н/п 2/490/1289/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 березня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді - Мамаєвої О.В., при секретарі - Баришніковій І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності -

та зустрічну позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162 та визнати право власності на 1/6 частку житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162, в порядку спдакування після смерті її чоловіка ОСОБА_5. В обґрунтування позову позивач вказала, що 07.04.2015 року помер її чоловік - ОСОБА_5, після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/6 частки житлового будинку який, розтошований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162. За життя ОСОБА_5 заповіту не складав.

Позивач у встановлений законом 6-місячний термін звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Однак, постановою нотаріуса від 20 жовтня 2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на наданому позивачем свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, виданому виконкомом Тернівської селищної ради народних депутатів від 19.07.1989 року відсутня печатка відповідного органу та підпис посадової особи, що не відповідає вимогам чинного законодавства. На даний час привести вказане свідоцтва у відповідність до законодавства не можливо. Також, позивач зазначила, що з 1973 року вона перебувала у шлюбі із спадкодавцем, за такого має право на 1/2 частку спірного житлового будинку, а друга половина цього будинку належала чоловіку, та є спадковим майном. Виходячи з вищевикладеного просила позов задовольнити.

В березні відповідачі звернулись до суду із зустрічною позовною заявою та просили суд визнати за ними по 1/6 частці житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162, в порядку спдакування після смерті їх батька ОСОБА_5.

В обґрунтування позову відповідачі вказали, що вони, як і позивач є спадкоємцями померлого, які в свою чергу прийняли спадщину відповідно до ч.3 ст.1238 ЦК України, однак, не мають можливості отримати свідоцтво на право на спадщину з тих же причин, що і позивач, тому просили суд позов задовольнити.

У судове засідання сторони не з'явились, від позивача надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, вказала, що на задоволенні позову наполягає, не заперечує проти задоволення зустрічного позову.

Відповідачі за первісним позовом надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, просили суд вимоги зустрічного позову задовольнити, та вказали що не заперечують проти задоволення вимог позивача.

Суд, оглянувши письмові докази по справі, спадкову справу № 474/2015 ОСОБА_5, який помер 07.04.2015 року, інвентарну справу № 2539, щодо домоволодіння, яке розташоване за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

07 квітня 2015 року помер ОСОБА_5, що підтверджуються свідоцтвом про смерть, серії І-ФП № 218517 /а.с.6/.

03 серпня 2015 року ОСОБА_1 звернулась до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її чоловіка ОСОБА_5 /а.с.80/.

03 серпня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її батька ОСОБА_5 /а.с.80 оборот/.

ОСОБА_2 - син ОСОБА_5 та ОСОБА_1, на день смерті батька постійно проживав із ним за адресою: вул. Софіївська,162 м.Миколаїв, та в силу ч.3 ст. 1268 ЦК України, вважаєьбся таким, що прийняв спадщину /а.с. 90/.

20 жовтня 2015 року постановою державного нотаріуса Першої Миколаївської державної нотаріальної контори ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва на право власності на спадщину, в звязку з тим, що на наданому позивачем свідоцтві про право особистої власності на житловий будинок, видане виконкомом Тернівської селищної ради народних депутатів від 19.07.1989 року відсутня печатка відповідного органу та підпис посадової особи, що не відповідає вимогам чинного законодавства /а.с.24/.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва від 19.07.1989 рокупро право особистої власності на житловий будинок виданого на підставі рішення № 146 від 23.12.1988 року виконкомом Тернівської селищної ради народних депутатів цілий житловий будинок з прилеглими до нього будівлями і спорудами, який розташований у м.Миколаєві в смт. Тернівка по вулиці Софіївська 162 належить ОСОБА_5 /а.с.10/.

19 липня 1989 року право власності на вищевказане нерухоме майно зареєстровано в Миколаївському МБТІ, реєстровий № 2241 за ОСОБА_5 /а.с.10 оборот/.

Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив із наступного.

Відповідно до ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_1 уклали шлюб 23.06.1973 року /а.с.8/.

Від цього шлюбу вони мають дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_7 /а.с.85 оборот/.

21 червня 2014 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_8, що підтверджуються свідоцтвом про укладання шлюбу. Після укладання шлюбу ОСОБА_6 отримала прізвище чоловіка Артені /а.с.86/.

Згідно довідки від 23.07.2015 року наданою відділом соціально-економічного розвитку смт.Тернівка Адміністрації центрального району Миколаївської міської ради на день смерті ОСОБА_5 з ним проживали та були зареєстровані його дружина ОСОБА_1 та діти ОСОБА_2, ОСОБА_3 /а.с.90/.

Таким чином, сторони по справі є спадкоємцями 1 черги за законом, та вони своєчасно у 6-місячний строк звернулися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, а ОСОБА_9 вважається таким, що прийняв спадщину згідно ч.3 ст. 1268 ЦК України.

Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стосовно вимоги позивача про визнання за нею право власності на 1/2 частку спірного домоволодіння, оскільки дане нерухоме майно було придбано нею та ОСОБА_5 під час шлюбу суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.60 СК України ст ст.22 КпШС, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Тому, суд приходить до висновку, що дана вимога позивача підлягає задоволенню.

Решта 1/2 частки спірного домоволодіння підлягає розподілу між спадкоємцями у рівних частинах, тобто по 1/6 за кожним (1/2 : 3 = 1/6).

Таким чином, ОСОБА_1 набуває право власності на 2/3 частини (1/2 + 1/6 = 4/6, тобто 2/3) спадкового домоволодіння, а ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/6 частці спірного домоволодіння.

На підставі вищевикладеного суд, суд вважає, що позовні вимоги сторін є обгрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.3,4,10,11,60,88,209,212,214-215 ЦПК України, на підставі ст.ст.16, 60, 328, 392, 1223, 1261, 1266, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_7, ОСОБА_3 про визнання права власності на 2/3 частки житлового будинку - задовольнити повністю.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_10, ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про визнання права власності на частку житлового будинку - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/2 частини житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/6 частини житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_5, який помер 07.04.2015р.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 по 1/6 частини житлового будинку з господарскими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: м.Миколаїв, вул. Софіївська 162, за кожним, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5, який помер 07.04.2015р..

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення, апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання цього рішення.

Суддя О.В.Мамаєва