Ухвала

іменем україни

25 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Іваненко Ю.Г., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання батьківства, стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - відділ реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, в якому просила визнати, що відповідач є батьком ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, внести зміни до актового запису про народження ОСОБА_6 та вказати батьком дитини ОСОБА_5, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття, стягнути на її користь витрати за проведення судової генетичної експертизи у розмірі 5 850 грн., а також судовий збір.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_4 вказувала, що з листопада 2013 року по серпень 2014 року вона проживала разом з відповідачем, вони вели спільне господарство та фактично знаходились у шлюбних відносинах. У липні 2014 року позивач завагітніла від відповідача, а у серпні 2014 року сторони припинили проживати разом. 23 квітня 2015 року у неї народився син ОСОБА_6, відомості про батька якого було внесено до актового запису про народження дитини, відповідно до вимог ст. 135 СК України, оскільки визнати дитину у встановленому порядку відповідач відмовився. На даний час позивач не працює, так як доглядає за дитиною, проте відповідач матеріальної допомоги на її утримання та на утримання дитини не надає, хоча і може її надавати, так як працює і на користь третіх осіб аліменти не сплачує.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання жінки, з якою проживає дитина, з батька дитини, з яким жінка не перебуває у шлюбі, у розмірі ј частини його доходів, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою і до досягнення дитиною трирічного віку.

Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року зазначені позови об'єднані в одне провадження.

Рішенням Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року позов задоволено частково. Визнано батьківство ОСОБА_5 відносно дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зобов'язано відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області внести зміни в актовий запис № 90 від 29 квітня 2015 року, складений відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про народження ОСОБА_6, а саме: виключити з актового запису відомості про ОСОБА_7 як батька, та включити до актового запису відомості про ОСОБА_5 як батька дитини. Стягнуто щомісяця з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/5 частини всіх видів його доходів, на утримання малолітньої дитини ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, але не менш ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 08 травня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто щомісяця з ОСОБА_5 аліменти у розмірі 1/8 частини всіх видів його доходів на користь ОСОБА_4, починаючи з 27 жовтня 2015 року і до досягнення дитиною ОСОБА_6 трирічного віку, тобто до 23 квітня 2018 року. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4, понесені витрати за проведення судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 5 850 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині розподілу судових витрат. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням нормпроцесуального права, просить скасувати рішення місцевого й апеляційного судів в частині визначення розміру аліментів та ухвалити в цій частині нове рішення.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що згідно свідоцтва про народження ОСОБА_6 відомості про батька дитини було внесено за правилами ст. 135 СК України.

Висновком судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що ОСОБА_5 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, народженого ОСОБА_4 Вірогідність того, що ОСОБА_5 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_6 і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв'язків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,999 %.

Згідно договору кредиту відповідач має кредитні зобов'язання у розмірі 120 900 грн. Згідно довідки від 09 листопада 2015 року, виданої публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», за договором кредиту строкова заборгованість складає 70 525 грн.

Відповідно до акта від 15 грудня 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 проживають без реєстрації з грудня 2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст. 180 СК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до ч. 2 - 4, ст. 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

За змістом ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції в незміненій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що відповідач зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу сину, а позивач, яка не перебуває у шлюбі з відповідачем, має право на утримання, оскільки з нею проживає малолітня дитина останнього, вірно визначивши розмір аліментів, що підлягають стягненню.

Таким чином, судом першої інстанції в незміненій частині та апеляційним судом при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду в незміненій частині та рішення апеляційного суду залишити без змін.

Крім того, апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції відповідно до вимог та в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом в незміненій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Оскільки рішення судів першої та апеляційної інстанцій оскаржується в частині визначення розміру аліментів, а тому в решті судом касаційної інстанції не переглядається.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 15 грудня 2015 року в незміненій частині та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 01 лютого 2016 року в частині визначення розміру аліментів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

Ю.Г. Іваненко

О.В.Ступак