Справа № 495/5890/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

01 грудня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючої судді Чебан Н.В.

при секретарі Ткаченко О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровський Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування будинком та зобовязання зняти з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 29.07.2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування будинком та зобовязання зняти з реєстрації, свої вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві приватної власності належить будинок №29 по вул.Огуленко у с.Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області. Позивач посилаючись на те, що у належному їй житловому будинку зареєстрована, але не проживає з 2014 року колишня дружина її сина ОСОБА_2, просить суд: визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування будинком №29 по вул.Огуленко у с.Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області та зобовязати Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 за адресою: вул.Огуленко,29 у с.Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області.

Позивач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причина неявки суду невідома(а.с.42).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причина неявки суду не відома (а.с.43).

Представник Білгород-Дністровського РВ ГУ ДМС в судове засідання не зявився, надавши до суду заяву з проханням розглядати справу у його відсутність (а.с.37).

Враховуючи вимоги ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17.07.1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власницею будинку, розташованого за адресою: вул.Огуленко, 29, с.Випасне, Білгород-Дністровський район Одеської області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно(а.с.6).

Згідно копії домової книги у житловому будинку №29 по вул. Огуленко в с.Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області, з 22.02.2012 року зареєстрована ОСОБА_2 (а.с.7-8).

Позивач в обґрунтування своїх вимог надала до матеріалів справи акт від 29.06.2016 року,складений депутатом Випасненської сільської ради ОСОБА_3 в присутності ОСОБА_1 та 2-х сусідів ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у відповідності до якого відповідач ОСОБА_6 у житловому будинку №29 по вул. Огуленко в с.Випасне Білгород-Дністровського району Одеської області не проживає з 2014 року, особистих речей не виявлено(а.с.32)

У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У відповідності до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник жилого будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сім'ї та інших осіб.

Аналогічне правило міститься в статті 150 ЖК України, відповідно до якої громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до частини 1 статті 156 ЖК України члени сім'ї власника житлової квартири які проживають разом з ним у квартирі, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Частиною четвертою вказаної статті встановлено, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє членів його сім'ї права користування займаним приміщенням.

Тобто проживання членів сім'ї у житловому приміщенні, яке належить громадянину на праві власності, є результатом реалізації права власника й у них виникає право на користування чужим майном, тобто сервітутне право.

У разі виникнення спору між власником та особами, які проживали з ним як члени сім'ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв'язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України.

Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням власника. Так, згідно цієї норми закону член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік.Поважними причинами відсутності члена сімї понад один рік може бути строкова служба в армії, навчання лікування, тривалі відрядження тощо.Власник житла і член його сімї можуть домовитись про інші умови припинення права користування житлом.

Суд ставиться критично до наданого до матеріалів справи акту від 29.06.2016 року про не проживання відповідача у спірному житловому будинку, оскільки даний акт не містить інформацію про причини відсутності відповідача, також в акті не зазначено із яких даних відомо, що відповідач начебто не проживає у спірному житловому будинку з 2014 року.

Всупереч положення ст. 60 ЦПК України, позивач не надала суду інших належних та допустимих доказів, які б дійсно підтвердили з якого часу особа не проживає в жилому приміщенні без поважних причин; чи не переривався перебіг строку тимчасової відсутності;. Зазначені обставини повинні підтверджуватись належними та допустимими доказами, як це передбачено ст.ст. 58, 59 ЦПК України.

Ураховуючи зміст заявлених позовних вимог відповідно до правових норм та положень ст. 60 ЦПК України позивачами не надано доказів які підтверджують факт відсутності відповідача у спірному житловому приміщенні без поважних причин понад один рік, з яких підстав суд вважав би вимоги обґрунтованими.

Вимоги позивача, щодо зняття з реєстраційного обліку , є похідними від основного позову та можуть бути задоволені лише у разі задоволення позовних вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а тому, за викладених обставин задоволенню не підлягають.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалася позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Білгород-Дністровський РВ ГУДМС України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування будинком та зобовязання зняти з реєстрації- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів з моменту його проголошення.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.В.Чебан