У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

суддів:Завгородньої І.М., Гвоздика П.О., Мартинюка В.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошової суми, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Запорізької області

від 17 листопада 2015 року та касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обґрунтування, що 16 липня 2014 року між нею та

ОСОБА_5 було укладено нотаріально посвідчений попередній договір, відповідно до умов якого сторони зобов'язалися не пізніше 01 січня 2015 року укласти договір купівлі-продажу частки нежитлового приміщення по

АДРЕСА_1

На забезпечення виконання умов договору вона надала відповідачу аванс у сумі, еквівалентній 11 000 доларів США (16 липня 2014 року - 4 000 доларів США, 22 липня 2014 року - 3 000 доларів США, 15 серпня 2014 року - 3 000 доларів США, 12 грудня 2014 року - 1 000 доларів США).

Проте відповідач після отримання 11 000 доларів США почав ухилятися від посвідчення основного договору.

Оскільки у визначений попереднім договором строк основний договір купівлі-продажу укладений не був, кошти за попереднім договором не повернуті, просила стягнути на її користь суму авансу та передбачену п. 3.1 попереднього договору неустойку у розмірі 100 % суми авансу за ухилення від укладення договору, а всього - 22 000 доларів США, що в національній валюті становить 259 276 гривень 60 копійок, неустойку - 259 276 гривень 60 копійок, пеню - 1 685 297 гривень 90 копійок та судовий збір.

Заочним рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 13 травня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошову суму у розмірі 2 203 851 грн 10 коп. у зв'язку із невиконанням попереднього договору купівлі-продажу.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 авансовий платіж у розмірі 252 010 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6 просить скасувати рішення апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норма матеріального права.

Касаційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що у разі порушення умов попереднього договору основний договір так і не був укладений, передана покупцем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

Встановивши, що умовами договору місце нотаріального посвідчення основного договору мав визначити позивач, на відповідача були покладені зобов'язання щодо підготовки та збору (отримання) документів, необхідних для укладення основного договору та врахувавши, що позивачем не надано доказів вчинення будь-яких дій для забезпечення виконання умов попереднього договору, яким не обумовлено строк повернення авансового платежу, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача авансу у подвійному розмірі, а тому авансові платежі повинні бути повернуті у тому розмірі, в якому вони надавались.

Врахувавши, що встановлений договором вид забезпечення виконання зобов'язання у вигляді пені не відповідає ч. 3 ст. 549 ЦПК України, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення пені.

Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338 - 341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст.ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційні скарги представника ОСОБА_4 - ОСОБА_6 та ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: І.М. Завгородня П.О. Гвоздик В.І. Мартинюк