Справа №173/403/16-ц
Провадження №2/173/353/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 р. Верхньодніпровський районний суд Дніпропетровської області

В складі: головуючої судді Петрюк Т.М.

При секретарі Рудовій Л.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог : державний нотаріус ОСОБА_1 державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», реєстраційна служба ОСОБА_1 районного управління юстиції, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась позивач ОСОБА_2, з позовом про визнання права власності в порядку спадкування до відповідача ОСОБА_1 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог : державний нотаріус ОСОБА_1 державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації» реєстраційна служба ОСОБА_1 районного управління юстиції, згідно якої просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, № 37 по вул. Литвинова в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області після смерті матері ОСОБА_3, посилаючись на наступне.

29.04.1998 року помер її батько ОСОБА_4 12.07.2015 року померла її мати ОСОБА_3 Її батьки одружились 18.02.1981 року. В шлюбі в них народилось двоє дітей: вона - ОСОБА_2, та її брат ОСОБА_5

31.01.1990 року помер її брат ОСОБА_5

На день смерті матері ОСОБА_3, залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, № 37 по вул. Литвинова в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області.

14.08.1969 року її батько купив житловий будинок площею 13.2. кв. м. по вул.. Литвинова в м. Верхньодніпровську. Потім зруйнував даний будинок та на його місці побудував новий будинок господарським способом. Будівництво будинку було закінчене в 1984 році. За життя її батько не оформив право власності на новозбудований житловий будинок.

02.03.2016 року вона звернувся до державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, але постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 02.03.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правоустановлюючого документу на будинок, що й стало підставою звернення до суду.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, давши пояснення фактично установлені матеріалами справи

Відповідач - представник ОСОБА_1 міської ради в судове засідання не з'явився, подавши заяву про слухання справи у її відсутність. Будь-яких заперечень проти задоволення позовних вимог не має.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, державний нотаріус ОСОБА_1 державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору представник КП «ОСОБА_1 БТІ», щодо задоволення позовних вимог покладається на думку суду та пояснила, що за матеріалами архівної справи відомо, що батько позивачки купив невеликий будинок в м. Верхньодніпровську. А потім на його місці збудував новий будинок. Будівництво якого було закінчене в 1985 році. Батько позивачки звертався до КП «ОСОБА_1 БТІ» з проханням внести зміни до технічної документації, але в повному обсязі цю роботу не завершив.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: представник реєстраційної служби ОСОБА_1 РУЮ в судове засідання не з»явився, подавши заяву про слухання справи у його відсутність..

Вислухавши осіб, що приймали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами: судом встановлено, що 29.04.1998 року помер батько позивачки - ОСОБА_4 12.07.2015 року померла мати позивачки - ОСОБА_3 . що підтверджується копіями свідоцтва про смерть .

Батьки позивачки одружились 18.02.1981 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. В шлюбі в батьків позивачки народилось двоє дітей: позивака - ОСОБА_2, та її брат ОСОБА_5, що підтверджується копіями свідоцтв про народження та про одруження

31.01.1990 року помер брат позивачки ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

На день смерті матері позивачки ОСОБА_3, залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, № 37 по вул. Литвинова в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області.

02.03.2016 року позивач звернулася до державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, але постановою державного нотаріуса ОСОБА_1 державної нотаріальної контори від 02.03.2016 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, в зв'язку з відсутністю правоустановлюючого документу на будинок

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обв»язків ( спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч. 2 ст. 328 ЦК - право власності вважається набутим правомірним, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З пояснень позивача та третьої особи судом встановлено, що батько позивачки 14.08.1969 року купив житловий будинок площею 13.2. кв.м. по вул. Литвинова, 33 в м. Верхньодніпровську у Стежко Л,Д., що підтверджується копією договору купівлі-продажу. Потім зруйнував даний будинок та на його місці побудував новий будинок господарським способом. Будівництво будинку було закінчилось в 1984 році. За життя батько позивачки не оформив право власності на новозбудований житловий будинок . Згідно рішення виконавчого комітету ОСОБА_1 міської ради від 26.02.2015 року № 17 домоволодінню присвоєно адресу: м. Верхньодніпровськ вул. Литвинова, 37, попередня - вул. Литвинова, 33

Відповідно до абзацу 1 та 2 ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно(житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна)

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Відповідно до ч. 1 ст.331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена, створена особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином судом встановлено відповідно до положень ст. 331 ЦК України у померлого ОСОБА_4, виникло право власності на новостворений будинок з господарськими спорудами, розташований в м. Верхньодніпровську по вул. Ли твинова, 37 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області.

Також судом встановлено, що за життя ОСОБА_4, відповідно до чинного на той час законодавства вчиняв дії, спрямовані на узаконення новоствореного будинку, але повністю дані не виконав.

Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» - замовник зобов'язаний протягом семи календарних днів з дня введення в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта письмово проінформувати про це місцевий орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування за місцем знаходження об'єкта будівництва.

Механізм прийняття в експлуатацію таких об'єктів і проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та їх інженерних мереж визначено наказом Мінрегіону від 24.06.2011 року № 91 «Про затвердження Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та П категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж».

Відповідно до п. 3.1 вищезазначеного Порядку документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05.08.1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, прибудов до них вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складаний за результатами технічної інвентаризації.

Виходячи з вищевикладеного судом встановлено, що так як будинок батьком позивача був збудований в 1984 році, тобто до 05.08.1992 року, то введення його в експлуатацію не потребується, так як на будинок складений технічний паспорт за результатами технічної інвентаризації.

Підстави припинення права власності передбачені ст. 346, 378 ЦК України, ст. 140 ЗК України, але ці норми не містять таку правову підставу припинення права власності, як смерть власника та не отримання ним правовстановлюючого документу на майно, право власності на яке ним вже отримане.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

Таким чином будинок садибного типу, що розташований за адресою: м. Верхньодніпровськ вул. Литвинова, 37 Верхньодніпровського району Дніпропетровської області входить до складу спадкового майна, що залишилось після смерті ОСОБА_3

Судом встановлено, що відповідно до ст.1261 ЦК України позивач є спадкоємцем після смерті матері ОСОБА_3 за законом. Інших спадкоємців судом не встановлено.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає за можливе визнати за спадкоємцем позивачем ОСОБА_2, право власності в порядку спадкування за законом на сільський будинок садибного типу з господарськими та побутовими спорудами № 37 по вул. Литвинова в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області після смерті матері ОСОБА_3, померлої 12.07.2015 року

Понесені позивачем судові витрати по сплаті судового збору в сумі 552.00 грн., суд вважає за можливе покласти на позивача, так як судом не встановлено вини відповідача, щодо порушення прав позивача, а необхідність звернення до суду виникла в зв'язку з недотриманням порядку оформлення права власності спадкодавцем.

Керуючись ст. 10, 60,2012, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 міської ради Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, треті особи, що не заявляють самостійних вимог : державний нотаріус ОСОБА_1 державної нотаріальної контори, комунальне підприємство «ОСОБА_1 бюро технічної інвентаризації», реєстраційна служба ОСОБА_1 районного управління юстиції, про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування задовольнити

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_1, зареєстрованою за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами № 37 по вул. Литвинова в м. Верхньодніпровську Дніпропетровської області, після смерті матері ОСОБА_3, померлої 12.07.2015 року

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 552 грн., покласти на позивача ОСОБА_2.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 10 днів з моменту його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Верхньодніпровського районного суду. Особи, які приймали участь у розгляді справи, але не були присутні підчас проголошення судового рішення мають право подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з моменту отримання копії рішення.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо така скарга подана не була. У випадку подання апеляційної скарги рішення набирає чинності після розгляду справи судом апеляційної інстанції, якщо не було змінене або скасоване.

Суддя Петрюк Т.М