Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі :

Головуючого судді: Гордійчук С.О.

суддів : Боймиструка С.В., Буцяка З.І.

секретар судового засідання: Шептицька С.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2014 року у справі за позовом ОСОБА_3 до автогаражного кооперативу "За кермом" про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за заповітом.

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2014 року позов ОСОБА_3 до автогаражного кооперативу "За кермом" про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за заповітом задоволено.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на гараж НОМЕР_1, що розташований у авто гаражному кооперативі «За кермом» в м. Рівне на вул. І.Сірка,11Б , в порядку спадкування за заповітом після смерті його батька ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1.

Представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав на вказане рішення суду апеляційну скаргу покликаючись на те, що рішенням суду порушені його права як власника спірного гаража НОМЕР_1 розташованого в м. Рівне на вул. І.Сірка,11Б. Суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про те, що на момент відкриття спадщини спірний гараж належав на праві власності померлому ОСОБА_4

Зазначає, що вказаний гараж дійсно належав ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності на автогараж, виданого Рівненським міським БТІ 13 червня 2002 року згідно реєстраційного № 11-25-1375, однак останній за життя подарував цей гараж ОСОБА_1, що підтверджується договором дарування від 11 липня 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Усик С.І. Посилаючись на норми ст. ст. 227, 243, 244 ЦК Української РСР, вказує, що на момент виникнення договірних відносин між сторонами, державна реєстрація договору дарування гаража чи іншого житлового приміщення в органах технічної інвентаризації не передбачалась.

Просить рішення скасувати та постановити нове про відмову у задоволенні позову.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам судове рішення не відповідає.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що позивач набув право власності на гараж, який належав його батьку, оскільки є спадкоємцем за заповітом та у визначені законом строки звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини.

Однак, з такими висновками суду першої інстанцій погодитися не можна .

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 заявляючи вимоги до автогаражного кооперативу «За кермом» про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом, посилався на відмову нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно.

Отже, чинним законодавством передбачено порядок звернення до суду виключно у разі невизнання або оспорювання певних прав та інтересів, тобто у разі існування фактичного спору, однак з матеріалів справи не вбачається існування спору між сторонами.

Разом з тим, із матеріалів справи убачається, що ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право власності від 13 червня 2002 року належав гараж НОМЕР_1, що розташований у авто гаражному кооперативі «За кермом» в м. Рівне на вул. І.Сірка,11Б.

11 липня 2002 року ОСОБА_4 уклав із ОСОБА_1 договір дарування гаража, який посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Усик С.І. і зареєстрований в реєстрі за №2827.

Тобто, ОСОБА_1 набув право власності на спірний гараж відповідно до ч.1 ст.128 ЦК УРСР 11.07.2002 року.

Договір дарування та право власності ОСОБА_1 не оскаржені і є чинними.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер.

За правилами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Враховуючи наведене, Апеляційний суд дійшов висновку, що гараж НОМЕР_1, який розташований у авто гаражному кооперативі «За кермом» в м. Рівне на вул. І.Сірка,11Б на момент відкриття спадщини не належав спадкодавцеві ОСОБА_4 та не входив до складу спадкового майна.

За таких обставин, підстав для задоволення позовних вимог немає.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права і суд фактично вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не брала участь в справі, що призвело до неправильного вирішення справи, а висновки суду не відповідають обставинам справи, які суд вважав встановленими, таке рішення підлягає скасуванню із ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Разом з тим, не підлягає до задоволення вимога про присудження судового збору з другої сторони, оскільки особа яка подала апеляційну скаргу-Чорний С.О. стороною по справі не був, апеляційна скарга розглянута в порядку ст. 3 ЦПК України, оскільки рішенням постановленим судом першої інстанції зачіпаються його права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, ст. 392,1216,1218 ЦК України колегія суддів,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 05 листопада 2014 року скасувати.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до автогаражного кооперативу "За кермом" про визнання права власності на гараж в порядку спадкування за заповітом відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним чинності.

Головуючий:

Судді: