Справа №590/1122/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/654/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Рибалки В. Г.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_3

про стягнення заборгованості за кредитним договром,

в с т а н о в и л а :

ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вищезазначеним позовом у грудні 2015 року, просило стягути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 291959 грн. 47 коп. за кредитним договором № SUYWGK00000005 від 30 серпня 2006 року та стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № SUYWGK00000005 від 31 серпня 2006 року: 40 520 грн. 31 коп. заборгованість за кредитом, 19 862 грн. 12 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 40682 грн. 99 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, а всього - 173 685 грн. 30 коп.

Додатковим рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 03 березня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» витрати по сплаті судового збору в сумі 2 605 грн. 28 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 посилається на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також порушення судом першої інстанції при ухваленні рішення норм матеріального та процесуального права. Просить скасувати рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 30 серпня 2006 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» в особі заступника директора з індивідуального бізнесу Сумської філії ОСОБА_4 та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № SUYWGK00000005, згідно якого ОСОБА_3 30 серпня 2006 року отримала кредит у вигляді не поновлюваної лінії у розмірі 54 800 грн. на термін до 29 серпня 2026 року, а саме на купівлю будинку у розмірі 45 000 грн. та 9 800 грн. на сплату страхових платежів зі сплатою відсотків у розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,55% від суми наданого кредиту щомісяця в період сплати, а також відсотків за дострокове погашення кредиту згідно п. 3.11 цього договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п. 6.2 Договору. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором, про що не заперечувала в судовому засіданні і сама ОСОБА_3 Також факт отримання ОСОБА_3 кредитних коштів в сумі 45000,00 грн. підтверджується меморіальним ордером №1 від 31 серпня 2006 року та випискою по банківському рахунку. В звязку з невиконанням договірних зобовязань по сплаті кредитних коштів, станом на 24 лютого 2015 року за кредитним договором №SUYWGK00000005 від 30 серпня 2006 року виникла заборгованість на загальну суму 291956,47 грн., яка складалася з наступного:

- 40520,31 грн. заборгованість за кредитом;

- 72619,88 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 19862,12 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 158954,16 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. В забезпечення повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування та можливої неустойки відповідач ОСОБА_3 31 серпня 2006 року уклала з банком іпотечний договір, згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно: будинок, що знаходиться за адресою в с. Дорошівка, вул. Садова, 5, Ямпільського району, Сумської області належний ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу № б/н від 25 липня 2006 року, посвідченого нотаріусом Ямпільської державної нотаріальної контори за р-р. №1473. В звязку з невиконанням ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором №SUYWGK00000005 від 30 серпня 2006 року, рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 18 лютого 2010 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки: будинок, розташований за адресою в с. Дорошівка, вул. Садова, 5, Ямпільського району, Сумської області шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 31 серпня 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу предмету іпотеки будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності, а також наданням ПАТ КБ «Приватбанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, а також виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_6 зі зняттям з реєстраційного обліку у відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб при Ямпільському РВ ГУМВС України Сумської області. Виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції, який до теперішнього часу не виконаний, предмет іпотеки не проданий. Банком були здійснені всі можливі дії по реалізації заставного майна, також банк постійно здійснює продаж на різних товарних біржах, та розміщує оголошення на сайтах фінансової установи.

Сторони належним чином повідомленні про час і місце розгляду справи.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність

Згідно ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу).

Відповідно до ст. 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про іпотеку», за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При розгляді справи суд першої інстанції належним чином з`ясував та перевірив доводи та заперечення сторін, дав належну оцінку зібраним у справі доказам та обґрунтував висновки викладені в рішенні.

Суд першої інстанції обґрунтовано частково задовольнив позовні вимоги в частині стягнення основної суми заборгованості.

Доводи апеляційної скарзі про те, що в даному випадку має місце подвійне стягнення суми заборгованості, оскільки рішенням Ямпільського районного суду Сумської області від 18 лютого 2010 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_6, треті особи: Ямпільська РДА в особі служби у справах дітей, Ямпільський РВ ГУМВС в особі СГІРФО Ямпільського ГУМВС, про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з домоволодіння зі зняттям з реєстрації обліку в цьому, задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки будинок загальною площею 91,7 кв.м., що розташований в Сумській області Ямпільському районі в с. Дорошівка по вул. Садова, 5, який належить на праві власності ОСОБА_3, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки на підставі договору іпотеки від 31 серпня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк» з укладенням від імені ОСОБА_3 договору купівлі продажу предмету іпотеки будь яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з державного реєстру прав власності, а також наданням ПриватБанку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу, виселено ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9, які зареєстровані і проживають у будинку розташованому в Сумській області Ямпільському районі в с. Дорошівка по вул. Садова, 5 зі зняттям з реєстраційного обліку у Відділі у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб при Ямпільському РВ ГУМВС України Сумської області не є підставою для скасування оскаржуваного рішення в цілому. При ухваленні рішення суд першої інстанції виходив з того, що виконавчий лист про звернення стягнення на предмет іпотеки знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції, який до теперішнього часу не виконаний, предмет іпотеки не проданий. Банком були здійснені всі можливі дії по реалізації заставного майна. Крім того, оскільки майно, що було в іпотеці не реалізовано, а тому кошти на користь Банку в рахунок погашення кредитної заборгованості не надійшли.

Проте з такими висновками колегія суддів повністю погодитись не може. Зволікання з продажем предмета іпотеки у даному випадку несе вкрай негативні наслідки для боржника і нарахування пені є несправедливим, не сприяє та не забезпечує виконання зобовязання. Тому колегія суддів вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні цих вимог.

Посилання відповідачки в апеляційній скарзі на те, що неможливо одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими, але не є підставою для відмови в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанку», оскільки в даному випадку не має місце одночасне звернення стягнення на предмет іпотеки та стягнення суми заборгованості за кредитним договором. Банк звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення з домоволодіння зі зняттям з реєстрації обліку в ньому.

Доводи в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не досліджено належним чином розрахунок заборгованості за кредитним договором, долучений банком до позовної заяви є необґрунтованими.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія суддів вважає, що судове рішення в цілому ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, але підлягає скасуванню в частині стягнення пені.

У звязку з цим апеляційну скаргу на рішення необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Ямпільського районного суду Сумської області від 24 лютого 2016 року скасувати в частині стягнення пені та відмовити у задоволенні цих вимог.

В решті рішення залишити без зміни.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -