Справа № 456/398/16-ц
Провадження № 2/456/746/2016
РІШЕННЯ

іменем України

20 травня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрий справу за позовом ОСОБА_1 до Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання права власності на нерухоме майно,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася з позовом до суду та просить визнати за нею право власності на будинковолодіння в складі двох житлових будинків «А-3» та «Б-1» з прилеглими до них господарськими будівлями і спорудами, що знаходяться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. В обгрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що її батьки ОСОБА_6 та ОСОБА_3 у 1982-1985 роках завершили будівництво двох житлових будинків, розташованих по АДРЕСА_1. Вказане будинковолодіння належало до суспільної групи «колгоспний двір», головою якого був її батько ОСОБА_6 Після його смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з двох житлових будинків «А-3» загальною площею 273,3 кв.м., житловою площею 119,2 кв.м. та «Б-1», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м. з прилеглими до них господарськими будівлями і спорудами: сарай «В», гараж «Г», сарай «Д», убиральня «Е», сарай «Є», сарай «Ж», сарай «З», погріб «И», колодязь «к», огорожа № 1, хвіртки № 2, № 3, № 4, ворота № 5, огорожа № 6, що знаходяться по АДРЕСА_1. Позивач являється спадкоємцем майна після смерті батька. Крім неї спадкоємцями майна являються її мати ОСОБА_3 та брати ОСОБА_4 і ОСОБА_5, які відмовляються від належних їм часток у спадщині на користь позивача, про що подали відповідні заяви. Позивач після смерті батька має намір успадкувати належне йому майно та звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивач до дня смерті батька проживала у вказаному будинковолодінні та вела з ним спільне господарство, після його смерті продовжує там проживати, доглядає за господарством, постійно користується господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, сплачує всі необхідні платежі та послуги, а тому вважає, що фактично спадщину прийняла та являється власником даного майна. Позивач не має змоги розпоряджатися цим майном через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спірне нерухоме майно, а тому звернулася до суду із даним позовом.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_7 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали повністю, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити.

Представник відповідача Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області Ілик В.Я. позов визнала повністю та не заперечує проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем ОСОБА_1

Треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, однак подали до суду письмові заяви в яких просять суд розглядати справу за їх відсутності та просять позов задоволити повністю.

Проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, пояснення відповідача, дослідивши наявні у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Згідно положень статей 328-330 ЦК України, право власності на майно вважається набутим правомірно, якщо інше не буде встановлено в судовому порядку або незаконність права власності не випливатиме із закону.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що на підставі рішення загальних зборів уповноважених членів колгоспу «Заповіт Ілліча» від 23.07.1978 року про виділення ділянки під будівництво, виконавчим комітетом Дідушицької сільської ради було винесено рішення від 10.08.1978 року «Про дозвіл будівництва житлового будинку в с. Малі Дідушичі ОСОБА_6» (а.с.10-11).

15.11.1979 року виконавчим комітетом Стрийської районної ради було винесено рішення № 348 «Про надання дозволу на проведення житлового будівництва в селі Малі Дідушичі ОСОБА_6» на закріпленій за ним земельній ділянці площею 800 кв.м. в с. Малі Дідушичі. На підставі вказаних рішень, проекту забудови від 27.12.1979 року та свідоцтва на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР від 15.11.1979 року, ОСОБА_6 було відведено земельну ділянку під будівництво житлового будинку згідно плану земельної ділянки № 240/19 від 27.12.1979 року (а.с.12-21).

В 1982-1985 роках ОСОБА_6 разом із дружиною ОСОБА_3 на підставі вищевказаних рішень та дозволів завершили будівництво будинковолодіння у складі двох житлових будинків із господарськими будівлями і спорудами, розташованих в АДРЕСА_1.

Згідно витягу з погосподарської книги № 14 від 04.01.2016 року, виданого виконавчим комітетом Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області вбачається, що будинковолодіння по АДРЕСА_1, станом на 30.06.1990 року відносилось до групи «колгоспний двір» та рахувалося за ОСОБА_6, який був головою колгоспного двору, його дружиною ОСОБА_3 та їхніми дітьми - сином ОСОБА_4, дочкою ОСОБА_1 та сином ОСОБА_5. (а.с.22).

Зі свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданого 06.08.2015 року Дідушицькою сільською радою Стрийського району Львівської вбачається, що ОСОБА_6 помер ІНФОРМАЦІЯ_1. (а.с.26).

Зі свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2, виданого 06.11.2003 року Дідушицькою сільською радою Стрийського району Львівської вбачається, що позивач ОСОБА_1 після одруження змінила своє прізвище зі ОСОБА_1 на ОСОБА_1. (а.с.8).

З довідки № 3118, виданої 07.12.2015 року виконавчим комітетом Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області вбачається, що ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 постійно проживав і був зареєстрований в с. Малі Дідушичі Стрийського району Львівської області. Разом із батьком ОСОБА_6 у вказаному будинку проживала та вела з ним спільне господарство його дочка ОСОБА_1. (а.с.23).

З довідки № 15, виданої 04.01.2016 року виконавчим комітетом Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області вбачається, що позивач ОСОБА_1 зареєстрована та проживає по АДРЕСА_1 разом із дітьми ОСОБА_11, ОСОБА_12 та матір'ю ОСОБА_3 (а.с.24).

З довідки № 16, виданої 04.01.2016 року виконавчим комітетом Дідушицької сільської ради Стрийського району Львівської області вбачається, що за господарством по АДРЕСА_1 рахується земельна ділянка площею 0,25 га для обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд.

З технічного паспорта виданого 26.04.2016 року Стрийським МБТІ вбачається, що будинковолодіння в складі двох житлових будинків АДРЕСА_1 складається з житлового будинку «А-3» загальною площею 273,3 кв.м., житловою площею 119,2 кв.м., житлового будинку «Б-1», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м. з прилеглими до них господарськими будівлями і спорудами: сарай «В», гараж «Г», сарай «Д», убиральня «Е», сарай «Є», сарай «Ж», сарай «З», погріб «И», колодязь «к», огорожа № 1, хвіртки № 2, № 3, № 4, ворота № 5, огорожа № 6. Інвентаризаційна вартість будинковолодіння складає 802964,00 грн.

Згідно з положеннями статті 120 Цивільного кодексу УРСР (1963 року), що був чинним на час виникнення спірних відносин, колгоспний двір є сімейно-трудовим об'єднанням осіб, які використовують на праві спільної власності майно двору для ведення підсобного господарства та сімейних потреб. Сім'я селянина-колгоспника складає основу колгоспного двору, а належність до неї - одна з умов членства в колгоспному дворі.

Виходячи із змісту пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» (із відповідними змінами) необхідно врахувати те, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. При цьому розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Із заяви ОСОБА_3 від 07.12.2015 року поданої в Стрийську державну нотаріальну контору та заяв ОСОБА_4 від 18.01.2016 року, ОСОБА_5 від 19.01.2016 року поданих до Стрийського міськрайонного суду Львівської області та засвідчених у Дідушицькій сільській раді вбачається, що останні відмовляються від належних їм часток спадщини у майні бувшого колгоспного двору, що по АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1. (а.с. 28-30).

Відповідно до правової позиції викладеної у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім'я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Такі випадки характерні для сільської місцевості, де право власності на житловий будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння цим майном особою, яка померла. Перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

На підставі зібраних доказів судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 на час смерті свого батька ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, була зареєстрована та проживала в будинковолодінні по АДРЕСА_1, й надалі проживає у вказаному будинку, доглядає за господарством, постійно користується господарськими будівлями і спорудами та земельною ділянкою, сплачує всі необхідні платежі та послуги, треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не заперечують проти визнання права власності на спадкове майно за позивачем ОСОБА_1, визнання права власності на вказане будинковолодіння не порушує права і інтереси інших осіб, а тому у суду є всі підстави визнати за позивачем право власності на вказане будинковолодіння з прилеглими до нього господарськими будівлями і спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті її батька.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, ст. ст. 328, 1216, 1217, 1223, 1261, 1268, 1273, 1274, 1275 ЦК України, Постановою Пленуму ВСУ № 20 від 22.12.1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» суд,

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на будинковолодіння в складі двох житлових будинків: житловий будинок «А-3» загальною площею 273,3 кв.м., житловою площею 119,2 кв.м., житловий будинок «Б-1», загальною площею 46,4 кв.м., житловою площею 30,9 кв.м. з прилеглими до них господарськими будівлями і спорудами: сарай «В», гараж «Г», сарай «Д», убиральня «Е», сарай «Є», сарай «Ж», сарай «З», погріб «И», колодязь «к», огорожа № 1, хвіртки № 2, № 3, № 4, ворота № 5, огорожа № 6, що знаходяться по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з часу його проголошення.

Суддя Сас С.С.