Справа № 372/1068/14-ц
Провадження 4-с-35/16
ухвала

Іменем України

06 червня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Михайловій Я.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

Скаржник звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця і скасувати постанови державного виконавця про стягнення з боржника виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій, посилаючись на допущені порушення чинного законодавства при їх винесенні та їх передчасність через добровільне виконання судового рішення.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_2 ОСОБА_3 скаргу підтримав, посилаючись на добровільну сплату боржником визначених судом коштів, відсутність підстав для проведення примусового виконання та винесення оскаржуваних постанов.

Представник боржників ОСОБА_4 підтримав вимоги скарги, посилаючись на аналогічні обставини.

Представник стягувача ПАТ «УкрСиббанк» ОСОБА_5 поклалась на розсуд суду.

Державний виконавець та інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не зявились.

Вислухавши представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

06.11.2014 року Обухівським районним судом Київської області було винесено рішення, яким стягнуто солідарно з ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_1 кошти на користь ПАТ «Укрсиббанк».

10 лютого 2016 року постановою ВП № 50087716 старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_8 було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Укрсиббанк» 831 203,51 грн.

Згідно ч.5 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові.

Суду не подано доказів виконання державним виконавцем приписів ч.1 ст.31 Закону України «Про виконавче провадження» щодо направлення копії вказаної постанови боржникові ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

За таких обставин, докази отримання боржником копії постанови про відкриття виконачого провадження в межах судового розгляду не подані, посилання скаржника про неналежність повідомлень щодо відкриття виконавчого провадження, виконання рішення суду у межах визначеного строку у добровільному порядку нічим не спростовані.

Надалі державний виконавець приступив до примусового виконання судового рішення, виніс оскаржувані постанови, а саме: постанову № 50087716 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 83 120 грн. 35 коп., постанову № 50087716 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн., постанову № 50087598 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 121 грн. 80 коп., постанову № 50087598 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн.

Згідно ч.1 ст.27 Закону України «Про виконавче провадження» у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

Відомості про дотримання державним виконавцем вказаних вище приписів законодавства до суду не подано, тому суд вважає обгрунтованими доводи скарги в частині відсутності достатніх правових підстав для винесення оскаржуваних постанов, оскільки державним виконавцем не забезпечено виконання процедури, яка повинна передувати початку здійснення примусових дій щодо виконання судового рішення, зокрема в частині належного направлення боржникові копії постанови про відкриття виконавчого провадження, визначення часу для добровільного виконання боржником судового рішення. Таким чином, підстави для початку примусового виконання рішення державним виконавцем були відсутні, а оскаржувані постанови винесені передчасно.

При цьому суду не подано переконливих доказів про фактичне здійснення державним виконавцем виконавчих дій в межах процедури примусового виконання судового рішення, а також достатність підстав для винесення постанови про арешт майна боржника.

Також судом враховується, що судове рішення було виконано повністю шляхом перерахування коштів боржником ОСОБА_1 на казначеський рахунок органу ДВС згідно квитанцій від 07.04.2016 року на суму 831 203 грн. 51 коп, а також від 31.03.2016 року на суму 1 218 грн.(судові витрати). Крім того, 08.04.2016 року представник боржника звернувся до органу ДВС із заявою про повне виконання судового рішення, але незважаючи на це, державний виконавець маючи відомості про добровільне виконання судового рішення 18.04.2016 року виніс оскаржувані постанови без достатніх на це правових і фактичних підстав.

Згідно ч.1 ст.28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом.

Згідно ч.2 ст.41 Закону України «Про виконавче провадження» витрати органів державної виконавчої служби, пов'язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження.

Оцінивши подані докази суд приходить до висновку, що в даному випадку судове рішення було виконано до спливу визначеного постановою про відкриття виконавчого провадження строку для добровільного виконання.

За таких обставин, постанови винесені державним виконавцем необгрунтовано і передчасно, а доводи скарги суд вважає такими, що грунтуються на чинному законодавстві.

Враховуючи викладене, скаргу слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити повністю.

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_8 щодо винесення постанов 50087716 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 83 120 грн. 35 коп., № 50087716 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн., № 50087598 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 121 грн. 80 коп., № 50087598 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн.

Скасувати постанови старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_8 № 50087716 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 83 120 грн. 35 коп., постанову № 50087716 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн., постанову № 50087598 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника виконавчого збору в розмірі 121 грн. 80 коп., постанову № 50087598 від 18.04.2016 року про стягнення із боржника витрат на проведення виконавчих дій в розмірі 200 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня винесення ухвали, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали з дня отримання копії цієї ухвали.

Суддя М.В.Кравченко