АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/2253/16 Головуючий 1 інст. - Іванова І.В.
Справа №639/5218/13-ц Доповідач - Карімова Л.В.
Категорія: усунення перешкод
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Комунальне підприємство «Жилкомсервіс», Харківська міська рада про усунення перешкод,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом, який подалі уточнила, до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні належеної їй квартири АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання відповідачів: звільнити площину дверного отвору у квартиру №31, в якому знаходиться стіна квартири №32, та у якій розташовані вхідні двері в квартиру №32; перенести стіну, у якій розташовані двері у квартиру №32 в бік квартири №32 від сходової клітини на 10 см.; зобов'язати КП «Жилкомсервіс» прийняти за актом роботи з повернення дверей відповідачів у первісний стан - перенесення їx в бік квартири №32 від сходової клітини на 10 см.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 01.02. 2016 року до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, залучена Харківська міська рада.

В обґрунтування позову ОСОБА_3 посилалася на те, що відповідачі, які є власниками квартири №32 незаконно переустановили вхідні двері шляхом винесення їx за межі своєї квартири в бік сходової клітини, зайнявши її частину. В результаті чого вхідні двері квартири відповідачів перекривають їй вхід та вихід з квартири, і її вхідні двері повністю не відкриваються, чим перешкоджають їй належним чином користуватися своєю квартирою.

Крім того зазначала, що діями відповідачів порушено порядок користування сходовою клітиною, що є місцем загального користування, та вимоги ст. 152 ЖК України, оскільки ними зайнято частину її площі, і у зв'язку з чим площа квартири відповідачів збільшилась.

Відповідачі в особі свого представника ОСОБА_6 позов не визнали, посилаючись на його безпідставність, оскільки двері в належну їм квартиру № 32 були встановлені ще до придбання позивачем ОСОБА_3 своєї квартири. У 2012 році вони тільки замінили старі вхідні двері в свою квартиру на нові двері, які за своїм розміром та місцем розташування не змінювали розміру та місце розташування старих дверей.

Зазначали, що попередні власники квартири № 31 приблизно у 1989 році замінили вхідні двері на своїй квартирі, які мали ліве відкриття в бік квартири, на нові подвійні двері з їх правостороннім відкриттям у бік тамбуру, тобто у бік їх квартири.

При купівлі у 2001 році квартири № 31 ОСОБА_3 погодилася із такою конструкцією вхідних дверей в її квартиру та квартиру, що належить їм, та не заявляла будь-яких претензій щодо порушення її прав до моменту заміни ними нового полотна вхідних дверей до їх квартири. Вважає, що обраний ОСОБА_3 засіб захисту своїх прав є неправильним, оскільки порушує їх право власності на користування квартирою та її складовими частинами.

Рішенням Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважає встановленими, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати це рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення її позову в повному обсязі.

Вказує, що районним судом не враховано що при встановленні вхідної двері у свою квартиру відповідачі винесли її за межі квартири у бік сходової клітини, а частина стіни квартири відповідачів винесена на 8-10 см у бік сходової клітини, що підтверджується актом №182 від 21.11.2012 року КП «Жилкомсервіс» та висновком судової будівельно-технічної експертизи.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідачів ОСОБА_6 просить відхилити її за безпідставністю доводів, які є по суті доводами позовної заяви ОСОБА_3, і яким судом першої інстанції надана правильна правова оцінка.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з недоведеності позовних вимог, оскільки останньою не доведено, що відповідачі при заміні вхідних дверей змінили їх розмір та розташування і цим порушили права позивача, яка придбала свою квартиру, двері в якій були встановлені попередніми її власниками таким чином, що відкривалися на майданчик сходової клітини.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, оскільки вони відповідають матеріалам справи та вимогам закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.

Як встановлено судом першої інстанції позивач ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 15.08.2001 року.

Відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5 є власниками квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.01.2000 року, зазначеною квартирою користуються з дня заселення цього будинку.

Вказані квартири сторін знаходяться на одній сходовій клітині, межують між собою.

З пояснень учасників процесу в суді першої інстанції вбачається, що попередні власники квартири АДРЕСА_1 приблизно у 1989 році замінили вхідні двері на своїй квартирі, які мали ліве відкриття в бік квартири, на нові подвійні двері з їх правостороннім відкриттям у бік тамбуру, тобто у бік належній відповідачам квартири № 32.

При придбанні у 2001 році квартири № 31 ОСОБА_3 погодилася із такою конструкцією вхідних дверей в її квартиру та квартиру, що належить відповідачам, і не заявляла будь-яких претензій щодо порушення її прав до моменту заміни останніми нового полотна вхідних дверей до їх квартири.

При цьому учасники процесу також вказували, що деякі квартири в цьому будинку мають вхідні двері, що відкриваються у приміщення квартири.

Зазначені обставини не спростовувала у судовому засіданні апеляційної інстанції ОСОБА_3 та підтверджується даними про те, що по будинку АДРЕСА_1 відсутня технічна документація. В будинках серії П-57 ( до якої відноситься вказаний жилий будинок) вхідні двері в квартиру в проектному положенні відкриваються у внутрішню частину квартири, а не в карман сходової клітини.

Крім того вказані обставини зазначені й у дослідницькій частині висновку судової будівельно - технічної експертизи від 18.05.2015, проведеної експертом ХНДІСЕ iм. професора М.С. Бoкapiyca з посиланням на те, що згідно відповіді Управління з будівництва ремонту та реконструкції виконавчого комітету Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради від 30.12.2014 за №33/0/134-1 в Управлінні відсутня технічна документація по вказаному житловому будинку та зазначено, що в будинках cepii П-57 вхідні двері в квартиру в проектному положенні відкриваються у внутрішню частину квартири , а не в «карман» сходової клітини. 3 проектної документації, розробленої проектним інститутом «Харківпроект» вбачається, що 9-ти поверховий жилий дім, 3-х секційний серії - 57/ЮА*», креслення (Торцева секція (права) М9ТП, план типового поверху на одному листі, відкривання дверей здійснюється в квартиру, а не на майданчик сходової клітини.

Про відсутність можливості вільного, у будь-який час користування належним майном може свідчити не тільки активна поведінка співвласників щодо створення перешкод у користуванні власністю, а також відсутність згоди на користування власником своїм майном, яка проявляється у пасивній поведінці співвласників щодо створення перепон у реалізації права власності та яка тягне за собою необхідність особи, права якої порушено, звертатись до співвласників за дозволом щодо входу у приміщення, користування ним тощо.

Між тим позивачем ОСОБА_3 не надано доказів того, що після вселення нею у 2001 році в належну їй квартиру № 31 у неї була відсутня можливість самостійно без звернення до відповідачів реалізувати свої права користування належним їй приміщенням, а саме відсутність вільного доступу до належної їй квартири саме за вини відповідачів, які встановили чи замінили вхідні двері у своїй квартирі з порушенням проекту чи норм або технічних умов будівництва.

У зв'язку з вищезазначеним наявність акту КП «Жилкомсервіс»№182 від 21.11.2012 року щодо констатації факту, що вхідні двері квартири № 32 створюють перепону для вільного відкривання двері квартири № 31 під кутом у 90 градусів, не є безумовним доказом наявності вини відповідачів у порушенні прав ОСОБА_3

Доводи апеляційної скарги на те, що при встановленні вхідної двері у свою квартиру відповідачі винесли її за межі квартири у бік сходової клітини, а частина стіни квартири відповідачів винесена на 8-10 см у бік сходової клітини, що підтверджується висновком судової будівельно-технічної експертизи, колегія суддів вважає безпідставними.

Згідно вказаного висновку судової будівельно-технічної експертизи встановити факт та відстань винесення стіни, в якій розташовані двері у квартиру АДРЕСА_3, в бік сходової клітки за наданою технічною документацією не надається можливим у зв'язку з відсутністю технічної документації на будинок. За результатами обстеження вхідних дверей до квартир, розташованих на нижчих поверхах під квартирами № 31 та № 32, встановлено, що від вхідних дверей квартири, що знаходиться під квартирою № 32, мається відстань 8-10 см, яка відсутня між квартирами № 31 та № 32. Припускаючи, що планування квартир на поверхах однотипне, можливе винесення стіни квартири № 32 в бік сходової клітки становить 8-10 см.

Тобто висновки вказаної експертизи ґрунтуються не на фактичних об'єктивних даних, встановлених експертом при проведенні дослідження, а на припущеннях, які не ґрунтуються на фактичних ( в тому числі технічних) даних.

При цьому експертом не зазначено, чому його висновки ґрунтуються на порівняльному обстеженні сходової клітини лише квартир, що знаходяться поверхом нижче, чим квартири сторін у справі, без обстеження інших квартир цього ж під'їзду.

У зв'язку з зазначеним судом першої інстанції на підставі вимог ч.6 ст. 147 та ст. 212 ЦПК України обґрунтовано зазначено про те, що висновок цієї експертизи не є достатнім та повним доказом підтвердження позовних вимог ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст.ст. 56-60 ЦПК України ОСОБА_3 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог й до суду апеляційної інстанції.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, рішення якого ухвалено з додержанням вимог матеріального та процесуального права, що відповідно до ст.. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.1ч.1 ст. 307, ст.ст. 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Харкова від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: