Справа № 159/5346/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Луньова Т.М.
Провадження № 22-ц/773/736/16 Категорія: 27 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Мудренко Л. І.,

суддів Осіпука В. В., Матвійчук Л. В.,

з участю:

секретаря Губарик К. А.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" про визнання кредитного договору та договору іпотеки недійсними за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

12 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернулася в суд з даним позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (скорочено ПАТ КБ "ПриватБанк"). Позов мотивовано тим, що 23 січня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № VOKVGА00001626 згідно якого, відповідач надав позивачеві кредит в розмірі 23800 Доларів США зі сплатою 12,00% річних за користування кредитними коштами терміном погашення до 23 січня 2028 року. Вказаний кредитний договір було забезпечено шляхом укладення сторонами договору іпотеки б/н від 31.01.2008 року. Позивач зазначала, що при укладенні кредитного договору відповідачем не було відкрито поточного банківського рахунку клієнта, який повинен був використовуватися для видачі та погашення кредиту в готівковій іноземній валюті, натомість згідно п. 8.2. оскаржуваного договору було зазначено транзитний рахунок № 2221 на який фактично погашався кредит та зараховувалися кошти. Такий рахунок призначений лише для внутрішньобанківського обліку і відкривається банками виключно для власних потреб і не може використовуватися для видачі та зберігання коштів фізичних осіб. Оскільки пункти 2.1.2. та 8.2. кредитного договору суперечать встановленому чинним законодавством порядку повернення отриманих кредитів, порядку здійснення касових операцій з готівковою іноземною валютою, порядку відображення операцій з готівковою іноземною валютою в бухгалтерському обліку банку, Закону України "Про платіжні системи та переказ коштів в Україні", а порядок погашення кредиту є істотною умовою договору, яка не узгоджена сторонами, то така обставина свідчить про недійсність кредитного договору.

Крім того, відповідно до висновку аудитора від 02.10.2015 року за наслідками заяви позивача про проведення аудиторського висновку, було розраховано реальну процентну ставку за оспорюваним договором. Зокрема встановлено, що реальна процентна ставка за користування кредитом за оспорюваним договором становить 15,34%, у той час як в договорі зазначено процент 12% річних, а у додатку до договору 12,59 % річних, а оскільки відповідач приховав від позивача повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту та реальної відсоткової ставки за цим кредитним договором, в діях банку вбачаються ознаки обману, що також тягне за собою недійсність договору.

Оскільки, відповідно до вимог ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобовязання не підлягає забезпеченню, визнання недійсним кредитного договору тягне за собою визнання недійсним договору іпотеки, яким забезпечено кредитний договір.

Позивач просила про задоволення позову.

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду позивач ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 та її представник ОСОБА_2 підтримали апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просили її задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні апеляційну скаргу позивача не визнала та просила її відхилити.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу позивача слід відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що при укладенні договору про надання споживчого кредиту, відповідачем було дотримано вимог п. 2 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст. 55, 56 Закону України "Про банки та банківську діяльність", а також у повній мірі проінформовано позивача про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи 23 січня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та позивачем було укладено кредитний договір № VOKVGА00001626 згідно якого, відповідач надав позивачеві кредитні кошти у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 29580 дол. США на наступні цілі: у розмірі 23800 дол. США на споживчі цілі, а також у розмірі 5780 дол. США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку, передбачених п.п. 2.1.3, 2.2.7 Договору, зі сплатою 12,00% річних за користування кредитними коштами на суму залишку заборгованості за Кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 2% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, та винагороди за резервування ресурсів у розмірі 0,48% річних від суми зарезервованих ресурсів, із терміном погашення до 23 січня 2028 року (а.с. 9-14).

В той же час, як вбачається з договору іпотеки від 31.01.2008 року, про визнання недійсним якого просить позивач, він укладений між ПАТ КБ "ПриватБанк" /іпотекодержатель/ та ОСОБА_5 /іпотекодавець/, а позивач не є стороною вказаного договору (а.с. 18-22).

Також 23 січня 2008 позивачем ОСОБА_4 було застраховано майно та власне здоровя з метою забезпечення виконання зобовязань по кредитному договору № VOKVGА00001626 від 23 січня 2008 року (а.с. 23-24, 25-26). По вказаних договорах страхування позивачем сплачувались страхові платежі, що підтверджується меморіальними ордерами, які надані представником відповідача в суд апеляційної інстанції.

При укладенні кредитного договору, позичальниці ОСОБА_1 був відкритий позичковий рахунок № 2560. Згідно Постанови правління НБУ від 17.06.2004 року № 280, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26.07.2004 р. за № 918/9517 Про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України та Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку банків України, рахунок 2203 |A| Довгострокові кредити на поточні потреби, що надані фізичним особам.

31 січня 2008 року з каси банку ОСОБА_1 видано готівкові кошти в іноземній валюті в розмірі 23800 доларів США, що підтверджується меморіальним ордером № 205 від 31 січня 2008 року та копією виписки по рахунку № 2560, наданими представником відповідача в суд апеляційної інстанції. Таким чином, факт отримання позивачкою кредитних коштів в розмірі 23800 доларів США підтверджується вказаними вище документами, оскільки виписка з особового рахунку клієнта банку може використовуватись як документ, що підтверджує суму витрат на оплату банківських послуг з розрахунково-касового обслуговування, водночас документом така виписка може вважатись за умови зазначення в ній інформації про надання банком відповідних послуг, сум операції та заповнення обовязкових реквізитів. Таку позицію викладено в листі Національного банку України від 11.04.2012 року № 12-109/658-3917, про це вказується в узагальнюючій податковій консультації щодо використання банківських виписок як первинних документів, затвердженій Наказом ДПС України від 05.07.2012 року № 583. Меморіальний ордер це розрахунковий документ, який складається за ініціативою банку для оформлення операцій щодо списання коштів з рахунка платника і внутрішньобанківських операцій відповідно до Закону України Про платіжні системи та переказ коштів в Україні та нормативно-правових актів Національного банку України.

Таким чином, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що позивач фактично не отримувала кошти в сумі 23800 доларів США.

Також суд апеляційної інстанції відхиляє доводи апеляційної скарги про те, що банк не повідомив позивача про умови кредитування, оскільки в матеріалах справи міститься довідка про загальну вартість кредиту Додаток № 1 до кредитного договору, який визначає загальну вартість кредиту, про яку було повідомлено позивача про що свідчить її підпис (а.с. 9-14).

Та обставина, що висновком судово-економічної експертизи від 24 лютого 2016 року встановлено, що реальна процентна ставка по кредитному договору складає 16,09%, абсолютне значення подорожчання кредиту 48484,23 доларів США, не може бути підставою для визнання кредитного договору недійсним. Вказаний висновок експертизи може бути підставою для перерахунку заборгованості по кредитному договору.

Отже, як вбачається з кредитного договору № VOKVGА00001626 від 23 січня 2008 року сторонами досягнуто згоди по всіх умовах кредитного договору, в т. ч. і по п. 8.1., про що свідчать їхні підписи.

Позивач не скористалась наданим їй правом, визначеним ч. 6 ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів, відповідно до якої споживач має право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причини.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Виходячи з вищенаведеного, повно та обєктивно дослідивши всі обставини справи, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для визнання оспорюваних позивачем договорів недійсними.

Наведені в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Отже, рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 28 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: