Справа № 346/5673/15-ц
Провадження № 22-ц/779/858/2016
Головуючий у 1 інстанції Хільчук І. І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря: Петріва Д.Б.

з участю: представника апелянта ОСОБА_2, представника

Міністерства інфраструктури та представника ПАТ

«Київський електровагоноремонтний завод»

ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Міністерства інфраструктури України, ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод», ПАТ «Українська залізниця» про скасування наказів поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 на рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року позивач звернувся з даним позовом та просив ухвалити рішення про визнання наказів Міністерства інфраструктури України від 10 серпня 2015 року та ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» від 09 грудня 2015 року щодо його звільнення протиправними та скасувати їх, зобовязати Міністерство інфраструктури України та ПАТ «Українська залізниця» поновити його на посаді керівника ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» та стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Заявлені вимоги позивач обґрунтував тим, що наказом №229-0 Міністерства інфраструктури України від 27 листопада 2014 року його призначено на посаду Голови правління ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» на умовах контракту строком з 28 листопада 2014 року до 27 листопада 2018 року включно. На час призначення на дану посаду підприємство знаходилося у збитковому стані, з кредиторською заборгованістю, браком обігових коштів, а його якісна організація робота у 2014 р. зумовила нормалізацію діяльності ввіреного підприємства і перевиконання фінансового плану. З 11.08.2015 р. по 08.12.2015р. перебував на лікарняному і після виходу на роботу 09.12.2015 р. йому були вручені наказ Мінінфраструктури від 10 серпня 2015 року про звільнення з посади Голови правління ПрАТ «КЕВРЗ» відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КзПП України та наказ ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» від 09 грудня 2015 року про припинення повноважень позивача на посаді Голови правління ПрАТ «КЕВРЗ» відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 36 КзПП України.

Позивач вважає, що обидва вищезазначені накази є протиправними, такими що порушують його трудові права і підлягають скасуванню.

Підставами для видачі наказів про дострокове розірвання контракту стали: підпункти г) та л) пункту 32 контракту від 27.11.2014 № 19-У, службова записка директора Департаменту державної політики в галузі залізничного транспорту ОСОБА_5 від 23 червня 2015 року №45/926-15, погодження голови Київської міської державної адміністрації ОСОБА_6 від 17 липня 2015 року № 001-2381. Також, пунктом третім цього наказу зазначено, що у разі тимчасової непрацездатності Голови правління приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод» ОСОБА_4 датою звільнення вважати перший робочий день, який слідує за останнім днем періоду його тимчасової непрацездатності, що не перевищує встановленого законом строку.

Позивач вважає, що наказ Міністерства інфраструктури від 10.08.2014 № 127-Р є протиправним, таким що порушує його трудові права.

Підпунктами г) і л), пункту 32 Контракту які визначені у наказі про звільнення як основна підстава для розірвання договору визначено неподання (несвоєчасного подання) на затвердження Вищому органу Товариства річного фінансового плану з поквартальною розбивкою Товариства або неякісного його складання, що призвело до його не затвердження у встановлені законодавством строки, або порушення порядку здійснення витрат суб'єктами господарювання державного сектора економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2012 №899 та пункту 19 цього контракту, невиконання Головою виконавчого органу затвердженого фінансового плану.

Відповідачами фінансовий план Товариства разом із супровідним листом від 16 червня 2014 року № 56-ЕВ був наданий до Міністерства інфраструктури України ще попередньо звільненим головою правління. А його цим же наказом, з 27 серпня 2014 року призначено на посаду в.о. голови правління, тобто фінансовий план складено та подано на затвердження ще до моменту його призначення на посаду виконуючого обов'язки голови правління.

28 серпня 2014 року листом Міністерства інфраструктури України № 45/1404-14 раніше наданий проект фінансового плану на 2015 рік повернено на доопрацювання у зв'язку із зміною його як керівника Товариства із терміном доопрацювання до 05 вересня 2014 року. 04 вересня 2014 року листом Товариства № 81/ЕВ проект фінансового плану повторно направлено до Міністерства інфраструктури.

Будь-яких інших листів Міністерства інфраструктури стосовно доопрацювання фінансового плану, неякісного його складання Товариству не надходило.

Таким чином позивач не був призначений на посаду голови правління Товариства на момент початку погодження проекту фінансового плану Товариства, а також відповідачем протягом всього часу його розгляду не надавалось Товариству будь-які письмові зауваження щодо доопрацювання даного документа.

Всупереч нормам чинного законодавства Міністерство інфраструктури України безпідставно порушило строки затвердження фінансового плану Товариства, основного планового документа, відповідно до якого підприємство отримує доходи і здійснює видатки, визначає обсяг та спрямування коштів для виконання своїх функцій протягом року відповідно до установчих документів, та який затверджено лише у травні 2015 року, про що згадано у вище зазначеній службовій записці ОСОБА_5

Крім того, мало місце невчасне затвердження фінансового плану Товариства ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» з незалежних від нього як голови товариства причин.

Про критичну фінансово-господарську ситуацію як голова товариства інформував Міністерство інфраструктури України, Департамент державної політики в галузі залізничного транспорту, Державну адміністрацію залізничного транспорту «Укрзалізниця», Кабінет Міністрів України.

Однак, більшість звернень або ігнорувалися, або була одержана відповідь щодо неможливості надати допомогу для покращення фінансово-господарської ситуації товариства.

ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» не був стороною контракту, тому наказ від 09 грудня 2015 року щодо його звільнення виданий з перевищенням повноважень тому також підлягає скасуванню.

Рішенням Коломийського міськрайонного суду від 10 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

На дане рішення представник ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове рішення.

Представник апелянта вважає рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним та не всебічним дослідженням наданих доводів та доказів.

Суд не вправі був визнавати звільнення правильним, виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не повязував звільнення. Якщо обставинам, які стали підставою для звільнення, в наказі дана неправильна юридична кваліфікація, суд може змінити формулювання причин звільнення і привести його у відповідність з чинним законодавством про працю. Твердження директора Департаменту державної політики у галузі залізничного транспорту ОСОБА_5 не можуть бути підставою для здійснення висновків щодо невиконання показників фінансового плану, оскільки ОСОБА_5 як посадова особа, немає повноважень надавати такі висновки, оскільки це не передбачено положенням про Департамент державної політики в галузі залізничного транспорту. Відповідач не надав доказів, що зазначена у службовій записці інформація була надана профільним структурним підрозділом, який має компетенцію оцінювати фінансові показники підприємств, які належать до сфери управління або управління корпоративними правами які здійснює Мінінфраструктури.

Стосовно порушення порядку здійснення витрат у разі не затвердження річних фінансових планів відповідно до постанови КМУ суд дійшов неправильного висновку, що позивач неправомірно здійснив витрати в сумі 331 000 гривень, що віднесено до капітальних інвестицій. Суд не врахував, що він в міру оцінки правових норм, був поставлений у безвихідні умови та вчиняв всі дії щодо недопущення збитків, що виникають внаслідок невиконання або неналежного виконання господарських зобовязань ПАТ «Українська залізниця». Суду першої інстанції було звернуто увагу на ці обставини, однак він їх не досліджував та їм не надано належної правової оцінки. Щодо неподання на затвердження Вищому органу товариства річного фінансового плану з поквартальною розбивкою товариства або неякісного його складання, що призвело до його не затвердження у встановлені законодавством строки, апелянт був призначений на посаду в.о. Голови правління лише 27 серпня 2014 року, тобто через 73 дні з моменту, коли минув строк подачі фінансового плану на 2015 рік.

ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» повинен був надати проект фінансового плану до Мінінфраструктури України до 15 червня 2014 року, в свою чергу Міністерство інфраструктури повинно було розглянути зазначений проект не пізніше 15 липня 2014 року. Позивач був призначений на посаду в.о. Голови Правління лише 27 серпня 2014 року, тобто через 73 дні з моменту, коли минув строк подачі фінансового плану на 2015 року. Позивач був поставлений Міністерством в умови, в яких фізично неможливо було забезпечити затвердження фінансового плану до 01 вересня 2014 року як цього вимагає п. 5 Положення, затвердженого Наказом №173. Позивачем у встановлений Мінінфраструктури термін, а саме 04 вересня 2014 року листом доопрацьований проект направлений до Міністерства інфраструктури. Підпункт г) п. 32 Контакту не міг слугувати підставою звільнення позивача, оскільки він набрав чинності лише з 28 листопада 2014 року, а саме через 89 днів після того, як минув строк затвердження фінансового плану, в свою чергу зазначеним трудовим контрактом сторони не встановили, що умови договору застосовуються до відносин між ними, які виникли до його укладення.

Тому, питання вчасного подання проекту не може розглядатися у зазначеній ситуації, оскільки позивач не був призначений на посаду Голови правління Товариства на момент початку погодження проекту Фінансового плану Товариства, а порушення строків надання проекту до Міністерства інфраструктури було допущено попереднім керівником. Проект фінансового плану повертався лише 28 серпня 2014 року на підставі зміни керівника, а не у звязку з його неякісним складанням і наступного разу лише 17 січня 2015 року, листом №45/65-15 фінплан повернено до ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» з зауваженнями щодо фонду заробітної плати та чисельності працівників, а також надано рекомендації врахування обсягів ремонту рухомого складу, погоджених з Укрзалізницею. Проект фінансового плану в частині фонду заробітної плати, чисельності працівників, обсягів ремонту рухомого складу погоджених з Укрзалізницею ідентичний з тим, що повертався ще 28 серпня 2014 року, проте тоді від Мінінфраструктури таких зауважень не було. Суд першої інстанції не звернув увагу на те, що листом Департаменту державної політики в сфері залізничного транспорту від 25 вересня 2014 року направлено вимогу до ПрАТ «КЕВРЗ» про термінове надання доопрацьованого проекту фінансового плану на 2015 рік, відносить даний факт до доказової бази неякісної його підготовки. В той же час, судом не взято до уваги те, що листом від 04 вересня 2014 року фінансовий план вже було надано до Міністерства інфраструктури України та відповідно до матеріалів, наявних у справі, станом на 29 вересня 2014 року він не повертався на доопрацювання, суд дійшов хибних висновків щодо порушення позивачем пп.г) п.32 Контракту.

Суд першої інстанції необєктивно дослідивши наявні у матеріалах листи ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» за підписом позивача до Міністерства інфраструктури України, що призвело до встановлення висновків, які не відповідають дійсності стосовно того, що позивачем тільки інформувалось Міністерство інфраструктури про критичний стан, що склався на підприємстві та позивач ніяких дій щодо недопущення збитковості не вчинив.

У листах до Міністерства інфраструктури ОСОБА_7 сповіщав про обєктивні причини збитковості підприємства, а також надано пропозиції щодо покращення показників, прохання сприяння у вирішенні питань, які належать до виключної компетенції Міністерства інфраструктури України як Вищого органу управління згідно ЗУ «Про акціонерні товариства», ЗУ «Про управління обєктами державної власності» щодо державних підприємств. Однак більшість звернень або ігнорувались, або була одержана відповідь щодо неможливості надати допомогу для покращення фінансово-господарської ситуації Товариства.

Щодо видачі наказу ПАТ «Київський електровагоноремонтний завод» від 09 грудня 2015 року №926-ос, суд помилково вважав, що зазначений наказ прийнято відповідно до норм чинного законодавства, не дослідивши повноваження особи, яка його підписала. В свою чергу наказ ПрАТ «КЕВРЗ» від 09 грудня 2015 року, підписаний заступником Голови Правління з комерційних питань ОСОБА_8, у якого відсутні такі повноваження. Право видавати накази про прийняття на роботу, звільнення з роботи, заохочення та притягнення до дисциплінарної відповідальності належать виключно Голові Правління.

Наказ відповідача від 10 серпня 2015 року №127-О про звільнення, який за своєю правовою природою є наказом про застосування дисциплінарного стягнення, міг бути прийнятий відповідачем виключно в межах строків, встановлених ст. 148 КЗпП України не пізніше одного місяця з дня виявлення порушення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у звязку з тимчасовою непрацездатністю або перебування у відпустці та з обовязковим дотриманням передбаченого с. 149 КЗпП України порядку.

Вислухавши пояснення представника апелянта, який вимоги скарги підтримав, представника відповідачів, яка вимоги скарги заперечила, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що скарга до задоволення не підлягає.

Судом встановлено, що наказом Міністерства інфраструктури України від 22.08. 2014 року № 157-О з 26 серпня 2014 року припинено повноваження на посаді голови правління приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» ОСОБА_9 та з 27 серпня виконуючим обовязки на цю посаду призначено позивача ОСОБА_4

Відповідно до наказу Міністерства інфраструктури України від 27.11.2014р. №219-О, ОСОБА_4 призначено головою правління ПрАТ «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» на умовах контракту з 24 листопада 2014 до 27 листопада 2018 року включно, копія якого знаходиться на а.с. 16 т.2.

Наказом Міністерства інфраструктури України від 10.08.2015 р. № 127-О ОСОБА_4 звільнено з посади голови правління приватного акціонерного товариства Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» з 11.08.2015 р. відповідно до п.8 ч.1 ст.36 КзПП України з підстав, передбачених укладеного з ним контракту, з достроковим його розірванням, покладено виконання обовязків голови правління на заступника голови правління з комерційних питань ОСОБА_8

Пунктом 3 зазначеного наказу передбачено, що у разі тимчасової непрацездатності голови правління приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» ОСОБА_4, датою звільнення вважати перший робочий день, який слідує за останнім днем періоду тимчасової непрацездатності, що не перевищує встановленого законодавством строку.

Підставами звільнення, зазначено підпункти г) та л) пункту 32 контракту від 27.11.2014 р. № 19-V, службова записка директора Департаменту державної політики в галузі залізничного транспорту ОСОБА_5 від 23.06.2015 р. №45/926-15, погодження голови Київської міської державної адміністрації ОСОБА_6 від 17.07.2015 р. № 001-2381.

З копій наданих позивачем лікарняних листів судом встановлено, що з 11.08.2015 р. по 08.12.2015 р. він перебував на лікарняному, а 09.12.2015 р. ОСОБА_4 вийшов на роботу та наказом від 09 грудня 2015 року виконуючого обовязки згідно наказу Міністерства інфраструктури від 10.08.2015 року голови правління ОСОБА_8 припинено повноваження ОСОБА_4Я на посаді голови правління приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» згідно наказу Міністерства інфраструктури від 10.08.2015 року №127-О.

Відповідно до пункту 32 контракту від 27.11.2014 р. № 19-V, підставами для звільнення з посади голови виконавчого органу товариства та розірвання може бути у разі:

г) неподання (несвоєчасного подання) на затвердження Вищому органу Товариства річного фінансового плану з поквартальною розбивкою Товариства або неякісного його складання, що призвело до його не затвердження у встановлені законодавством строки, або порушення порядку здійснення витрат субєктами господарювання державного сектора економіки у разі незатвердження (непогодження) річних фінансових планів відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2012 № 899 та пункту 19 цього контракту;

л) невиконання головою виконавчого органу затвердженого фінансового плану.

Суд першої інстанції правильно встановив, що крім обовязку передбаченого законодавством подавати на затвердження фінансовий план, позивач, як голова правління приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року», зобовязаний був виконувати умови підписаного із Головним виконавчим органом умов контракту.

Так, відповідно до пунктів 7-10 контракту позивач, як голова виконавчого органу, згідно контракту безпосередньо забезпечує складання в установленому порядку річного з поквартальною розбивкою фінансового плану товариства на кожен наступний рік і подає його для затвердження вищому органу товариства, подає у встановленому порядку Вищому органу товариства квартальну та річну фінансову звітність, а також квартальний та річний звіти про виконання фінансового плану разом із розяснювальною запискою щодо результатів діяльності, забезпечує виконання затвердженого річного з поквартальною розбивкою фінансового плану товариства, подає в установленому порядку Вищому органу товариства та наглядовій раді товариства квартальну та річну фінансову звітність, зобовязується забезпечити виконання показників фінансового плану та показників ефективності використання майна та прибутку, майнового стану товариства та показників преміювання згідно з додатком до контракту.

Отже, складання, подача та виконання річного фінансового плану відповідно до контракту є одним із головних завдань діяльності позивача як Голови виконавчого органу, а за невиконання зазначених завдань п. 32 Контракту передбачено звільнення з посади та дострокове розірвання контракту.

Відповідно до копій листів на а.с. 196-205 т.1 вперше проект фінансового плану попереднім керівником заводу був надісланий до Департаменту державної політики в галузі залізничного транспорту 18 червня 2014 року. Однак у звязку з призначенням позивача керівником товариства 28 серпня 2014 року фінансовий план повернуто та надано термін до 05 вересня 2014 року подати проект нового фінансового плану на новий 2015 рік.

04 вересня 2014 року до Департаменту надійшов доопрацьований проект фінансового плану, однак листом від 25 вересня 2014 року проект фінансового плану повернутий товариству для доопрацювання. 03 жовтня 2014 року головою товариства надано на розгляд доопрацьований проект фінансового плану, який знову було направлено для доопрацювання товариству. 30 грудня 2014 року за підписом позивача як голови товариства знову надійшов для розгляду доопрацьований проект фінансового плану товариства на 2014 рік, який 17 січня 2015 року знову повернуто на доопрацювання з відповідними зауваженнями. Тільки 18 лютого 2015 року позивачем як Головою правління надано проект фінансового плану на 2015 рік, який був прийнятий для затвердження як остаточний проект, а сам фінансовий план затверджено 15. 06. 2015 року.

Представник апелянта у засіданні апеляційного суду не заперечував, що проект фінансового плану неодноразово надсилався для доопрацювання, однак у цьому не було великої необхідності, таке повернення проводилося тільки у звязку із зміною концепції міністерства, а позивач у свою чергу у письмових зверненнях до Міністерства інфраструктури та інших державних органів жодного разу не зазначав про начебто необґрунтоване повернення йому проекту річного фінансового плану для доопрацювання. Матеріалами справи підтверджено і це не заперечував позивач, що у першому кварталі 2015 року ПрАТ КЕВРЗ здійснено витрати на суму 331 тис. грн. (без ПДВ), що віднесено до капітальних інвестицій, Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2012 р. № 899 заборонено субєкта господарювання державного сектора економіки у разі не затвердження річного фінансового плану здійснювати витрати на капітальні інвестиції. Така заборона витрат передбачена і пунктом 19 контракту. Однак позивач, як голова виконавчого органу, порушив дану обовязкову вимогу як законодавства так і контракту.

Доводи представника апелянта, що ці витрати були обумовлені необхідністю забезпечення виробничого процесу товариства не спростовують вину позивача як голови виконавчого органу. Крім цього представник Товариства зазначає, що серед капітальних витрат, що містяться у звіті керівника підприємства про виконання показників ефективності використання державного майна більшість речей не повязана безпосередньо з виробництвом і потреби у здійсненні таких витрат не було. Це, зокрема, придбання програмного забезпечення, штампів, стендів, ультрабука, термофона, модернізація компютерної мережі заводу та інше. Матеріалами справи також встановлено, що завод з січня 2015 року працював тільки 1 день на тиждень.

Проект фінансового плану на наступний рік неодноразово надсилався позивачу як Голові товариства на доопрацювання, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачем несвоєчасно подано на затвердження Вищому органу Товариства фінансовий план з поквартальною розбивкою через неякісне його складання, що призвело до не затвердження у встановлені законодавством строки, порушено порядок здійснення витрат субєкта господарювання державного сектора економіки та у звязку з цим невиконання фінансового плану.

З копій наданих позивачем лікарняних листів судом встановлено, що з 11.08.2015 р. по 08.12.2015 р. він перебував на лікарняному, а 09.12.2015 р. вийшов на роботу та наказом від 09 грудня 2015 року виконуючого обовязки згідно наказу Міністерства інфраструктури від 10. 08. 2015 року голови правління ОСОБА_8 припинено повноваження ОСОБА_4Я на посаді голови правління приватного акціонерного товариства «Київський електровагоноремонтний завод ім. Січневого повстання 1918 року» згідно наказу Міністерства інфраструктури від 10. 08. 2015 року №127-О, тому не можна вважати, що такий наказ порушує його трудові права, а також, що порушено його порядок звільнення.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 218, 307, 308, 313- 315 ЦПК України колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Коломийського міськрайонного суду від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Р.Й. Матківський

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_10