Ухвала

іменем україни

08 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Кадєтової О.В., Леванчука А.О.,

Мостової Г.І., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом військового прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області до ОСОБА_3, треті особи: Білгород-Дністровський прикордонний загін Південного регіонального управління Державної прикордонної служби України, адміністрація Державної прикордонної служби України, про стягнення завданих державі збитків, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року військовий прокурор Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області звернувся до суду з указаним позовом.

Зазначав, що 22 березня 2011 року Державною екологічною інспекцією в Одеській області складено акт перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства, з якого вбачається, що на балансі Білгород-Дністровського прикордонного загону знаходиться шість артезіанських свердловин, дозволи на спеціальне водокористування відсутні, що свідчить про порушення вимог ст. ст. 44, 48, 49 Водного кодексу України.

Унаслідок самовільного забору води з артезіанських свердловин без відповідного дозволу на спеціальне водокористування державі завдано збитки у розмірі 292 120 грн 98 коп.

У період з 23 вересня 2009 року по 24 вересня 2011 року полковник ОСОБА_3 обіймав посаду начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону.

На підставі викладеного, з урахуванням уточнення позовних вимог, позивач просив задовольнити позов та стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області майнову шкоду, завдану порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у розмірі 292 120 грн 98 коп.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року у позові прокурора Білгород-Дністровського гарнізону Південного регіону України в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції в Одеській області відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2015 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким стягнуто з ОСОБА_3 на користь Державної екологічної інспекції в Одеській області збитки завдані внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, у розмірі 292 120 грн 98 коп.

Вирішено питання про стягнення судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції скасувати, залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним нормам процесуального права, є законним та обґрунтованим.

Судом установлено, що в період часу з 23 вересня 2009 року до 24 вересня 2011 року полковник ОСОБА_3 обіймав посаду начальника Білгород-Дністровського прикордонного загону.

У зв'язку із неналежним виконанням ОСОБА_3 своїх посадових обов'язків, що полягали у неотриманні ним відповідних дозволів на спеціальне водокористування, державі завдано шкоду в розмірі 292 120 грн 98 коп.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 листопада 2012 року ОСОБА_3 звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 240 КК України на підставі ст. 1, п. «в» ст. 6 Закону України «Про амністію» від 08 липня 2011 року та закрито провадження у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов'язків.

За таких обставин та з підстав, передбачених зазначеною нормою матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні указаного позову, адже відповідальність за завдану працівником під час виконання ним своїх посадових обов'язків шкоду несе юридична особа, з якою останній перебуває у трудових відносинах.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Безпідставно скасувавши законне й обґрунтоване рішення суду першої інстанції, апеляційний суд припустився помилки в застосуванні матеріального та процесуального закону, що призвело до неправильного вирішення спору, усупереч вимогам ст. ст. 303, 304, 309, 316 ЦПК України належним чином не з'ясував характеру і суті заявлених позовних вимог, а також на порушення вимог ст. ст. 10, 57, 60, 212, 303 ЦПК України не надав належної правової оцінки зібраним у справі доказам.

Зокрема, помилковим є висновок апеляційного суду про те, що відповідальність за порушення водного законодавства несуть особи, винні у неотриманні дозволу або порушенні правил спеціального водокористування, тому оскільки відповідач обіймав посаду начальника Білгород-Дністровського прикордонного гарнізону та відповідно до своїх посадових обов'язків був зобов'язаний отримати дозвіл на спеціальне водокористування, однак такий дозвіл відповідачем у встановленому законом порядку отримано не було, тому на нього покладається обов'язок відшкодувати завдану державі шкоду.

Апеляційний суд усупереч вимогам ст. ст. 303, 315 ЦПК України неправильно визначився із характером спірних правовідносини та нормою права, яка підлягала застосуванню, не звернув достатньої уваги на ту обставину, що шкода, завдана особою під час виконання нею своїх посадових обов'язків, відшкодовується юридичною особою, з якою така особа перебуває у трудових відносинах.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що рішення апеляційного суду підлягає скасуванню із залишенням рішення суду першої інстанції в силі з підстав, передбачених ст. 339 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 339, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 16 червня 2015 року скасувати, рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 24 лютого 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: О.В. Кадєтова

А.О.Леванчук

Г.І.Мостова

О.В.Ступак