АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22 -ц/790/3605/16 Головуючий 1 - інстанції ОСОБА_1
Справа № 610/713/16-ц Доповідач Зазулинська Т.П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого ЗАЗУЛИНСЬКОЇ Т.П.,

суддів КРУГОВОЇ С.С.,

ОСОБА_2,

секретаря Прологаєвої А.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» на рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк ПриватБанк до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до Балаклійського районного суду Харківської області з позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_4 на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 13.12.20133 року у розмірі 14 375,47 грн.

Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму заборгованості у розмірі 5769,57 грн. та судовий збір 1378 грн.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати вказане рішення в частині відмови у стягненні 6 395,16 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом, 1 050,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, 500,00 грн, - штрафу (фіксована частина) та 660,74 грн. - штрафу (процентна складова), і в цій частині ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування скарги посилається на те, що вказане рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим, винесеним з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог, суд першої інстанції всупереч п. 3 ч. 1 ст. 215 ЦПК України помилково послався на неіснуюче положення ч. 3 ст. 552 ЦК України та при цьому навів зміст ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Вказує, що ч. 3 ст. 551 ЦК України, не застосовується судом, коли вимоги позивача про стягнення неустойки заявлені у меншому розмірі ніж заявлена до стягнення заборгованість з основного зобов'язання (заборгованість по тілу кредиту та нарахованим відсоткам за користуванням ним). Заявлена неустойка є значно меншою ніж розмір заборгованості по тілу кредиту.

Звертає увагу на правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-100цс14 та вважає, що правові підстави для відмови судом у задоволенні вимог банку про стягнення пені відсутні і вона підлягала стягненню з відповідача відповідно до тієї-ж ч. 3 ст. 551 ЦК України у зв'язку з відсутності між вимогами такої ознаки як неспівмірність.

Сторони в засідання апеляційного суду не з"явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Вирішуючи спір суд першої інстанції вважав встановленим, що 13.12.2013 року між банком та відповідачем було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого ОСОБА_4 отримала кредит у розмірі 5800 грн. у вигляді встановлено кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. (а.с.5-7) Свої зобовязання ОСОБА_3 виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. ОСОБА_4 у порушення норм закону та умов договору свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконувала, в звязку з чим станом на 31.11.2015 року утворилася заборгованість в сумі 14375,47 грн., яка складається з наступного:- 5769,57 грн. заборгованість за кредитом;- 6395,16 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; - 1050,00 грн. заборгованість за пенею та комісією.А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг:- 500,00 грн. штраф (фіксована частина);- 660,74 грн. штраф (процентна складова).(а.с.4)

З посиланням на те, що відповідач згідно своїх фінансових можливостей періодично сплачує кошти на погашення кредиту, враховуючи скрутний матеріальний стан останньої, а також те, що вона періодично сплачує кошти на погашення кредиту суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, а саме зменшення позовних вимог до суми тіла кредиту.

Колегія суддів доходить висновку про те, що рішення в оскаржуваній частині підлягає скасуванню як таке, що постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права .

В суді першої інстанції ОСОБА_4 не заперечувала укладення між нею і ПАТ КБ "ПриватБанк" 13.12.2013 року кредитного договору на вищенаведених умовах та наявності у неї заборгованості за цим договором і рішення суду першої інстанції, яким ці обставини визнані такими, що встановлені, не оскаржила.

Частиною першою статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

В обгрунтування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог суд послався на те, що згідно до ч.3 ст.552 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

У правовій позиції, висловленій у справі № 6-100цс14 (постанова від 03.09.2014 року)

Верховний Суд України вказав, що частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

Отже. право на зменшення розміру неустойки на підставі ч.3 ст.551 ЦК України, у тому числі з власної ініціативи, суд має тільки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Зазначивши в рішення, що відповідно до ч.1 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом,пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов"язання, пославшись на ч.3 ст.552 ЦК України, але навівши зміст ч.3 ст.551 цього Кодексу, суд прийняв рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості по процентам, комісії, нарахованої пені та штрафів,.

Між тим, наданий до позову розрахунок заборгованості свідчить про те, що 1050,00 грн. є заборгованістю тільки за комісією, оскільки не містить даних щодо періодів прострочення зобов"язання для нарахування пені. Цей розрахунок також зовсім не містить даних щодо часу нарахування штрафів та визначення їх розмірів.

Дані про нарахування штрафів, які містяться у виписці по рахунку, наданому до апеляційного суду, колегія суддів не приймає до уваги на підставі вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, оскільки на будь-які обставини, які б свідчили про поважність причин неподання цього доказу до суду першої інстанції, представник позивача не посилається.

Оскільки частина 3 ст.551 ЦК України не надає суду права на звільнення відповідача від сплати заборгованості по процентам за користування кредитом та комісії, законних підстав для відмови у задоволенні цих позовних вимог суд не мав.

Неправильне застосування судом норм матеріального права у відповідності до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанцції в оскаржуваній частині та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення з ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором б/н від 13.12.2013 року : 6395 ( шість тисяч триста дев"яносто п"ять) грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1050,00( одну тисячу п"яьтдесят) грн. заборгованість за комісією.

У задоволенні вимог про стягнення штрафів 1160 (одну тисячу сто шістдесят) грн. 74 коп. ( 500,00 грн. фіксована частина + 660,74 грн. процентна складова) колегія суддів вважає за необхідне відмовити за недоведеністю цих вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.2,3 ч.1 ст. 307, п.4 ч.1 ст.309 , ст.ст. 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Балаклійського районного суду Харківської області від 30 березня 2016 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ"ПриватБанк". Стягнути з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, яка зареєстрована та мешкає за адресою: Харківська область, місто Балаклія, вул. Московська, б.44, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_3 «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 13.12.2013 року : 6395 ( шість тисяч триста дев"яносто п"ять) грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1050,00( одну тисячу п"яьтдесят) грн. заборгованість за комісією і 1311 (одну тисячу триста одинадцять) грн.36 коп. судового збору. У стягненні штрафів в розмірі 1160,74 грн. відмовити з інших підстав.

В іншій частині рішення апеляційним судом не переглядалось.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційна скарга на рішення апеляційного суду може бути подана безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий (підпис) Т.П.Зазулинська

Судді (підпис) С.С. Кругова

(підпис) ОСОБА_2