Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.05.2016

Літинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді Білик Н. В.,

з участю секретаря Хижук Л.І.

за участю сторін: ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Літинського районного суду Вінницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно.

В С Т А Н О В И В:

До суду звернувся ОСОБА_3 із позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно. В позові зазначає, що 04.03.2014 року в с.Іванопіль Літинського району помер його батько - ОСОБА_4. Після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок, що розташований по вул. Гагаріна, 44 в с.Іванопіль Літинського району Вінницької області. спадкоємцями на дане майно законом першої черги є позивач та його рідна сестра - ОСОБА_2. Після звернення до Літинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, нотаріусом було відмовлено у вчинені даної дії, оскільки на майно, яке підлягає державній реєстрації відсутні правовстановлюючі документи. За таких обставин, позивач не може реалізувати своє право на спадщину, тому змушений звернутися до суду за захистом свого права.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_1, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві, та просила позов задовільнити.

В судовому засіданні ОСОБА_2 позов визнала в повному обсязі. Пояснила, що ОСОБА_3 являється її молодшим братом. Покійний ОСОБА_5 їх батько. Крім того, ОСОБА_2 пояснила, що вона відмовилась від спадкового майна, після смерті батька, на користь брата ОСОБА_3.

Дослідивши матеріали, які є у справі, взявши до уваги думку сторін, суд вважає, що позов обгрунтований та підлягає до задоволенняз наступних підстав.

Судом встановлено, що між сторонами існують цивільні правовідносини, пов'язані із спадкуванням.

Копія свідоцтва про смерть (а.с.15) свідчить, що ОСОБА_4 помер 04.03.2014 року. Із копії свідоцтва про народження (а.с.12) вставлено, що позивач по справі дійсно є сином покійного ОСОБА_4

Із копії технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: Вінницька область Літинський район, с.Іванопіль вул.Гагаріна, 44 (а.с.18-22) встановлено, що у даному документі право власності на житловий будинок зареєстровано 1950 року за ОСОБА_6 Наявна відмітка про відсутність правовстановлюючих документів. Копія свідоцтва про народження (а.с.13) підтверджує, що ОСОБА_6 являється матір'ю покійного ОСОБА_4. Із копії свідоцтва про смерть (а.с.14) встановлено, що ОСОБА_6 померла 05.01.2013 року. Копія довідки Уладівської сільської ради (а.с.24) підтверджує, що ОСОБА_6, до дня смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 володіла житловим будинком в с.Іванопіль по вул.Гагаріна, 44 Літинського району, без реєстрації права власності на нерухоме майно. ОСОБА_4, до дня смерті 04.03.2014 року, був спадкоємцем даного будинку. Відповідно до довідки Уладівської сільської ради (а.с.25), починаючи із 1990 року по 1995 рік спірний будинок відносився до колгоспного двору. З 1995 по 2000 рік рахувався робочим, починаючи з 2000 року відомості про суспільну групу - відсутні. Відповідно до виписок із погосподраських книг (а.с.24-39) встановлено, що з 1958-2000 рік головою двору був ОСОБА_7 - дід позивача по справі, з 2000 року по 2013 рік, головою двору була баба ОСОБА_6, після її смерті головою двору став син - ОСОБА_4, батько позивача. Відповідно до звіту про оцінку майна (а.с.40-48) вартість спадкового будинку становить 32996 грн. Відповідь нотаріуса свідчить, що до майна покійного ОСОБА_4В, який помер 04.03.2014 року заведена спадкова справа, спадкоємцем є позивач, який подав заяву про прийняття спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у нотаріуса, через відсутність правовстановлюючих документів.

Згідно ст.328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч.1 ст.1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна.

Згідно ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року N 1952-ІУ, права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

На час виникнення спірних правовідносин діяла Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена Міністерством комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, згідно із ст. 1, ст. 6 якої встановлено, що реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР проводять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обовязкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3. ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного (селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад.

Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку.

На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 19851988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали.

Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, спадкодавиця своє право власності в БТІ не зареєструвала .

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1218 ЦК України передбачає, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи те, що спірний будинок було побудовано у 1960 році, виписки з погосподарських книг свідчать, що ОСОБА_4 являвся власником житлового будинку за адресою: Вінницька область, Літинський р-н., с.Іванопіль , вул. Гагаріна, 44, тому є підстави для задоволення позову.

Керуючись ст..213-215 , 256 ЦПК України, ст. 1216-1218, 392 ЦК України -

В И Р І Ш И В :

Позов задовільнити.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, право приватної власності на житловий будинок, що розташований в с.Іванопіль по вул.Гагаріна, 44 ,Літинського району Вінницької області , після смерті ОСОБА_4, який помер 04 березня 2014 року.

Апеляційну скаргу на рішення суду сторони можуть подати до Апеляційного суду Вінницькї області через райсуд протягом 10 днів після проголошення рішення.

Суддя: Білик Наталія Володимирівна