Кодимський районний суд Одеської області
_______________________________________________________________ Справа № 503/1971/16-ц
Провадження №2/503/866/16
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
28 листопада 2016 року м.Кодима Одеської області
Кодимський районний суд Одеської області у складі:
головуючого судді Сопільняка О.М.
при секретарі Вдовиченко В.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,
Позивач ОСОБА_1 звернулась до Кодимського районного суду Одеської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.
В позові вказала, що шлюб з відповідачем ОСОБА_2 вона уклала 15 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції і проживала разом з ним до травня 2009 року.
Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Відносини з відповідачем припинені через постійні сварки та застосування відповідачем фізичного насильства. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна, що є спільною сумісною власністю, немає.
Проживають окремо з травня 2009 року, спільне господарство не ведеться, тому просила шлюб розірвати, неповнолітніх дітей залишити з нею.
В судове засідання позивач не зявилась, однак надала до суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила їх задовольнити, розглянувши справу без її участі.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився. Про причини неприбуття відповідач не повідомив, клопотання про перенесення розгляду справи чи розгляд справи без нього не надав, тому суд відповідно до ч.4 ст.169 та ч.1 ст.224 ЦПК України вважає необхідним ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у ній письмових доказів.
Суд, дослідивши позов позивача, а також докази, що є у справі, вважає можливим позов задовольнити у повному обсязі з таких підстав.
Судом встановлено, що сторони у справі перебувають у шлюбі, укладеному та зареєстрованому 15 серпня 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №54, що підтверджується виданим цим відділом свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №074259, від 15 серпня 2008 року.
Від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей - доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Згідно із ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч.3 та 4 ст.56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.
Судом на підставі позовної заяви позивача ОСОБА_1 встановлено, що відносини між сторонами не склалися, сторони не спілкуються, не підтримують між собою ніяких відносин, фактично сімейні відносини між сторонами відсутні. Відповідач вчиняв щодо позивача фізичне насильство, погрози вбивством.
Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.
Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.
Згідно ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.
Отже, встановивши обєктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату ними почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобовязань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сімї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить їх спільним інтересам, що має важливе значення, бажання зберегти сімю у сторін відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.
Стосовно місця проживання неповнолітніх дітей, суд приходить до такого висновку.
Позивач просить залишити дітей з нею, що не суперечить закону, не порушує законних інтересів сторін та дітей, оскільки згідно п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», №11 від 21 грудня 2007 року, при вирішенні питання про те, з ким із батьків, які проживають окремо, буде проживати неповнолітня дитина, суд, виходячи з положень про рівність прав та обовязків батьків щодо дитини, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітньої дитини, при цьому, суд враховує хто з батьків виявляє більшу увагу до дитини і турботу про неї, її вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання дитини.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218,224-226 ЦПК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.
Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, укладений та зареєстрований 15 серпня 2008 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Кодимського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис №54, - розірвати.
Неповнолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 залишити з матір"ю ОСОБА_1.
Після розірвання шлюбу прізвище позивача ОСОБА_1 залишити "Хасанова".
Заява про перегляд заочного рішення може бути подана відповідачем до Кодимського районного суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Сопільняк О.М.