Придніпровський районний суд м.Черкаси

Справа № 711/9138/15-ц
Провадження № 2/711/250/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Скляренко В.М.

при секретарі Слабко Ю.М

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

В обґрунтування позову вказує, що 25.05.2015 року померла його сестра ОСОБА_4, яка до смерті проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також вказує, що до смерті сестра проживала одна, оскільки її син давно проживає в м. Вороніж Російської Федерації. В останні роки життя сестра хворіла на цукровий діабет, перенесла інфаркт. Син допомоги матері не надавав, догляд за нею не здійснював, комунальні послуги за квартиру не сплачував і навіть не приїхав на її похорони зіславшись на відсутніcть закордонного паспорта.

Також вказує, що він, як брат, приділяв увагу своїй сестрі, постійно їй телефонував, на її прохання пересилав їй гроші та ліки, приблизно по 300-400 грн., періодично приїзжав до неї, хоча він сам є пенсіонером, організував її похорони.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

А тому, просить усунути від спадкування по закону після смерті матері ОСОБА_4 її сина ОСОБА_3.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 позовні вимоги ОСОБА_1 не визнала та пояснила, що відповідач ОСОБА_3 хоча постійно і проживав у м. Вороніж Російської Федерації, але підтримував зі своє матір'ю стосунки, допомагав їй матеріально, забезпечував ліками та кілька разів на рік приїзжав до неї в м. Черкаси. Крім того, ОСОБА_3 кілька разів забирав матір до себе в м. Вороніж щоб надати їй відповідне лікування та просив її залишитися проживати в нього, але вона відмовлялася. Також пояснила, що померла ОСОБА_4 до останнього часу була при свідомості та могла себе обслуговувати і постійного стороннього догляду не потребувала. Після смерті ОСОБА_4 її син ОСОБА_3 хоча і не встиг приїхати на її похорони, оскільки зміг виїхати з Росії тільки після похоронів матері, але він оплатив всі витрати на її поховання. А тому, просила відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, пояснення свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В судовому засіданні встановлено, що 25.05.2015 року померла ОСОБА_4.

Після її смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 звернулися: ОСОБА_13 - син померлої; ОСОБА_1 - брат померлої.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той ж подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Статтею 1259 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від прав на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Звертаючись до суду з позовом про усунення від спадкування ОСОБА_3 позивач ОСОБА_1 посилається на те, що його сестра ОСОБА_4 перед смертю сильно хворіла на цукровий діабет, перенесла інфаркт, а її син ОСОБА_13 не приділяв їй належної уваги, не проявляв турботи про матір, не допомагав їй матеріально і навіть не приїхав її поховати.

Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.

Суд при винесенні рішення про усунення особи від права на спадкування повинен установити факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця у допомозі цієї особи.

Виходячи зі змісту ч. 5 ст. 1224 ЦК України та з врахуванням роз'яснень, наданих у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечувати умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Ухилення від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Як роз'яснено у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання такою особою встановленого законом обов'язку. Лише умисне, свідоме ненадання допомоги спадкодавцеві при наявності можливості надавати таку допомогу є підставою для усунення особи від права на спадкування.

Таким чином, виходячи із наведеного, для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має правове значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця у безпорадному стані, потребу спадкодавця у допомозі саме цієї особи.

Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3 ст. 58 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 59 ЦПК).

Водночас належних та допустимих доказів про те, що померла ОСОБА_4 потребувала догляду від ОСОБА_3 та перебувала у безпорадному стані матеріали справи не містять. Також відсутні дані про те, що сама ОСОБА_4 зверталася до відповідача за допомогою по догляду чи за матеріальною допомогою, а він відмовився від надання такої допомоги.

Натомість допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12 пояснили, що ОСОБА_4 хоча і хворіла на цукровий діабет, однак вона не перебувала в безпорадному стані і до самої смерті вона могла себе обслуговувати, була активна та власна. Також пояснили, що син ОСОБА_4 ОСОБА_3 хоча і проживав в Росії, однак постійно підтримував зв'язок зі своєю матірю, допомагав їй матеріально, надсилав грошові переводи та ліки, лікував її як в Україні, так і возив в Росію на лікування, пропонував їй жити в нього, але вона відмовилася. Допитана в судовому засіданні, за письмовим клопотанням позивача, свідок ОСОБА_6 дала аналогічні покази, пояснивши, що ОСОБА_14 до самої смерті була активною і не перебувала в безпорадному стані. Син ОСОБА_4, який мешкав в Воронежі, постійно допомагав матері, періодично приїзжав до неї, надсилав їй ліки. Коли вона лежала в лікарні, син здійснював за нею догляд. Також пояснила, що похованням ОСОБА_4 займалися сусіди, оскільки син не встиг приїхати на похорони. Вона особисто замовляла послуги похоронної фірми. Гроші на поховання передали через однополчанина померлого чоловіка ОСОБА_4 Син приїхав уже після похорон матері та замовив памятник і огорожу.

Допитана в судовому засіданні, за письмовим клопотанням позивача, свідок ОСОБА_11, яка є соціальним працівником, пояснила, що вона, як соціальний працівник, здійснювала догляд за ОСОБА_4 більше року, а саме з 2013 року. Також пояснила, що ОСОБА_4 обслуговувала себе сама, а вона допомагала їй придбавати продукти харчування та супроводжувала її в Ощадбанк, де остання отримувала пенсію та в А-Банк для отримання грошових переводів. Оскільки ОСОБА_4 цікавилася курсом російського рубля та говорила, що її родичі мешкають в Росії, вона вважала що ці грошові переводи надсилають їй з Росії.

Таким чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав на усунення відповідача від права на спадкування за законом у зв'язку з недоведеністю позивачем заявлених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 223 ЦПК України, ст. ст. 3, 10, 11, 22, 23, 60, 1224, 1259, 1261, 1262 ЦК України суд, Постановою Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30.05.2008 року, суд, -

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення судового рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий: В.М. Скляренко