Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 лютого 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Жарікова О. В. ,

при секретарі Гавриш О. П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 3 в м. Біла Церква цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, -

В С Т А Н О В И В :

До Білоцерківського міськрайонного суду Київської області звернувся ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Свої вимоги заявник мотивував тим, що 20.09.2015 року помер його дід ОСОБА_3. Після його смерті відкрилась спадщина на все належне йому майно. Померлий залишив заповіт на все своє майно, що буде йому належати на день смерті, який посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою 21.08.1993 року, та зареєстровано в реєстрі за № 4-3810. Під час звернення до нотаріуса було виявлено помилку в написанні прізвища спадкоємця та спадкодавця, які зазначені як «Пашковський Михайло Михайлович», «Пашковський Віктор Петрович», замість вірних прізвищ «Пашківський Михайло Михайлович» та «Пашківський Віктор Петрович» відповідно. В звязку з наведеними обставинами, нотаріус винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Заявник просив суд встановити факт належності ОСОБА_3 заповіту від 21.08.1993 року та факт належності йому - ОСОБА_1 заповіту від 21.08.1993 року. Пізніше заявник уточнив заявлені вимоги та просив суд встановити факт належності, як спадкодавцю ОСОБА_3, що помер 20.09.2015 року, заповіту що був оформлений ОСОБА_4, 21.08.1993 року, посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 4-3810, та встановити факт належності йому, як спадкоємцю ОСОБА_1, заповіту що був оформлений ОСОБА_4, 21.08.1993 року, посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою, зареєстрований в реєстрі за № 4-3810.

В судове засідання заявник та його представник не зявились, про місце, час та дату розгляду справи повідомлені належним чином, від представника заявника надійшла до суду, через канцелярію суду заява про розгляд справи без участі заявника та його представника, подану заяву підтримують.

В судове засідання заінтересована особа не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлена належним чином, надіслала на адресу суду клопотання, в якому просить розглянути справу без її участі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч. 1 ст. 257 ЦПК України, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання.

Судом встановлено, що 20.09.2015 року помер ОСОБА_3, який являється заявнику рідним дідом. Факт смерті ОСОБА_3 підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії 1-ОК № 350470. Померлий залишив заповіт, в якому зазначено, що він заповідає все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті, та на що він матиме право за законом ОСОБА_5. Заповіт посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою 21.08.1993 року, та зареєстровано в реєстрі за № 4-3810. Заявник звернувся до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 1340/02-31 від 08.12.2015 року нотаріусом було відмовлено заявнику у видачі вказаного свідоцтва, в зв"язку з різним написанням прізвищ спадкодавця та спадкоємця в даному заповіті.

Судом встановлено, що у названому заповіті дійсно допущено помилки в написанні прізвищ спадкодавця та спадкоємця, однак, як встановлено судом дійсне їхнє прізвище кожного є «Пашківський». Вказане підтверджується матеріалами справи.

Відповідно до ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом.

Як вказано в п. 12 постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по- батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства.

Пунктом 6 ч.1 ст. 256 ЦПК України передбачено, що суд розглядає заяви про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи наведені обставини, суд дійшов висновку про те, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Задоволення заяви має юридичне значення для заявника, оскільки від нього залежить можливість останнього скористатись своїми правами, як спадкоємця після смерті ОСОБА_3.

Заявником доведено, викладені в заяві обставини, та доведено, що встановлення вказаного факту має для нього юридичне значення, а тому заяву слід задовольнити.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 60, 79, 88, 235, 256-259, 294, 296 ЦПК України,суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт належності, як спадкодавцю ОСОБА_3, що помер 20.09.2015 року, заповіту що був оформлений ОСОБА_4, 21.08.1993 року, який посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою, та зареєстрований в реєстрі за № 4-3810.

Встановити факт належності, як спадкоємцю ОСОБА_1, заповіту що був оформлений ОСОБА_4, 21.08.1993 року, який посвідчений Білоцерківською державною нотаріальною конторою, та зареєстрований в реєстрі за № 4-3810.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_6