень 87 копійок без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді паяльщиці радіодеталей спецвиробництва Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» та стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 1579 (одна тисяча п'ятсот сімдесят дев'ять) гривень 90 копійок без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів, підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 974 (дев'ятсот сімдесят чотири) гривні 40 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: