У х в а л а

іменем україни

02 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Леванчука А.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до Професійно-технічного училища № 26 м. Кременчука, треті особи: Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, Департамент освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації, про визнання дійсним запису в трудовій книжці, видачу уточнюючої довідки для підтвердження спеціального трудового стажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до Професійно-технічного училища № 26 м. Кременчука, треті особи: Управління Пенсійного фонду України в м. Кременчуці, Департамент освіти і науки Полтавської обласної державної адміністрації, про визнання дійсним запису в трудовій книжці, видачу уточнюючої довідки для підтвердження спеціального трудового стажу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Визнано дійсним запис про перебування ОСОБА_2 на посаді викладача в ПТУ-16 м. Кременчука в період з 25 серпня 1990 року по 04 жовтня 1994 рік, який був внесений ПТУ-26 м. Кременчука до трудової книжки ОСОБА_2 серія НОМЕР_1 від 22 вересня 1978 року, відповідно до наказу № 179 к/тр «Про внесення записів до трудової книжки ОСОБА_2».

Визнано дійсними довідки видані ОСОБА_2 від 30 липня 2014 року № 689 «Про роботу в ПТУ-16 м. Кременчука та про роботу в ПТУ-22 м. Кременчука», від 04 липня 2014 року № 611 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», від 04 липня 2014 року № 610/2 «Про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19 грудня 1986 року».

Зобов'язано видати Професійно-технічне училище №26 уточнюючу довідку установленого зразка на підтвердження спеціального трудового стажу ОСОБА_2, що передбачена п. 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Стягнуто з Професійно-технічного училища № 26 м. Кременчука на користь ОСОБА_2 судові витрати в сумі 264 грн 04 коп.

У задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні таких вимог.

Вирішено питання про судові витрати у справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 в особі представника - ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено, що ОСОБА_2 з 19 грудня 1986 року по 27 серпня 1997 року працювала на різних посадах, у тому числі виборних у ПТУ № 16 (СПТУ № 16 до реорганізації в 1989 році) до часу ліквідації даного учбового закладу.

Наказами Міністерства освіти і науки від 04 червня 1997 року № 190 «Про вдосконалення мережі професійно-технічних навчальних закладів Полтавської області» та Управління освіти Полтавської обласної державної адміністрації від 09 червня 1997 року «Про вдосконалення мережі професійно-технічних навчальних закладів» ПТУ № 16 було ліквідовано. На виконання п. п. 8.3 п. 8 цього Наказу будівлі, споруди, грошові кошти та інше майно ліквідованого ПТУ № 16 м. Кременчука, окрім майна, що також було передано ПТУ № 22 м. Кременчука та ПТУ № 7 м. Кременчука, передано ПТУ № 26 м. Кременчука.

Наказом Міністерства освіти і науки, молоді і спорту України від 17 липня 2012 року № 823 прийнято рішення про припинення діяльності ПТУ № 22 м. Кременчука і передачу майна, що належало даному учбовому закладу ПТУ № 26 м. Кременчука.

Згідно зі статутом ПТУ № 26 м. Кременчука, прийнятого на загальних зборах колективу (протокол від 10 жовтня 2012 року № 3), ПТУ № 26 м. Кременчука є правонаступником ПТУ № 16 м. Кременчука та ПТУ № 22 м. Кременчука.

У лютому 2012 року відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» ОСОБА_2 звернулась до Управління Пенсійного фонду України (далі - УПФУ) в м. Кременчуці із заявою про призначення пільгової пенсії як працівнику освіти.

У призначенні пенсії їй було відмовлено, оскільки згідно з копією її трудової книжки, посади, які зазначені за період з 1986 по 1990 рік не входять до Переліку закладів і установ освіти, охорони здоров'я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 04 листопада 1993 року № 909, і відповідно не дають їй право на призначення пільгової пенсії як працівнику освіти.

З метою підтвердження права на отримання пенсії за вислугу років, ОСОБА_2 звернулася з позовом до суду.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06 липня 2012 року, яке набрало законної сили 17 липня 2012 року, визнано неправомірними дії ПТУ-26 та зобов'язано внести доповнення до трудової книжки ОСОБА_2 за період її трудової діяльності з 19 грудня 1986 року по 25 серпня 1990 рік, а саме внести запис про те, що 19 грудня 1986 року ОСОБА_2 була прийнята до ПТУ № 16 і по 25 серпня 1990 року працювала за професією викладача.

На підставі вказаного судового рішення до трудової книжки позивача було внесено відповідний запис.

При повторному зверненні 13 серпня 2012 р. до УПФУ в м. Кременчуці із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах їй знову було відмовлено на підставі того, що періоди роботи з 19 грудня 1986 року по 25 серпня 1990 року та з 26 серпня 1990 року по 03 жовтня 1994 року не передбачені вищезазначеним Переліком, у зв'язку з чим не можуть бути зараховані до стажу роботи, який дає право на пенсію за вислугу років.

Після звернення ОСОБА_2 до суду із позовом про внесення запису до трудової книжки, рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 31 жовтня 2013 року, було зобов'язано ПТУ № 26 м. Кременчука внести запис до трудової книжки ОСОБА_2 про її перебування на посаді викладача у період з 25 серпня 1990 року по 04 жовтня 1994 рік.

На виконання вказаних судових рішень відповідачем винесено накази від 19 листопада 2013 року № 178 к/тр «Про внесення виправлень до трудової книжки ОСОБА_2.», та від 19 листопада 2013 року № 179 к/тр «Про внесення записів до трудової книжки ОСОБА_2.» відповідно, на підставі яких до трудової книжки позивача було внесено записи за №№ 28. 29 про те, що вона прийнята, на посаду викладача СПТУ-16 м. Кременчука 19.12.1986 р., продовжувала працювати на посаді викладача по 25.08.1990 р. та про її перебування на посаді викладача ринкової економіки, сировини та матеріалів з 25.08.1990 р. по 04.10.1994 р.

Також ПТУ № 26 було видано ОСОБА_2 довідки № 689 від 30.07.2014 року «Про роботу в ГІТУ № 16 м. Кременчука та про роботу в ГІТУ № 22 м. Кременчука», від 04 липня 2014 року № 611 «Про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», від 04 липня 2014 року № 610/2 «Про відсутність відпусток без збереження заробітної плати та про відсутність наказів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, про суміщення і сумісництво в період роботи з 19 грудня 1986 року».

Вказані обставини стали підставою для призначення УПФУ в м. Кременчуці ОСОБА_2 пенсії за вислугу років як працівнику освіти з 12 грудня 2013 року, яку вона отримувала з січня 2014 року.

Однак ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19 березня 2014 року рішення Крюківського районного суду м. Кременчука від 22 липня 2013 року та ухвала Апеляційного суду Полтавської області 31 жовтня 2013 року були скасовані, справа повернута на новий розгляд до Крюківського районного суду м. Кременчука.

При новому розгляді ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 25 квітня 2014 року за заявою ОСОБА_2 її позов до ПТУ № 26, Департаменту освіти та науки Полтавської обласної державної адміністрації за участю третьої особі УГІФУ в м. Кременчуці про внесення запису до трудової книжки залишено без розгляду.

З 01 травня 2014 року УПФУ в м. Кременчуці припинило виплату позивачці раніше призначеної пенсії за вислугу років як працівнику освіти.

Отже, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог суд апеляційної інстанції обґрунтовано вказував на те, що запис до трудової книжки за № 29 про перебування ОСОБА_2 на посаді викладача в ПТУ № 16 м. Кременчука в період з 25 серпня 1990 року по 04 жовтня 1994 року, внесений відповідно до наказу № 179 к/тр «Про внесення записів до трудової книжки ОСОБА_2.», було зроблено на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 22 липня 2013 року, яке було скасовано, а обраний позивачкою спосіб захисту не відповідає нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Відсутність доказів, що підтверджують роботу ОСОБА_2 у спірний період на посадах, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, встановлено рішенням комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області від 12 вересня 2014 року, яка згідно з п. п. 3, 16 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України 10 листопада 2006 року № 18-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2006 року за № 1231/13105, розглядала заяву ОСОБА_2 про підтвердження періодів роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах.

Рішення Комісії в установленому порядку не оскаржувалося.

Відповідно до ст.ст. З, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За таких обставин Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 відхилити, рішення апеляційного суду Полтавської області від 16 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

А.О.Леванчук