Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Богінкевич С. М. ,

при секретарі - Потапьонок К. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом, мотивуючи тим, що між відповідачем ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») 06.12.2006 року було укладено кредитний договір №58/П/35/2006-840, відповідно до умов якого на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності останній отримав грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 143 000 доларів США із розрахунку 9.50 % на рік, строком з 06.12.2006 року по 04.12.2026 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

Крім того, вказує, що у забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором №58/П/З5/2006-840 між відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки №58/П/35/2006-840 від 06.12.2006 року, відповідно до умов вказаного договору поруки вона зобов'язалась солідарно відповідати перед ВАТ КБ «НАДРА» за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором №58/П/З5/2006-840.

Зазначає, що банк виконав свої зобов'язання за вищезазначеним договором та відповідно до заяви на видачу готівки (меморіальний ордер) від 06.12.2006 року відповідачем ОСОБА_1 були отримані кредитні кошти, однак відповідачі в порушення умов кредитного договору та договору поруки, свої зобов'язання не виконують, у зв'язку з чим станом на 27.05.2013 року утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 575 573,07 доларів США (що за курсом Національного Банку України станом на 27.05.2013 року 799,30 за 100 доларів США становить 4 600 555,58 гривень), в тому числі: непогашений кредит - 138 941,09 доларів США (що за курсом Національного Банку України станом на 27.05.2013 року 799,30 за 100 доларів США становить 1 110 556,13 гривень); несплачені відсотки - 64 357,71 доларів США (що за курсом Національного Банку України станом на 27.05.2013 року 799,30 за 100 доларів США становить 514 411,21 гривень); несплачена пеня за прострочення строків виконання зобов'язань - 329 909,45 доларів США (що за курсом Національного Банку України станом на 27.05.2013 року 799,30 за 100 доларів США становить 2 636 966,22 гривень); несплачений штраф за прострочення строків сплати мінімально необхідного платежу - 14 300 доларів США (що за курсом Національного Банку України станом на 27.05.2013 року 799,30 за 100 доларів США становить 114 299,90 гривень); несплачені комісії - 28 064,82 доларів США (що за курсом Національного Банку України станом на 27.05.2013 року 799,30 за 100 доларів США становить 224 322,12 гривні), яку позивач просить стягнути з відповідачів.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі з підстав зазначених вище та просила його задовольнити повністю.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити повністю, мотивуючи тим, що позивачем було пропущено загальний строк позовної давності, який становить три роки.

Відповідачка ОСОБА_2 у судове засідання не з'явилась, як вбачається з матеріалів справи, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглядати справу у її відсутності на підставі доказів, долучених до матеріалів справи.

Вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача ОСОБА_3 та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступних підстав.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України та ч. 4 ст. 60 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідачем ОСОБА_1 та ВАТ КБ «НАДРА» (правонаступником якого з 04.02.2011 року є Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра») 06.12.2006 року було укладено кредитний договір №58/П/35/2006-840 (а.с.7-9), відповідно до умов якого на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності останній отримав грошові кошти (кредит) в доларах США з метою придбання автотранспортного засобу на загальну суму 143 000 доларів США із розрахунку 9.50 % на рік, строком з 06.12.2006 року по 04.12.2026 року. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості.

У забезпечення виконання боргових зобов'язань за кредитним договором №58/П/З5/2006-840 між відповідачкою ОСОБА_2 був укладений договір поруки №58/П/35/2006-840 від 06.12.2006 року (а.с.10-11), відповідно до умов вказаного договору поруки вона зобов'язалась солідарно відповідати перед ВАТ КБ «НАДРА» за своєчасне та повне виконання зобов'язань ОСОБА_1 за кредитним договором №58/П/З5/2006-840.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач виконав свої зобов'язання за вищезазначеним договором та відповідно до заяви на видачу готівки (меморіальний ордер) від 06.12.2006 року відповідачем ОСОБА_1 були отримані кредитні кошти у розмірі 722 150 гривень (а.с.21), однак відповідачі в порушення умов кредитного договору та договору поруки, свої зобов'язання не виконують, у зв'язку з чим станом на 27.05.2013 року утворилась заборгованість по кредитному договору в сумі 575 573,07 доларів США (що за курсом Національного Банку України станом на 27.05.2013 року 799,30 за 100 доларів США становить 4 600 555,58 гривень).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України.

Згідно ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до положень ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобов'язань в повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодуванню збитків, якщо інше не встановлено договором поруки, тому відповідачка ОСОБА_2, яка спільно з відповідачем ОСОБА_1 дала поруку, мають солідарно, як боржники, відповідати перед позивачем за вищезазначеним кредитним договором.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим на підставі ст.526 ЦК України, яка передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Однак, разом з цим позов задоволенню не підлягає, з урахуванням вимог ст.257 ЦК України, яка передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три року та ст.261 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права та на підставі ст.267 ч.3,4 ЦК України, яка передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною спорі, є підставою для відмови у позові.

Стаття 257 ЦК України визначає, що загальна позовна давність встановлюється у три роки.

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

У ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 статті 261 ЦК України).

Відповідно до наданого представником ПАТ КБ «Надра» розрахунку заборгованості дата останнього платежу - 18.09.2008 року, у зв'язку з чим, з цієї дати починається дія трирічного строку звернення до суду з вимогою захисту своїх інтересів та який сплинув 18.09.2011 року, однак позивач звернувся з даним позовом лише у 2013 році, у зв'язку з чим трирічний строк позовної давності, передбачений ст.257 ЦК України сплинув, що є підставою для відмови у позові

У зв'язку з вищевикладеним, суд оцінюючі, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку відсутність підстав для задоволення позову у зв'язку з спливом строку позовної давності.

У зв'язку з викладеним, ст.ст.257, 261, 267, 526, 1054 ЦК України, керуючись ст.ст.5, 6, 7, 8, 10, 11, 57-60, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 224, 225, 226, 228, 294 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Подільський районний суд м. Києва, шляхом подачі в десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. М. Богінкевич