Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1404/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Циганаш І. А.
Доповідач Кіселик С. А.
УХВАЛА

31.05.2016 Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області в складі :

Головуючого судді Кіселика С.А.

суддів : Авраменко Т.М., Суржик М.М.,

за участю секретаря судового засідання Савченко Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кіровограді, апеляційну скаргу ПАТ КБ «ПриватБанк» на ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25.04.2016 року в справі за скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на дії та бездіяльність державного виконавця,

В С Т А Н О В И Л А :

1 квітня 2016 року заявник звернувся до суду з скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця і просить визнати протиправними та незаконними дії Ленінського ВДВС по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції в частині винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї від 29.03.2016 року в межах виконавчого провадження № 49031153. Зобов'язати начальника Ленінського ВДВС по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції скасувати постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї від 29.03.2016 року в межах виконавчого провадження № 49031153. Визнати протиправними та незаконними дії старшого державного виконавця Ленінського ВДВС по місту Кіровоград Кіровоградського міськрайонного управління юстиції Зіновєвої О.В. в частині ненадання для ознайомлення виконавчого провадження № 49031153.

Заявник зазначив, що 30.03.2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» стало відомо про наявність постанови старшого державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Зіновєвої О.В. про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї від 29 березня 2016 року в межах виконавчого провадження № 49031153. Постанову винесено на підставі виконавчого листа виданого Ленінським районним судом м. Кіровограда від 09.10.2015 року № 405/1651/15-ц, 2/405/367/15. Зі змістом зазначеної постанови Банк ознайомився через ЄДРВП і вважають, що старшим державним виконавцем при винесенні зазначеної постанови були порушені норми чинного законодавства, порушені права Банку як фінансової установи та його клієнтів як фізичних так і юридичних осіб.

Ухвалою Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25 квітня 2016 року в задоволенні скарги відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду ПАТ КБ «ПриватБанк», в апеляційній скарзі, просив її скасувати і ухвалити нову ухвалу якою задовольнити вимоги Банку.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення представника Банку, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом (ч.2 ст. 14 ЦПК України).

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» арешт на майно або кошти банку, що знаходяться на його рахунках, арешт на кошти та інші цінності юридичних або фізичних осіб, що знаходяться в банку, здійснюються виключно за постановою державного виконавця чи рішенням суду про стягнення коштів або про накладення арешту в порядку, встановленому законом. Зняття арешту з майна та коштів здійснюється за постановою державного виконавця або за рішенням суду.

Загальний порядок звернення стягнення на кошти та інше майно боржника, а саме положення ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Стягнення за виконавчими документами звертається в першу

чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Готівкові кошти, виявлені у боржника, вилучаються.

Главою 5 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на майно боржника - юридичної особи. Зокрема ч. 1 ст. 65 даного Закону визначено, що готівка в національній та іноземній валюті, що перебуває в касах або інших сховищах боржника - юридичної особи, підлягає невідкладному вилученню після її виявлення та складання відповідного акта державним виконавцем. Копія акта вручається представнику боржника - юридичної особи.

Із аналізу зазначених норм права колегія суддів робить висновок, що ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження» регулюється порядок вилучення коштів із каси боржника, яке відбувається на підставі постанови про їх арешт.

Постановою про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї від 29.03.2016 року державним виконавцем накладено арешт на кошти боржника, що перебувають у касі та надходять до неї та належать боржнику: ПАТ КБ «ПриватБанк».

Тобто, у постанові конкретизовано, що арешт накладається виключно на кошти які належать боржнику. А отже, твердження представника Банку, що данною постановою порушуються права клієнтів банку є не вірним.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що постановлюючи постанову про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї, державний виконавець діяв в межах своїх повноважень, а твердження представника Банку, що суд не повинен був застосовувати положення ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» є хибним.

Досліджуючи обставини щодо ненадання представнику Банку матеріалів виконавчого провадження на ознайомлення, колегія суддів дійшла висновку, що заявником не надано жодного доказу який би підтверджував даний факт.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку, що ухвалу суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону, а отже апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312-315, 325, 387 ЦПК України колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного Акціонерного Товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відхилити..

Ухвалу Ленінського районного суду міста Кіровограда від 25.04.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя С.А. Кіселик

Судді: Т.М. Авраменко

М.М. Суржик