У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В.,Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 червня 2015 року та рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У лютому 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги неналежним виконанням відповідачем умов кредитного договору, укладеного між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») та відповідачем 25 червня 2008 року. У зв'язку з неналежним виконанням боржником своїх грошових зобов'язань станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 2 106,76 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 31 517,17 грн, а саме: 1 974,61 доларів США - різниці нарахованої позивачем заборгованості станом на 30 листопада 2014 року (6 108,98 доларів США) та заборгованості за кредитом, яка була задоволена рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2011 року (4 134037 доларів США) та ; 33,42 доларів США - штрафу (фіксована частина); 98,73 доларів США - штраф (процентна складова).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 19 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року, у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено через його необґрунтованість та недоведеність.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк»просить судові рішення першої та апеляційної інстанцій скасувати та ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позовних вимог, апеляційний суд виходив з необґрунтованості та недоведеності позовних вимог.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна виходячи з наступного.

Судами встановлено, що 25 червня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, відповідно до умов якого, а також Умов та правил надання банківських послуг, останньому було відкрито картковий рахунок у вигляді кредитного ліміту в розмірі 2 тис. доларів США зі сплатою процентів за його користування у розмірі 20,4% з розрахунку 360 днів на рік. Термін дії кредитного ліміту збігається зі строком дії кредитної картки. Договір був укладений у формі заяви. Згідно змісту вказаної заяви ОСОБА_6 ознайомився і погодився з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою та тарифами банку (а.с. 12).

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2011 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року в розмірі 4 134,37 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 32 950,95 грн (а.с. 6).

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 17 лютого 2012 року вказане рішення суду першої інстанції змінено, зменшено суму стягнення з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором від 25 червня 2008 року з 4 134,37 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 32 950,95 грн, до 4 057,35 доларів США, що становить 32 337,07 грн, в т.ч. 1 883,55 доларів США заборгованості за кредитом, 1 328,78 доларів США заборгованості за процентами за його користування, 88,40 доларів США пені, 62,74 доларів США штрафу (фіксована частина), 193,89 доларів США штрафу (процентна складова), 300 доларів США комісії (а.с. 118-120).

Звертаючись з позовом до суду, позивач зазначав, що відповідач свої зобов'язання за вказаним договором не виконував, внаслідок чого станом на 30 листопада 2014 року виникла заборгованість у розмірі 6 108,98 доларів США, проте з урахуванням рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 11 листопада 2011 року, різниця заборгованості становить 1 974,61 доларів США, 33,42 доларів США (фіксована частина), 98,73 доларів США штрафу (процентна складова) (а. с. 7-9).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошовікошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, апеляційний суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-214 ЦПК України, не встановив фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим позивачем доказам, у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, апеляційний суд зауважив, що елементи боргу, які входять до суми 1 974,61 грн не були надані суду, що унеможливлює встановлення розміру заборгованості, при цьому не з'ясувавши за який період виникла така заборгованість, та з чого вона складається (помісячне нарахування та період), а також те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, у зв'язку з чим не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, як того вимагає ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що рішення суду апеляційної інстанції повинно бути скасовано, а справа направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який повинен урахувати зазначене та вирішити справу з урахуванням викладених обставин.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області від 04 грудня 2015 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук