печерський районний суд міста києва
У Х В А Л А

15 липня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

за участю секретаря - Ольховської М.Г.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю як третіх осіб ОСОБА_4, приватного нотаріуса КМНО Ракитнянського В.А., Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_6 та ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів в м. Києві, - про визнання договору дарування частини квартири недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

Позивач ОСОБА_1 просить визнати недійсним Договір дарування 35/100 частин квартири АДРЕСА_1, укладений між відповідачами.

Протягом розгляду справи, 18.05.2016 від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про забезпечення даного позову шляхом заборони будь-кому та в будь-який спосіб проникати до житла позивача, псувати його, шкодити йому та використовувати без відповідного рішення суду або письмового дозволу позивача.

Ухвалою суду від 19.05.2016 в задоволенні заяви відмовлено.

15.07.2016 від позивача ОСОБА_1 повторно надійшла заява про забезпечення даного позову шляхом арешту 35/100 частин зазначеної квартири та заборони відповідачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо розпорядження цим майном, у тому числі відчуження майна у будь-який спосіб, посилаючись на вчинення відповідачем дій, що вказують на намір його відчужити.

На підставі ст.153 ЦПК України суд розглядає заяву без повідомлення та у відсутність осіб у справі.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними з заявленими вимогами.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для вжиття судом обраних позивачем заходів забезпечення позову, оскільки позивачем необґрунтовано та не доведено наявності підстав для вжиття таких заходів.

Виходячи предмету та підстав заявлених позивачем вимог про визнання недійсним договору дарування частини квартири, укладеного між відповідачами, відсутні підстави стверджувати, що невжиття судом обраного позивачем заходу забезпечення позову може утруднити чи перешкодити виконанню рішення суду у разі задоволення вимог.

Зокрема, належні відповідачу ОСОБА_3 35/100 частин квартири не є предметом заявлених вимог про визнання недійсним договору дарування належної на момент відчуження відповідачу ОСОБА_2 частини квартири, вимог щодо 35/100 частин зазначеної квартири позивач не заявляє.

Поряд з тим, відповідно до п.4 Постанови Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Так, відповідно ст.204 ЦК України оспорюваний правочин є правомірним, доки він не визнаний судом недійсним, а тому необґрунтовані арешт та заборона розпорядження майном, яке є об'єктом оспорюваного договору, може мати наслідком невиправдане обмеження прав особи, яка набула право на це майно за оспорюваним правочином.

Згідно положень ст.151, ст.152 ЦПК України метою забезпечення позову є забезпечення можливості виконати рішення суду по суті заявлених вимог, зокрема, за заявою позивача - у разі задоволення позову, а не зупинення чи припинення порушення прав та інтересів, на яке посилаються сторони в обґрунтування своїх вимог чи заперечень протягом розгляду спору судом і які підлягають доказуванню протягом судового розгляду.

Зокрема, частина квартири, яка є об'єктом оспорюваного договору дарування, не є предметом заявлених вимог, вчинення будь-яких дій щодо частини квартири, яка є об'єктом оспорюваного договору дарування, не виключить підстав для визнання недійсним оспорюваного правочину та не є перешкодою створення в силу положень закону, ст.216 ЦК України, наслідків його недійсності.

Зокрема, у разі задоволення позову та визнання рішенням суду недійсним оспорюваного Позивачем договору, проведена на підставі цього Договору державна реєстрація прав відповідача ОСОБА_3 на 35/100 частин квартири буде скасована державним реєстратором відповідно до ч.2 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» на підставі цього рішення суду.

У зв'язку з цим, арешт 35/100 частин вказаної квартири та заборона розпорядження і відчуження цього майна, не може утруднити чи перешкодити виконанню рішення суду у разі задоволення вимог за даним позовом про визнання договору дарування частини кватири недійсним.

Крім того, позивач доказів на підтвердження викладених в заяві обставин щодо наміру відповідача відчужити 35/100 частин вказаної квартири суду не надав.

Таким чином, заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст.151-152, ст.153, ст.210, ст.293 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю як третіх осіб ОСОБА_4, приватного нотаріуса КМНО Ракитнянського В.А., Печерського РУ ГУ МВС України в м. Києві, ОСОБА_6 та ДПІ у Деснянському районі ГУ Міндоходів в м. Києві, - про визнання договору дарування частини квартири недійсним, - відмовити.

Ухвала суду першої інстанції щодо забезпечення позову може бути оскаржена в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня проголошення, а особами у справі, які не були присутні при її проголошенні, з дня отримання копії ухвали Апеляційному суду міста Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Суддя Печерського

районного суду міста Києва К.О. Москаленко