Справа № 372/3713/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 березня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченка М.В.

при секретарі Бадьорій Є.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_1, на обґрунтування якого посилався на невиконання відповідачем цивільно-правових зобовязань за кредитним договором та договором іпотеки, виникнення значної кредитної заборгованості, тому просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» за кредитним договором № 551 від 29.09.2006 року в розмірі 2 667 735 грн. 17 коп. звернути стягнення на належну ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:025:0077, яка розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с.Нові Безрадичі, вул. Підгірна, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 13.10.2006 року, шляхом визнання права власності за ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк».

Представник позивача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на наявність заборгованості за кредитним договором, не зміг повідомити відомості про вартістю іпотечного майна, час виникнення та розмір заборгованості по окремим видам платежів за кредитним договором.

Відповідач та його представник ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову заперечили повністю, посилаючись на те, що відповідач кредит періодично сплачує, на цей час графік платежів дотримується, кредитний договір слід вважати неукладеним через порушення прав споживача, відсутні докази вартості майна, вимоги позову неспівмірні із вартістю предмету іпотеки, просили застосувати наслідки спливу позовної давності щодо окремих позовних вимог.

Третя особа в судове засідання не зявилась, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлялась належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направила.

Вислухавши представників сторін, відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

29 вересня 2006 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1, був укладений Кредитний договір № 551 (далі кредитний договір). У відповідності до кредитного договору Позичальнику ОСОБА_1 надавався кредит в сумі 90 000 доларів, які Позичальник зобов'язувався повертати Банку частинами відповідно до графіку платежів за кредитом. Кінцевий строк погашення кредиту до 29.09.2026 року. До вказаного договору сторони неодноразово укладали додаткові угоди, зокрема щодо збільшення суми і валюти кредиту.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним Кредитним договором, 13 жовтня 2006 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_1 було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, згідно умов якого Іпотекодавцем було передано в іпотеку Банку в якості забезпечення виконань зобов'язань Позичальника перед Банком по Кредитному договору певне нерухоме майно. До вказаного договору окремими правочинами вносились зміни, зокрема договором від 04 квітня 2007 року було внесено зміни до іпотечного договору, на підставі яких предметом іпотеки визначено земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:025:0077, яка розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с.Нові Безрадичі, вул. Підгірна, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Також, 04 квітня 2007 року між ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та ОСОБА_2 було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки, згідно умов якого Іпотекодавцем було передано в іпотеку Банку в якості забезпечення виконань зобов'язань Позичальника перед Банком по Кредитному договору земельну ділянку площею 0,1500 га, кадастровий номер :02:025:0077, яка розташована за адресою: Київська обл., Обухівський р-н, с.Нові Безрадичі, вул. Підгірна, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Доводи представника відповідача про те, що кредитний договір слід вважати неукладеним суд вважає безпідставними, оскільки всі правочині між сторонами підписані ними і у встановленому порядку не оспорювались, отже є чинними з огляду на передбачену законом презумпцію правомірності правочину.

Вказані вище обставини підтверджуються наявними у справі договорами, угодами.

12.11.2015 року відповідач звернувся до позивача із заявою про надання доступу до матеріалів укладених із банком правочинів, яку вмотивував неврученням йому других примірників договорів, відповідь на заяву відповідачеві не надана, що підтверджується листом, поштовим реєстром.

Правовий статус позивача підтверджується витягом з ЄДРЮОФОП, банківською ліцензією, дозволом, рішенням.

Як передбачено ст.ст. 572, 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 585 ЦК України, одним із видів застави є іпотека застава нерухомого майна.

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом, як передбачено ст. 590 ЦК України.

Згідно ст.ст. 11, 33 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, майновий поручитель відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя нерухомим майном, що є предметом іпотеки. У разі невиконання або неналежного виконання божником основного зобов'язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст. 33 Закону України "Про іпотеку" встановлено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Таким чином, за наявності договору іпотеки, укладеного з метою забезпечення виконання кредитних зобов'язань, іпотекодержатель, в даному випадку позивач ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», за загальними нормами цивільного судочинства дійсно має право, у разі невиконання боржником своїх зобов'язань, звернути стягнення на передане в іпотеку майно.

Однак при вирішенні спору суд зобовязаний дотримуватись загальних засад цивільного судочинства, зокрема щодо диспозитивності та змагальності сторін.

Суд зазначає, що позивач не звертався в межах цієї справи із позовними вимогами до ОСОБА_2, вона залучена в якості третьої особи з ініціативи відповідача, хоч саме ОСОБА_2 виступила іпотекодавцем спірної по цій справі земельної ділянки за нотаріально посвідченим договором.

Позивач не звертався до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в межах цього спору позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки.

Обгрунтовуючи позов позивач посилається, що відповідач допустив виникнення заборгованості за кредитним договором, на підтвердження чого надав незавірену ксерокопію розрахунку, згідно якого станом на 12.08.2015 року заборгованість становить 2 667 735 грн. 17 коп. і складається із заборгованості за кредитом в розмірі 93 531,20 Євро, відсотків за користування кредитом в розмірі 10 854,74 Євро, заборгованості по комісії за обслуговування кредиту в розмірі 32 816,40 грн., пені за несвоєчасне погашення кредиту, процентів та комісії в розмірі 132 573,69 грн. Також суду подано незавірені ксерокопії меморіальних ордерів. Враховуючи неналежне оформлення вказаних письмових доказів суд вважає їх недопустимими і вважає неможливим покласти їх в основу рішення щодо задоволення позову.

Під час судового розгляду відповідач посилався на дотримання графіку платежів, відсутність простроченої заборгованості, а представником позивача такі твердження не були спростовані. Більш того, представник позивача в судовому засіданні пояснив, що він не може повідомити суду відомості про дійсний розмір боргу по кожному із видів передбачених договором платежів, а також про періоди, коли виник відповідний борг.

Враховуючи ухилення позивача від встановлення достовірних даних про розмір заборгованості суд оцінює доводи позову про наявність і розмір заборгованості за кредитним договором як такі, що всупереч вимогам ст.ст. 10,11,60 ЦПК України не доведені належними і допустимими доказами.

Крім того, оскільки граничний термін виконання грошових зобовязань відповідача за кредитним договором станом на час предявлення позову та розгляду справи судом не сплинув, передумовою для виникнення у позивача права вимоги щодо дострокового стягнення всіх передбачених договором платежів є порушення боржником графіку таких платежів, однак така обставина не підтверджується наданими суду доказами, переконливі відомості про помісячне нарахування та сплату заборгованості суду не надано.

Також відсутність належних і допустимих доказів щодо розміру і строків виникнення заборгованості унеможливлює достатньо обґрунтовану правову оцінку доводів відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності по окремими видам платежів, зазначеним у позові.

Вартість предмету іпотеки в наданих суду доказах не визначена, тому суд вважає недоведеним те, що позовні вимоги співмірні із залишком боргу.

Також позивач посилається на те, що відповідач є власником нерухомого майна земельної ділянки, на яку пропонується звернути стягнення на майно, однак доказів цього суду не подано. Недоведеність наявності у відповідача права власності на обєкт іпотеки унеможливлює задоволення вимог про звернення стягнення на такий обєкт нерухомого майна, оскільки цим можуть порушуватись права інших осіб, зокрема дійсного власника майна.

Суд приймає до уваги, що передбачена договором та Законом України «Про іпотеку» вимога про усунення порушень до іпотекодавця банком не предявлялась, йому не надавався час для сплати заборгованості, однак банк одразу предявив цей позов, що вказує на необґрунтовано обраний позивачем спосіб захисту своїх інтересів та передчасність звернення до суду.

Згідно ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України, ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» суду не подано достатніх даних та належних і допустимих доказів обставин, які підлягають обовязковому зазначенню у рішенні суду у випадку звернення стягнення на предмет іпотеки. Зокрема, суду не подано жодних доказів вартості предметів іпотеки станом на час звернення до суду або розгляду справи, в позовних вимогах не визначено вартість майна, що позбавляє суд обєктивно оцінити співмірність та обгрунтованість позовних вимог банку, тому задоволення позову в межах наявних у справі доказів є неможливим.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 11 ЦК України передбачені підстави виникнення цивільних прав та обовязків.

Згідно ч.1 ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний

розсуд.

Згідно ч.2 ст.14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Із встановлених судом фактичних обставин спору не вбачається достатніх і визначених законом підстав для втручання у права відповідача як іпотекодавця, судом не виявлено допущених ним порушень законних прав чи інтересів позивача, які б підлягали судовому захисту.

Згідно ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ч. 1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Вирішуючи спір на засадах змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, на підставі поданих сторонами доказів, суд вважає, що позовні вимоги не грунтуються на зібраних по справі і досліджених судом письмових доказах, не узгоджуються із чинним законодавством України, позивач всупереч вимогам ст.ст.10,11,60 ЦПК України не довів позовні вимоги, заперечення відповідача узгоджуються із письмовими доказами, тому достатніх правових і фактичних підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 60, 88, 212-214 ЦПК України, ст.ст. 11, 16, 204, 509, 514, 525, 526, 527, 530, 543, 549, 554, 559, 572, 589, 590, 624, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 3, 5, 11, 12, 24, 33, 36-40 Закону України «Про іпотеку», ст. 4 Закону України «Про заставу», суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_2, про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М.В.Кравченко