Провадження № 2/127/4362/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

09 червня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Цент Державного земельного кадастру» про стягнення середньої заробітної плати та компенсації втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати при звільненні за червень 2013 року, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Державного підприємства «Цент Державного земельного кадастру», в якій просив винести рішення про стягнення з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати в сумі 105318,18 грн., а також компенсацію втрати частини заробітної плати на суму 1905,18 грн.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 вказаної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як вбачається з позовної заяви позивачем при звернені до суду заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати в сумі 105318,18 грн., а також компенсацію втрати частини заробітної плати на суму 1905,18 грн., тобто заявлено дві вимоги майнового характеру.

Відповідно до п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Однак, доказів сплати судового збору позивачем до позовної заяви не додано.

При цьому, посилання позивача на те, що він звільнений від сплати судового збору відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд вважає помилковим, з огляду на таке.

Відповідно до преамбули Закону України «Про судовий збір» №3674-VI цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Отже, саме Закон України «Про судовий збір» є спеціальним законом, який визначає порядок сплати та звільнення від сплати судового збору та має пріорітет застосування у даних правовідносинах.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22 травня 2015 року №484-VIII внесено ряд змін до Закону України «Про судовий збір» та зокрема статтю 5 названого закону викладено в новій редакції. Вказані зміни набули чинності з 1 вересня 2015 року.

Так, статтею 5 Закону №3674-VI , чинного з 01.09.2015р., закріплено перелік осіб які звільнені від сплати судового збору під час розгляду справи у всіх судових інстанціях.

Зокрема, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Отже, вказаною нормою передбачено два випадки, повязані з трудовими правовідносинами, у яких позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме:

1) у справах про стягнення заробітної плати;

2) у справах про поновлення на роботі.

При цьому, жодна з зазначених вище позовних вимог не є предметом спору у даній справі.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про оплату праці», статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Як зазначається позивачем в позовній заяві та вбачається з доданих документів, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі в сумі 2585,32 грн. стягнута згідно з судовим наказом Вінницького міського суду Вінницької області від 31.12.2015р., який на даний час перебуває на примусовому виконанні у Центральному відділі ДВС Вінницького МУЮ. При зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення заробітної плати позивачем (заявником) судовий збір не сплачувався, у звязку зі звільненням від його сплати.

Однак, заявлені позивачем вимоги про стягнення 105318,18 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а також 1905,18 грн. компенсації втрати частини заробітної плати не є заробітною платою в розумінні статті 1 Закону України «Про оплату праці», статті 94 Кодексу законів про працю України, а відтак, з урахуванням положень статті 5 Закону України «Про судовий збір» із зазначених вимог позивачу необхідно сплатити судовий збір в розмірі 1072,23 грн.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна заява ОСОБА_1 до Державного підприємства «Цент Державного земельного кадастру» про стягнення середньої заробітної плати та компенсації втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати при звільненні за червень 2013 року, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Державного підприємства «Цент Державного земельного кадастру» про стягнення середньої заробітної плати та компенсації втрат частини доходів у звязку з порушенням строків виплати при звільненні за червень 2013 року, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 3 (трьох) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: