АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3265/16 Справа № 201/1272/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - Антонюк О.А. Доповідач - Демченко Е.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі - Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року про відмову скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом відкритого акціонерного товариства комерційний банк «Причорномор'я» до ОСОБА_2 про стягнення суми та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до відкритого акціонерного товариства Комерційний банк «Причорномор'я» про визнання угоди недійсною, -

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року заява ОСОБА_2 залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року та постановлення нової ухвали про скасування заходів забезпечення позову, мотивуючи тим, що ухвала постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати з наступних підстав.

Згідно ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

З матеріалів справи вбачається, що у листопаді 2005 року відкрите акціонерне товариство комерційний банк «Причорномор'я» (далі - ВАТ КБ «Причорномор'я») звернулося до суду з неодноразово уточненим позовом до ОСОБА_2 про стягнення суми.

07 квітня 2006 року позивач ВАТ КБ «Причорномор'я» звернувся до суду з заявою про забезпечення свого позову.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2006 року заява про забезпечення позову задоволена, в забезпечення позову накладено арешт шляхом заборони проводити будь-які дії щодо відсудження майна ОСОБА_2 а саме: автомобіля «Форд Фокус», 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; квартири АДРЕСА_1; будинку АДРЕСА_2 (т.1 а.с.202).

У вересні 2006 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ВАТ КБ «Причорномор'є» про визнання угоди недійсною.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2006 року позов ВАТ КБ «Причорномор'є» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Причорномор'є» заборгованість в розмірі 716.839 грн. 66 коп. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено. Вирішено питання стосовно судових витрат. (т.1 а.с.108-109).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 червня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2006 року залишено без змін (т.1 а.с.149-150).

01 лютого 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про скасування заходів забезпечення позову (т.1 а.с.215-216).

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що існує реальна загроза невиконання рішення суду про стягнення заборгованості, а заявником не наведено достатньо підстав для скасування заходів забезпечення позову.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до вимог частини 3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу.

Згідно із ст.152 ЦПК України накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, є одним із способів забезпечення позову, який має на меті попередити можливі ускладнення при виконанні у подальшому рішення суду.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб, чи учасників процесу.

Відповідно до п.8 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, і питання, чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 26 жовтня 2006 року позов ВАТ КБ «Причорномор'є» задоволено, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ КБ «Причорномор'є» заборгованість в розмірі 716.839 грн. 66 коп. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

З аналізу статей 151-153 ЦПК України можна дійти висновку, що забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч.6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішення законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

З наведеної норми вбачається, що вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішення законної сили, або можуть бути скасовані одночасно з ухваленням судового рішення або після цього, у разі якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду.

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства про розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року №9, заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Суд першої інстанції не звернув уваги на всі вище вказані обставини.

Ухвала суду про відмову у задоволенні заяви практично не має обґрунтування.

Питання про скасування заходів забезпечення позову вирішується в судовому засіданні з повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Неявка цих осіб не перешкоджає розгляду питання про скасування заходів забезпечення позову (ч. 5 ст.154 ЦПК України).

Главою 7 ЦПК України визначено порядок сповіщення сторін про розгляд справи.

Згідно з правилами ст.ст.74,76 ЦПК України, судові виклики здійснюються повістками, що надсилаються особам, які беруть участь у справі. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно.

Суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання однієї із сторін або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, про яких немає відомостей, що їм вручені судової повістки (ч.1 ст.169 ЦПК України).

Оскільки в матеріалах справи відсутні докази належного повідомлення сторін про розгляд справи, тобто відсутні будь які дані про їх обізнаність про час та місце розгляду заяви, а цивільне судочинство, згідно норм процесуального закону, здійснюється на засадах змагальності сторін які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, суд першої інстанції порушив порядок розгляду заяви у зв'язку з чим дійшов до передчасного висновку про її задоволення.

Крім того, як вбачається з ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 07 квітня 2006 року арешт на майно ОСОБА_2 накладено до розгляду справи по суті.

Пунктом 5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку;

На теперішній час справа не тільки розглянута по суті з ухваленням рішення, а й виконавче провадження по виконанню цього рішення закінчено.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала суду, як постановлена з порушенням норм процесуального права, підлягає скасуванню на підставі п.3 ч.1 ст.312 ЦПК України з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.304,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 25 лютого 2016 року про відмову скасування заходів забезпечення позову скасувати і справу направити до того ж суду для розгляду заяви по суті.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

Куценко Т.Р.