Справа № 203/1101/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Маймур Ф.Ф.,

при секретарі Авраменко А.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2016 року до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що сторони з 10 січня 2004 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак наразі вже мешкають окремо, подружнє життя між сторонами не склалося внаслідок несумісності характерів, відсутності спільних поглядів на життя та сімю, постійні сварки. З цих підстав позивач вважає, що збереження шлюбу є недоречним, а тому шлюб підлягає розірванню.

В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимог підтримали, наполягали на розірванні шлюбу, пославшись в якості додаткових підстав на наявність у позивача нової родини, нанесення відповідачем позивачу тілесних ушкоджень, чисельні зради.

Відповідач, її представник в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували, вказавши лише, що підставою для розірвання позову має бути вказано наявність у позивача нової родини.

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку з таких підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено, що 10 січня 2004 року між сторонами у справі було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська за актовим записом №10 (а.с.5-8).

Також судом у відповідності до положень ст.61 ч.1 ЦПК України встановлено, що шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені вже тривалий час з лютого 2016 року, подружжя не підтримує тісних стосунків, з того ж часу проживає окремо, спільного господарства не веде, а позивачем наразі створено нову родину з іншою жінкою. Причиною припинення шлюбних відносин стала відсутність в родині сторін взаєморозуміння, різні життєві погляди на стосунки подружжя в сімї, відсутність взаємоповаги в подружжя, що призводило до конфліктів та сварок. Дані обставини негативно впливали на шлюбні відносини, зробивши їх в кінцевому рахунку неможливими. (а.с.39-44)

Крім того, судом своєю ухвалою від 12 квітня 2016 року, враховуючи початкові заперечення відповідача проти розірвання шлюбу та її твердження про можливість збереження шлюбу, сторонам призначався строк для примирення тривалістю в три місяці у відповідності до ст.111 СК України. Однак порозуміння за вказаний час сторони так і не досягли, відновити шлюбні відносини подружжю не вдалося, і позивач продовжує наполягати на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. (а.с.35-36)

Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами СК України.

Так, відповідно до ст.18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Способом захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення.

Нормами ст.ст.24, 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається..

Згідно ст.104 СК України підставою для припинення шлюбу є його розірвання.

За змістом ст.ст.105, 106, 110 СК України вказана вище форма припинення шлюбу у випадку відсутності у подружжя спільних неповнолітніх дітей та за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу можлива за позовною заявою одного з подружжя на підставі рішення суду.

Відповідно до ст.115 СК України рішення суду, яким задоволено позов про розірвання шлюбу і яке набрало законної сили, засвідчує факт розірвання шлюбу.

У відповідності до норми ст.112 СК України з метою встановлення наявності підстав для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення.

Підсумовуючи вищевикладене та приймаючи до уваги ту обставину, що подружжя стосунки не підтримує, шлюбні відносини між позивачем та відповідачем фактично припинені вже тривалий час та більше не відновлювались, позивач наполягає на розірванні шлюбу, зберігати шлюб не бажає, а відповідач підтримує в цьому позивача, враховуючи, що вжиті судом заходи примирення подружжя результатів не дали, зважаючи на інтереси кожного з подружжя, суд приходить до висновку, що шлюб сторін по даній справі розпався остаточно, відновлений бути не може, а тому підлягає розірванню.

Приймаючи до уваги, що відповідачем заявлено суду про небажання змінювати своє прізвище на дошлюбне після розірвання шлюбу, суд вважає за необхідне у відповідності до ст.113 СК України, ст.ст.8, 235 ЦПК України прізвище відповідача, змінене нею при реєстрації шлюбу з позивачем, після розірвання шлюбу залишити незмінним «Крам».

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.18, 24, 56, 104-106, 110, 112, 113, 115 СК України, ст.ст.3, 8, 10, 11, 57-61, 88, 169, 197, 208, 212-215, 235 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 10 січня 2004 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №10, розірвати.

Прізвище ОСОБА_3, яке було змінено нею під час укладення шлюбу, після розірвання шлюбу залишити без змін «Крам».

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Ф.Ф. Маймур