Справа №645/203/16-ц Головуючий 1-ї інст. - Федорова О.В.
Провадження № 22-ц/790/3348/16 Суддя доповідач - Бровченко І.О.
Категорія: розірвання шлюбу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого - судді Бровченко І.О.,

суддів колегії -Швецової Л.А., Малінської С.М.,

при секретарі - Афоніні К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

В обгрунтування позовних вимог зазначила, що між сторонами 20 лютого 1999 року укладено шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Причиною розірвання шлюбу стало фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин та різні погляди на життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя не можливо.

Позивач в судовому засіданні підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, шлюб розірвати.

Представник позивача - ОСОБА_6 в судовому засіданні підтримав позовну заяву в повному обсязі, просив її задовольнити, шлюб розірвати та вказав, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та інтересам спільної їх з відповідачем дитини.

Відповідач та його представник в судове засідання не з'явились, надали до суду клопотання про відкладення справи у зв'язку з хворобою відповідача.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2016 року позовні вимоги про розірвання шлюбу задоволено. Розірвано шлюб між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, укладений та зареєстрований 20 лютого 1999 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 76.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить рішення суду скасувати та відмовити у задоволені позовних вимог. Обґрунтовуючи скаргу посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Вислухав доповідь судді, встановивши обставини справи, перевірив зібрані по справі докази, обговоривши доводи апеляційної скарги судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо визнає, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 20 лютого 1999 року сторони у справі уклали шлюб, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №76 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Сімейне життя між сторонами не склалося. Позивач зазначає, що з січня 2015 року вона припинила з чоловіком шлюбно-сімейні відносини, втратила взаємні почуття до останнього, домашнє господарство не веде.

Ухвалюючи рішення про розірвання шлюбу, суд першої інстанції, повно встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, врахував наявність у сторін неповнолітньої дитини, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Судова колегія погоджується з висновком суду щодо розірвання шлюбу між сторонами.

Враховуючи, що з часу припинення між сторонами подружніх відносин пройшов значний період, під час якого примирення між ними не відбулося, судова колегія доходить висновку про відсутність підстав для скасування рішення з мотивів, наведених в апеляційній скарзі відповідача.

Посилання ОСОБА_3 на можливість збереження сім'ї, самі по собі не можуть бути підставою для відмови в позові, оскільки позивачка ОСОБА_4 заперечує проти збереження шлюбу. Під час розгляду справи в суді першої інстанції ОСОБА_3 зазначав, що неодноразово вживав заходи для збереження шлюбних відносин, але його спроби позитивних наслідків не дали. Як в суді першої інстанції, так і вході апеляційного розгляду представники позивача категорично наполягає на розірванні шлюбу, оскільки збереження сім'ї є неможливим і ОСОБА_4 не згідна на продовження шлюбу з відповідачем

Що стосується доводів апеляційної скарги відповідача щодо безпідставності не застосування місцевим судом строку на примирення, судова колегія, зазначає наступне.

Передбачене ч. 1 ст. 111 СК вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч. 5 ст. 191 ЦПК).

При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

З наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов'язком. Врахувавши фактичну відсутність сімейних відносин між сторонами тривалий час, прохання позивача не надавати строк для примирення, суд першої інстанції вирішив не надавати сторонам строк для примирення, що є його правом.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України).

Посилання апелянта на те, що ухвалюючи рішення, суд першої інстанції не врахував, що розірвання шлюбу негативно вплине на їх спільну дитину, судова колегія вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до положень СК України примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Розірвання шлюбу між сторонами не звільняє жодного з батьків від створення умов для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і не звільняє від відповідальність за створення належних умов для цього.

За таких обставин, згідно вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвалу суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Бровченко І.О.

Судді: Швецова Л.А.

Малінська С.М.