У х в а л а

іменем україни

06 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання договору недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, у якому просив визнати недійсним договір позики від 12 квітня 2012 року, укладений у вигляді розписки від його імені.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначав, що у лютому 2015 року до нього звернувся ОСОБА_5 з вимогою сплатити йому 2 500 доларів США на виконання розписки від 12 квітня 2012 року, у рахунок сплати боргу за вартість Ѕ частини автобуса марки Setra.

Посилаючись на те, що розписка від 12 квітня 2012 року не відповідає вимогам ст. ст. 604, 1053 ЦК України, так як він не має боргу перед ОСОБА_5, який би міг бути замінений позиковим зобов'язанням.

Крім того, зазначав, що вказаний автобус він придбав у ОСОБА_6, а не у відповідача.

Враховуючи наведене, просив позов задовольнити.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу суду апеляційної інстанції, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, правильно виходив з того, що рішенням апеляційного суду Львівської області від 18 червня 2015 року встановлено, що написання позивачем розписки є свідченням того, що відбулася новація зобов'язання (ст. 604 ЦК України, ст. 1053 ЦК України) і за домовленістю сторін первісне зобов'язання за договором купівлі-продажу було замінено новим зобов'язанням між сторонами, а саме: за домовленістю сторін борг, що виник із договору купівлі-продажу був замінений позиковим зобов'язанням.

При цьому судами правильно зазначено, що ОСОБА_5 доведено, що ОСОБА_4 зобов'язався віддати йому 2 500 доларів США до 30 травня 2012 року, на підтвердження чого ОСОБА_5 надав суду розписку, оригінал якої знаходиться у останнього, що дає підстави для висновку про те, що зобов'язання не виконано.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 15 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С.Висоцька

В.М.Колодійчук