Справа № 502/2826/15-ц
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області у складі:
судді Балана М.В.,
при секретарі Урсул Г.К.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кілія цивільну справу за позовом
ОСОБА_1 до ОСОБА_2

про

розірвання шлюбу та визначення порядку участі у вихованні дитини, -

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 01.12.2015 року звернувся до Кілійського районного суду Одеської області з позовною заявою до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, зареєстрованого 09.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області, а також про встановлення порядку спілкування з дитиною ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З позовної заяви вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб 09.03.2013 року, про що складено відповідний актовий запис № 21. Від цього шлюбу в позивача та відповідача є спільна дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Подружнє життя не склалося через різні погляди на життя та на виховання дитини. Шлюбні відносини між позивачем припинені з червня 2014 року. Спільне господарство сторони не ведуть та мешкають окремо один від одного. Подальше збереження шлюбних відносин неможливе. Крім того позивач заначив, що відповідач та її батьки забороняють йому зустрічатися з дитиною, та поки він перебуває на службі в районі Антитерористичної операції, ОСОБА_3 залишила доньку на виховання своїм батькам та проживає з іншим чоловіком. ОСОБА_1 щомісяця з листопада 2013 року сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 .

На підставі цього позивач просить розірвати шлюб з ОСОБА_2 , зареєстрований 09.03.2013 року, та зобов`язати відповідача не чинити опір щодо виховання доньки ОСОБА_3 , та встановити час спілкування ОСОБА_1 з донькою щотижня у вихідний день з 9 годин до 17 годин.

Позивач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що просить розглянути справу за його відсутності.

Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явилась, однак від неї на адресу суду надійшла заява про те, що вона позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає в повному обсязі, а позовні вимоги в частині визначення порядку спілкування з дитиною не визнає в повному обсязі та просить розглянути справу за її відсутності.

На підставі вищезазначеного суд ухвалює рішення за відсутності сторін, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою, в порядку, передбаченому ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно зі ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Як зазначено у ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Дослідивши позовну заяву та наявні докази по справі, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини:

09.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , прізвище дружини після укладення шлюбу ОСОБА_5 , про що 09.03.2013 року було складено відповідний актовий запис № 21.

ІНФОРМАЦІЯ_2 в шлюбі народилась ОСОБА_3 , батьками якої записані ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , про що 05.10.2013 було складено відповідний актовий запис № 402.

Згідно довідки № 2584 від 20.08.2015 року, виданої Командуванням військової частини НОМЕР_1 , матрос ОСОБА_1 , на підставі розпорядження ГШ ЗС України від 10.06.2015 року № 604/284 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 15.06.2015 № 172, відряджений в район проведення Антитерористичної операції та з 15.06.2015 року перебуває у відрядженні.

Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені з червня 2014 року.

Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має в сім`ї рівні права та обов`язки. За правилами ст. ст. 110, 114 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Фактичні взаємини подружжя свідчать про неможливість збереження сім`ї, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, внаслідок чого суд вважає, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Щодо решти позовних вимог, то суд приходить до слідуючого висновку.

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Відповідно до ст.ст. 11,15 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до Принципу 6 Декларації прав дитини, дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування.

Згідно ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання.

Згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Виходячи з викладеного вище, законодавством встановлено правовий механізм визначення способу участі у вихованні дитини того з батьків, який проживає окремо у випадку неможливості досягнення батьками згоди стосовно такого способу, а саме: рішення про визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, приймається органом опіки та піклування на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. І лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Виходячи з принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого ст. 11 ЦПК України, суд вирішує справу в межах заявленого позову на підставі наявних доказів.

Однак дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено факт вчинення відповідачем перешкод в спілкуванні з дитиною, також позивачем не надано суду рішення органу опіки та піклування з питань визначення способу його участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, так як він взагалі не звертався до органу опіки і піклування по даному питанню, тому його позовні вимоги щодо зобов`язання не чинити перешкод у вихованні доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також щодо встановлення порядку участі у вихованні дитини задоволенню не підлягають, оскільки вони не підтверджені належними доказами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 110-112, 141, 153, 158, 159 СК України, ст.ст.10,11,60, 79, 88, 208, 212-215 ЦПК України, ЗУ «Про охорону дитинства», суд,-
ВИРІШИВ :
Позов задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрований 09.03.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кілійського районного управління юстиції Одеської області, про що було складено відповідний актовий запис № 21.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Відповідно до ст. 115 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд Одеської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду М. В. Балан