У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 08 червня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоМартинюка В.І., суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Свалявської районної спілки споживчих товариств, третя особа - Свалявська міська рада Закарпатської області, про визнання припиненим права користування земельною ділянкою згідно з державним актом НОМЕР_1 від 28 грудня 1995 року на право постійного користування землею - в частині земельної ділянки, розташованої під зазначеним торговим павільйоном, та визнання з 25 жовтня 2010 року права користування земельною ділянкою, розташованою під належним позивачу на праві власності торговим павільйоном за адресою: АДРЕСА_1, до моменту її викупу чи оренди позивачем у третьої особи, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - на рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що на підставі рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2010 року вона є власником торгового павільйону по АДРЕСА_1, у зв'язку з чим до неї перейшло право користування земельною ділянкою, на якій розташований об'єкт нерухомості, а тому просила суд визнати припиненим (за період з 25 жовтня 2010 року, тобто з моменту набуття нею права власності на торговий павільйон) право користування відповідача земельною ділянкою згідно з державним актом НОМЕР_1 від 28 грудня 1995 року на право постійного користування землею - в частині земельної ділянки, розташованої під зазначеним торговим павільйоном; визнати за нею з 25 жовтня 2010 року право користування земельною ділянкою, розташованою під об'єктом нерухомості, до моменту її викупу чи оренди у третьої особи. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 29 травня 2015 року позов задоволено. Визнано припиненим (за період з 25 жовтня 2010 року, тобто з моменту набуття ОСОБА_6 права власності на торговий павільйон за адресою: АДРЕСА_1) право користування Свалявською районною спілкою споживчих товариств земельною ділянкою згідно з державним актом НОМЕР_1 від 28 грудня 1995 року на право постійного користування землею - в частині земельної ділянки, розташованої під зазначеним торговим павільйоном. Визнано з 25 жовтня 2010 року за ОСОБА_6 право користування земельною ділянкою, розташованою під належним ОСОБА_6 на праві власності торговим павільйоном за адресою: АДРЕСА_1, до моменту її викупу чи оренди ОСОБА_6 у Свалявської міської ради Закарпатської області. Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову. У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд виходив з того, що чинне законодавство не передбачає припинення права користування земельною ділянкою у разі набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, площа земельної ділянки під яким є лише частиною земельної ділянки первинного землекористувача, а також визнання державного акта на право постійного користування землею таким, що втратив чинність, з підстав набуття фізичними особами права власності на нерухоме майно, яке розміщене на частині земельної ділянки, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Судом установлено, що на підставі державного акта на право постійного користування землею серії НОМЕР_2 від 28 грудня 1995 року відповідачу - Свалявській районній спілці споживчих товариств - надано у постійне користування земельну ділянку розміром 0,45 га для розміщення колгоспного ринку та складських приміщень. Державний акт видано на підставі рішення Свалявської міської ради Закарпатської області від 22 грудня 1995 року. Рішенням Свалявської міської ради Закарпатської області від 18 грудня 2003 року № 485 надано дозвіл ПП ОСОБА_8 на будівництво торгового павільйону на території ДП «Ринок» в м. Сваляві по вул. Київській згідно з проектом, затвердженим в архітектурі міста, та виготовлення технічної документації на даний об'єкт, оформлення документації на земельну ділянку в міському відділі земельних ресурсів. Рішенням Свалявського районного суду Закарпатської області від 30 вересня 2010 року, яке набрало законної сили, визнано договір купівлі-продажу торгового павільйону площею 18,6 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 від 01 червня 2010 року, дійсним. Визнано за ОСОБА_6 право власності на торговий павільйон площею 18,6 кв. м, розташованого по АДРЕСА_1. 20 травня 2014 року Свалявською міською радою Закарпатської області прийнято рішення № 935, яким визнано таким, що втратив чинність, державний акт на право постійного користування землею, виданий Свалявській районній спілці споживчих товариств, площею 0,45 га (серія НОМЕР_2 від 28 грудня 1995 року). Дану земельну ділянку переведено до земель запасу міської ради. Рішенням Свалявської міської ради Закарпатської області від 11 листопада 2014 року № 1063 припинено право постійного користування на частину земельної ділянки площею 0,0050 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, Свалявській районній спілці споживчих товариств, що перебуває у її користуванні згідно з державним актом на право постійного користування (серія НОМЕР_2), у зв'язку з набуттям права власності на майно ОСОБА_6, яке розміщене на вказаній площі. Рекомендовано Свалявській районній спілці споживчих товариств переоформити право користування земельною ділянкою, що перебуває в постійному користуванні Свалявської районної спілки споживчих товариств ДП «Ринок», у зв'язку зі зміною площі земельної ділянки. Підставами припинення права користування земельною ділянкою відповідно до ст. 141 ЗК України є: добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; систематична несплата земельного податку або орендної плати; набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Статтею 142 ЗК України передбачено порядок вилучення земельної ділянки у разі добровільної відмови користувача, що згідно з частиною 1 цієї статті здійснюється виключно на підставі його заяви. За змістом ст. ст. 143-151 ЗК Українипередбачено і інші випадки припинення права на земельну ділянку та порядок припинення такого права, зокрема, у випадках вилучення земельних ділянок для суспільних та інших потреб. З вищенаведеного вбачається, що добровільна відмова від права користування земельною ділянкою (пункт «а» ст. 141 ЗК України), вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом (пункт «б» ст. 141 ЗК України), та набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці (пункт «е» ст. 141 ЗК України), є окремими, самостійними та незалежними підставами для припинення права на земельну ділянку. Законодавством передбачено різні порядок та процедуру припинення права на земельні ділянки щодо кожного з наведених вище випадків, регламентувавши ст. ст. 143-151 ЗК України, коли і який порядок та процедура мають бути застосовані. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Господарського суду Закарпатської області від 25 вересня 2014 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення Свалявської міської ради від 20 травня 2014 року № 935 «Про припинення права постійного користування земельною ділянкою» у зв'язку з невідповідністю його вимогам законодавства стосовно дотримання відповідачем порядку припинення права постійного землекористування, відсутністю доказів про розмір земельної ділянки, необхідної для обслуговування майна підприємців та доказів добровільної відмови землекористувача від права користування частиною чи усією земельною ділянкою площею 0,45 га. Рішенням Господарського суду Закарпатської області від 13 січня 2015 року, яке набрало законної сили, визнано недійсним рішення Свалявської міської ради від 11 листопада 2014 року № 1063, відповідно до якого припинено право постійного користування відповідача на частину земельної ділянки площею 0,0050 га, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, у зв'язку з набуттям позивачем права власності на майно, яке розміщене на вказаній площі, та рекомендовано Свалявській районній спілці споживчих товариств переоформити право користування земельною ділянкою, що перебуває у постійному користуванні Свалявської райспоживспілки ДП «Ринок», у зв'язку зі зміною площі займаної ділянки. Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. За змістом ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Главою 19 «Набуття права на землю громадянами та юридичними особами» розділу ІV «Набуття і реалізація права на землю» ЗК України врегульовано порядок та підстави набуття права на землю громадянами та юридичними особами. За загальним правилом, наведеним у ст. 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Разом з тим ст. ст. 119, 120 ЗК Українипередбачено також випадки набуття права на земельні ділянки в іншому порядку та з інших підстав, ніж визначено ст. 116 цього Кодексу. Так, відповідно до ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Таким чином, норми ст. 120 ЗК України у їх сукупності дають підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об'єкта нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об'єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у ст. 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на житловий будинок, будівлю чи споруду, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа № 6-2цс15). На підставі викладеного та з урахуванням того, що чинним законодавством не передбачено припинення права користування земельною ділянкою у разі набуття іншою особою права власності на нерухоме майно, площа земельної ділянки, під яким є лише частиною земельної ділянки первинного землекористувача, а також визнання державного акта на право постійного користування землею таким, що втратив чинність, з підстав набуття фізичними особами права власності на нерухоме майно, яке розміщене на частині земельної ділянки, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Доводи касаційної скарги про порушення судом норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом оцінки, і висновків суду не спростовують. Оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм процесуального й матеріального права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для його скасування не вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - відхилити. Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. ГоловуючийВ.І. Мартинюк Судді:О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко О.М. Ситнік