Ухвала

27 січня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі

суддів: Гончара В.П., Амеліна В.І., Попович О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання, визнання майна особистою приватною власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду із указаним позовом.

Зазначала, що в період з 1984 року по жовтень 1994 року проживала разом із ОСОБА_2 однією сім'єю без реєстрації шлюбу у квартирі АДРЕСА_1.

У період з 21 жовтня 1994 року по 25 березня 2008 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

На підставі викладеного, ОСОБА_1 просила суд визнати факт проживання однією сім'єю з ОСОБА_2 у період з 1984 року по травень 2009 року; визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя грошові кошти у розмірі 130 000 доларів США; стягнути з ОСОБА_2 на її користь грошові кошти у розмірі 65 000 доларів США; визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя житловий будинок АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_2 право власності на кам'яний гараж по АДРЕСА_2; визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1; визнати за ОСОБА_1 компенсацію вартості Ѕ частки кам'яного гаража по АДРЕСА_2 у розмірі 80 000 грн.; визнати за ОСОБА_1 право користування житловим будинком АДРЕСА_1; стягнути з ОСОБА_2 витрати на правову допомогу.

У березні 2012 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом.

Зазначав, що 28 жовтня 1992 року він разом із матір'ю придбав квартиру АДРЕСА_1 та здійснив її реконструкцію.

У 1994 році ОСОБА_2 зареєстрував шлюб із ОСОБА_1

На початку 2006 року ОСОБА_2 фактично припинив шлюбні відносини із ОСОБА_1 та почав проживати однією сім'єю разом із колишньою дружиною - ОСОБА_3

На підставі викладеного просив суд встановити факт його окремого проживання з фактичним припиненням шлюбних відносин з ОСОБА_1 у період з 01 лютого 2006 року по 12 червень 2008 року та визнати житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2013 року у позові ОСОБА_1 відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Встановлено факт окремого проживання з фактичним припиненням шлюбних відносин ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 01 лютого 2006 року по 12 червень 2008 року.

Житловий будинок АДРЕСА_1 визнано особистою приватною власністю ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2013 року в частині відмови у встановленні факту проживання однією сім`єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності - житлового будинку, визнання права власності, а також в частині задоволення зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання, визнання майна особистою приватною власністю - скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позов ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю, визнання майна об`єктом спільної сумісної власності, визнання права власності задоволено частково.

Встановлено факт проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у період з 12 червня 2008 року по 01 травень 2009 року.

Визнано об'єктом спільної сумісної власності житловий будинок АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частку житлового будинку АДРЕСА_1.

В іншій частині заявлених вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи дають підстави для висновку, щодо необхідності перевірки правильності застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права в судовому порядку, колегія суддів вважає за необхідне призначити справу до судового розгляду.

Керуючись ч. 5 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

ухвалила:

Справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання факту проживання однією сім'єю, визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, стягнення коштів, за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про встановлення факту окремого проживання, визнання майна особистою приватною власністю, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Одеської області від 11 серпня 2015 року, призначити до судового розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.П. Гончар

В.І. Амелін

О.В. Попович