Справа № 129/1184/15-ц Провадження № 22-ц/772/1366/2016Головуючий в суді першої інстанції Бондар О. В.
Категорія 53 Доповідач Сопрун В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області в складі :

головуючого: Сопруна В.В.,

суддів: Матківської М.В., Копаничук С.Г.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

за участю: позивача ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4, представника третьої особи ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до приватного акціонерного товариства «Гайсинське АТП 10506», за участю третьої особи без самостійних вимог - Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії та зобов`язання вчинити дії,

за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 04 листопада по 05 грудня 1986 року він перебував у зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, де виконував роботи відповідно до завдань. При нарахуванні йому заробітної плати за вказаний період відповідачем не були враховані вимоги нормативних актів, із яких були зняті грифи «таємно» та «для службового користування», які регламентували оплату праці у 30-кілометровій зоні відчуження під час ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Просив визнати незаконною відмову ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506» у перерахунку заробітної плати за роботу з 04 листопада по 05 грудня 1986 року в зоні відчуження Чорнобильської АЕС та видачі довідки про заробітну плату; зобов'язати відповідача зробити перерахунок заробітної плати із занесенням в особовий рахунок і видати довідку про заробітну плату встановленого зразка за період з 04 листопада по 05 грудня 1986 року відповідно до вимог нормативно-правових актів СРСР, чинних на той час, які регулювали оплату праці в зоні відчуження за підвищеними тарифними ставками, враховуючи 6-годинний робочий день та 6-денний робочий тиждень, а також показник кратності за роботу в надурочний час, вихідні та святкові дні, премію в розмірі 60 % від заробітної плати.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року позов задоволено.

Визнано незаконною відмову ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506» у здійсненні перерахунку ОСОБА_2 заробітної плати за роботу в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 04 листопада по 05 грудня 1986 року та видачі довідки про заробітну плату.

Зобов'язано ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506» здійснити перерахунок заробітної плати ОСОБА_2 за період роботи в зоні відчуження Чорнобильської АЕС з 04 листопада по 05 грудня 1986 року із занесенням даних в його особовий рахунок за підвищеними тарифними ставками (посадовими окладами), враховуючи встановлений 6-годинний робочий день та 6-денний робочий тиждень, показник кратності, оплату праці за фактично відпрацьований час із застосуванням показників кратності, за роботу в надурочний час із застосуванням показників кратності, роботу у вихідні та святкові дні у подвійному розмірі із застосуванням показників кратності, роботу в нічний час, оплату за класність, з урахуванням збереження середньої заробітної плати за кожен робочий день за основним місцем роботи, премії в розмірі 60 % від заробітної плати, кратності на підставі: Розпорядження Ради Міністрів СРСР від 17 травня 1986 року № 964; п.4 постанови Держкомпраці СРСР і секретаріату ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 153/10-43; Листа Міністерства праці та соціальної політики «Про оплату праці у зоні відчуження ЧАЕС у 1986-1990 р.р. осіб, які виконували роботи, пов'язані з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС і запобіганням забрудненню навколишнього середовища» №03-3/1652-018-2 від 13 квітня 2001 року; відповідно до ст. 73, ст. 106 та ст. 107 КЗпП Української РСР; відповідно до п. п. 1, 4 Постанови Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 р. № 207-7; Постанови ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 07 травня 1986 року № 524-156; Постанова Ради Міністрів УРСР від 08 травня 1986 року № 168; Постанови Ради Міністрів СРСР і ВЦРПС від 05 червня 1986 року № 665-195; Наказу Міністерства охорони здоров'я СРСР від 14 травня 1986 року № 104; та видати ОСОБА_2 довідку встановленого зразка про заробітну плату за період роботи з 04 листопада по 05 лютого 1986 року в зоні відчуження з ліквідації аварії на ЧАЕС для пред'явлення в органи Пенсійного фонду України.

Стягнуто з ПрАТ «Гайсинське автотранспортне підприємство 10506» на користь держави 243,60 грн. судового збору, а на користь ОСОБА_2 - 2800 грн. витрат на правову допомогу.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області, подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Справа розглядалась судами різних інстанцій.

Останньою, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2016 року, рішення Апеляційного суду Вінницької області від 16.10.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції

Колегія суддів, заслухавши осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, прийшла до висновку, що остання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішенням, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам судове рішення не відповідає, виходячи з наступного.

При розгляді справи колегія суддів враховує висновки і мотиви викладені в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.03.2016 року, які є обов»язковими для апеляційної інстанції (ч.4 ст.338 ЦПК України).

З матеріалів пенсійної справи, наданих управлінням пенсійного фонду України в Гайсинському районі: наказ №173 від 04 жовтня 1986 р. з якого вбачається, що ОСОБА_2 водій автобуса ЛАЗ-695 вибув у відрядження 05 листопада 1986 р. строком на один місяць. Виплату відрядженим особам проводити згідно діючого законодавства. Наказ №208 від 26 грудня 1986 р. з якого вбачається, що ОСОБА_2 за роботу в зоні відчуження отримав премію в сумі 50 грн. Довідка встановленого зразка для перерахунку пенсії, з якої вбачається оплата за підвищеними ставками з урахуванням зони безпечності проводити виходячи з установленого у зоні відчуження 6-ти годинного робочого дня, 6-ти денної робочої неділі.

Поряд з тим, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що пенсія призначалася ОСОБА_2 на підставі документів пенсійної справи, до якої долучені первинні документи, в тому числі і табель обліку робочого часу та шляхові листи прийняті органом, який призначив пенсію та не викликали сумніву щодо достовірності даних відображених в них.

ОСОБА_2 має статус особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської АЕС 1 категорії, є інвалідом ІІІ групи внаслідок захворювання, пов'язаного з роботами з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, отримує пенсію відповідно до ст. 54 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 невірно нарахована заробітна плата за час виконання робіт по ліквідації наслідків на ЧАЕС, що порушує надане позивачу право на перерахунок пенсії.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

На думку колегії суддів, спір між сторонами виник з приводу невірного нарахування заробітної плати під час роботи позивача у зоні відчуження, за роботу у надурочний час, вихідні і святкові дні, а також розміру годинно-тарифної ставки.

В період знаходження позивача на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, діяв порядок оплати роботи працівників, залучених до виконання вказаних робіт, встановлений Постановою ЦК КПРС, Президії Верховної Ради СРСР, РМ СРСР, ВЦРПС № 524-156 від 7 травня 1986 року, (аналогічна Постанова РМ УРСР від 8 травня 1986 року № 168-5), Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦСПС від 7 травня 1986 року № 153/10-43, Распорядженням РМ СРСР від 17 травня 1986 року № 964, Постановою РМ СРСР, ВЦРПС від 5 червня 1986 року № 665-195, (аналогічна Постанова РМ УРСР, Укррадпрофа від 10 червня 1986 року №207-7), Інструкцією, затвердженою Постановою Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦРПС від 22 квітня 1982 року №95/4-132.

Згідно названих вище нормативних актів позивач у вказаний період мав право на одержання за місцем основної роботі у відповідача: збереженого середнього заробітку, 100% тарифної ставки, кратність від тарифної ставки, та премію до 60% від збільшеної до 100% тарифної ставки розмірі.

Згідно з діючими на спірний період часу урядовими нормативними документами з питань оплати праці осіб, які приймали участь у ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, така оплата провадилась підприємствами за місцем постійної роботи таких осіб за рахунок коштів, які перераховувалися у встановленому порядку безпосередньо на спеціальні рахунки підприємств.

Постановою КМУ від 23.11.2011 р. № 1210 «Про підвищення рівня соціального захисту громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», яка набрала чинності з 01.01.2012 р., затверджено Порядок обчислення пенсій особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи (далі -Порядок) та постановлено Пенсійному фонду України забезпечити здійснення перерахунку пенсій, призначених особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, до набрання чинності цією постановою, за матеріалами пенсійних справ.

Згідно п. 7 Порядку пенсії призваних на військові збори військовозобов'язаних, які брали участь в ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи та працювали у зоні відчуження в 1986-1990 роках, призначаються виходячи із заробітної плати, яку вони одержували за основним місцем роботи, з урахуванням фактично відпрацьованого часу у зоні відчуження, характеру виконуваної роботи, місця і тривалості робочого дня (незалежно від періоду проведення розрахунку оплати праці за умови, якщо такий розрахунок проведено на підставі первинних документів про місце роботи і тривалість робочого дня згідно із сумарною кратністю оплати праці, встановленою у відповідні періоди за зонами небезпеки: у III зоні - 5, II - 4, I - 3). При цьому в усіх випадках заробітна плата для розрахунку пенсії не повинна бути нижчою від фактично одержаної суми у зазначений період.

Виходячи з наведеного нормативного акту, підставою для внесення до довідок даних про кількість днів роботи у зоні відчуження, номеру зони, де проводилися такі роботи, кратність оплати праці, про нараховану та виплачену заробітну плату, є первинні документи. Включення до довідки таких даних суттєво впливає на обчислення заробітної плати, яка в подальшому враховується для призначення пенсії.

Відповідно до статті 10 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» від 28.02.1991 № 796 учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов'язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 4 Постанови №207-7 було передбачено, що максимальний розмір премії, яка виплачувалася працівникам підприємства, направленим для ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС становила 60 відсотків тарифної ставки (окладу) на місяць.

Відповідно до пункту 17 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, передбачено, що довідка про заробітну плату особи, видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював заявник.

02 квітня 2015 року позивач звернувся до відповідача із заявою про проведення перерахунку заробітної плати за роботу з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на підставі розсекречених нормативно-правових документів, які передбачають додаткові нарахування із заробітної плати за роботу в зоні відчуження та видачу довідки про заробітну плату встановленого зразка, яка необхідна для перерахунку пенсії.

Листом відповідача від 21 квітня 2015 року за № 33 позивачу було відмовлено у перерахунку заробітної плати за роботу в зоні Чорнобильської АЕС у зв'язку відсутністю на підприємстві первинних документів, згідно з яких ВАТ «ААС «Славутич-Бориспіль» проводило нарахування заробітної плати: щоденні шляхові листи, табель робочого часу, облік робочого часу. Натомість надані первинні документи позивачем мають численні виправлення, не завірені підписами та печаткою організації, що їх видавала. За обставин доведеності позивачем їх достовірності перерахунок заробітної плати підприємством буде здійснено (а.с.7).

З листа №29 від 10.04.2015 року виданого ПрАТ «Гайсинське АТП 10506» вбачається, що ПрАТ «Гайсинське АТП 10506» не має первинних документів і не володіє інформацією щодо зон радіоактивного забруднення, в яких здійснювалися роботи (а.с.8).

Згідно акту №95 від 16.03.2015 року під час перевірки підприємства автотранспортна акціонерна співдружність «Славута-Бориспіль» встановлено, що згідно відомості нарахування заробітної плати водія ОСОБА_2 за період його роботи по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС на автобусі ЛАЗ-695 №78-72 Бориспільського АПТ 13212 за листопад-грудень 1986 року нараховано заробітну плату: за відпрацьовані 240 год.х2 крат. в зоні І (по тарифу 0,754) 361,92 крб., за відпрацьовані 120 год. х 3 крат. в зоні ІІ(по тарифу 0,754) 271,44 крб. премія в розмірі 20% від заробітної плати в зоні І (361,92х20%) 72,38крб., премія в розмірі 30% від заробітної плати в зоні ІІ (271,44х30%) 81,42 крб., доплати за роботу в нічні години - 31,66 крб., доплата за роботу в святкові та вихідні дні - 51,28крб., доплата за понаднормові години - 104,60 крб., всього нараховано за роботу в зоні відчуження 977,70 крб., з висновком про те, що перевірити правильність нарахування заробітної плати підприємством неможливо через відсутність табелів обліку робочого часу та подорожніх листів.(а.с.56).

Оскільки судом першої інстанції не встановлено та відповідачем не надано суду первинних документів, які б підтверджували або спростовували правильність довідок про заробітну плату, перевірити об'єктивність даних не припускається можливим.

Згідно ст. 15 Закону України від 28 лютого 1991 року N 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами).

Пунктом 1 Постанови ЦК КПРС, BP СРСР, KM СРСР, ВЦРПС за № 524-156 від 07.05.1986 року та постанова Державного Комітету СРСР по праці та соціальним питанням, Секретаріату ВЦРПС за №153/10 - 43 від 07.05.1986 року надавалось право керівникам підприємств і організацій нараховувати заробітну плату працівникам безпосередньо занятим на роботах пов'язаних з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС по підвищеним до 100% (тобто вдвічі) тарифним ставкам і посадовим окладам, розпорядженням РМ СРСР № 964 рс від 17.05.1986 року (відповідно до якого оплата праці повинна проводитись 3-х, 4-х, 5-ти кратному розмірі).

Відповідно до Постанови Держкомпраці СРСР і Секретаріату ВЦ СПС № 524-156 від 07.05.1986 року, премія за роботу в зоні ЧАЕС виплачувалася у відповідності з діючими на підприємствах, установах, організаціях системи преміювання.

Постанова Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10.06.1986 року № 207-7 дозволяла керівникам підприємств, установ і організацій встановлювати працівникам, зайнятим на ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС премії до 60% тарифної ставки (посадового окладу) на місяць. У разі прийняття рішення щодо підвищення граничного розміру премії до 60% тарифної ставки (окладу) на місяць в положення про преміювання вносилися відповідні зміни.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що нараховування заробітної плати ОСОБА_2 по підвищеним до 100% (тобто вдвічі) тарифним ставкам і посадовим окладам не мало місця і премія у розмірі 60% тарифной ставки(окладу) за час виконання робіт в зоні ЧАЕС відповідачем не нараховувалася в матеріалах справи відсутні докази того, що на підприємстві відповідача на момент відрядження позивача діяла система підвищення тарифних ставок та преміювання, що дає апеляційному суду урахуванням вищевикладених положень нормативних актів дійти висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Крім того, виплата позивачу премії повинна проводитися у порядку, передбаченому Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 10 червня 1986 року № 207/7, за рахунок коштів, що виділялися Мінфіном СРСР і Держпланом СРСР у розпорядження Міненерго СРСР для заохочення працівників, незалежно від їх відомчого підпорядкування, та яка виплачувалася працівникам безпосередньо на місці ліквідації наслідків аварії. Підприємствам, на яких постійно працювали ці працівники, кошти для виплат цих премій не виділялися, і ці підприємства такі премії працівникам після повернення на своє робоче місце не виплачували.

На підставі викладеного, колегія суддів приходить до висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду, на підставі п.3 ч.1 ст. 309 ЦПК України із ухваленням нового рішення по відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст..ст.88, 307, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області - задовольнити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 18 серпня 2015 року- скасувати й ухвалити нове рішення.

У позові ОСОБА_2 до ПрАТ «Гайсинське АТП 10506», третя особа без самостійних вимог - Управління Пенсійного фонду України у Гайсинському районі Вінницької області, про визнання незаконною відмови в перерахунку пенсії та зобов'язання вчинити дії - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий: підпис Сопрун В.В.

Судді: підписи Матківська М.В.

Копаничук С.Г.

З оригіналом вірно: Сопрун В.В.