Єдиний унікальний номер 741/229/16
Провадження № 2/741/158/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 08 квітня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер її рідний брат - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок АДРЕСА_2. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті брата, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючих документів.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2

В судове засідання позивач та її представник не з'явилися, представник позивача ОСОБА_3 подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача.

В судове засідання представник Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти позову ОСОБА_4, просив розгляд справи проводити без участі представника сільської ради.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_2 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2, що підтверджується довідками Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 539 та № 540 від 14 грудня 2015 року (а.с. 32; 33).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 належало по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_2, як членам колишнього колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 37).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 45; 46) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а.с. 49) від 14 березня 2016 року.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

З копії свідоцтва про одруження (а.с. 53) вбачається, що з 21 лютого 1965 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 перебували в зареєстрованому шлюбі.

З копії свідоцтва про народження (а.с. 8) вбачається, що ОСОБА_2 був сином ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

З довідки Селищенської сільської ради № 198 від 4 квітня 2016 року (а.с. 54) вбачається, що на день смерті ОСОБА_5 разом із ним в будинку АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані ОСОБА_6 та ОСОБА_2

Таким чином, в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_6 та ОСОБА_2 прийняли спадщину після смерті ОСОБА_5, успадкували після його смерті по 1/6 частині вищезазначеного житлового будинку, але в установленому законом порядку не зареєстрували це право за собою.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року померла ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 38).

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_6 за життя заповіту не складала, спадкова справа після її смерті не заводилася, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (а.с. 42; 43-44) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області (а.с. 48) від 14 березня 2016 року.

З довідки Селищенської сільської ради № 197 від 4 квітня 2016 року (а.с. 55) вбачається, що на день смерті ОСОБА_6 разом із нею в будинку АДРЕСА_2 проживав та був зареєстрований ОСОБА_2

Таким чином, в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР ОСОБА_2 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_6, успадкував після її смерті 1/2 частину вищезазначеного житлового будинку та став єдиним його власником, але в установленому законом порядку не зареєстрував це право за собою.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 4).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25 лютого 2016 року (а.с. 26), а тому спадкування після його смерті здійснюється за законом.

З довідки Селищенської сільської ради № 541 від 14 грудня 2015 року (а.с. 9) вбачається, що на день смерті ОСОБА_2 разом із ним в будинку АДРЕСА_2 проживали та були зареєстровані ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11 та ОСОБА_12 не відносяться до спадкоємців ОСОБА_2 за законом, а тому не мають права на спадкування після його смерті.

З копії спадкової справи № 85/2013 до майна померлого ОСОБА_2 (а.с. 19-24) вбачається, що спадщину після його смерті прийняла рідна сестра - ОСОБА_1, як спадкоємець другої черги за законом. Інші спадкоємці, які б прийняли спадщину після смерті ОСОБА_2, відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок з тих мотивів, що в матеріалах справи відсутні документи, необхідні для вчинення відповідної нотаріальної дії, а саме, правовстановлюючий документ, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1730/02-31 від 24 листопада 2015 року (а.с. 13).

З матеріалів справи вбачається, що на будинок АДРЕСА_2 виготовлена технічна документація (а.с. 10-12).

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 120, 123 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, жительку АДРЕСА_1, власником житлового будинку АДРЕСА_2, загальною площею 65,8 кв. м, житловою площею 30,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, сарай, сарай, літня кухня, погріб, криниця) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв