У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

за участю прокурора Зузка І.О.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання попереднього договору купівлі-продажу дійсним та зобов'язання вчинити певні дії за касаційною скаргою громадської організації «Сила України» на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2010 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 та просила визнати дійсним укладений між ними 25 січня 2010 року попередній договір купівлі-продажу житлової будівлі за адресою: АДРЕСА_1, та зобов'язати відповідача виконати умови вказаного договору.

Заочним рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2010 року позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано попередній договір купівлі-продажу нерухомого майна від 25 січня 2010 року, укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 дійсним. Визнано договір купівлі-продажу житлової будівлі загальною площею 700 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, між ОСОБА_4 та ОСОБА_3, укладеним. Визнано акт приймання-передачі до договору купівлі-продажу житлової будівлі за вищевказаною адресою між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладеним. Визнано право власності ОСОБА_3 на житлову будівлю. Зобов'язано КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» зареєструвати на праві власності вказану житлову будівлю за ОСОБА_3

Не погодившись з указаним судовим рішенням, громадська організація «Сила України» (далі - ГО «Сила України») звернулась до суду з апеляційною скаргою.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ГО «Сила України» на заочне рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 18 червня 2010 року відмовлено з підстав, передбачених ст. ст. 292, 297 ЦПК України.

У касаційній скарзі ГО «Сила України» просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у відкритті апеляційного провадження на заочне рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходив із того, що скарга подана особою, яка немає передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, оскільки ГО «Сила України» не була стороною у справі, питання про її права та обов'язки судом не вирішувалось.

Проте такого висновку апеляційний суд дійшов із порушенням вимог процесуального закону.

Частиною 1 ст. 292 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

При цьому ч. 1 ст. 36 Конституції України передбачено, що громадяни України мають право на свободу об'єднання у політичні партії та громадські організації для здійснення і захисту своїх прав і свобод та задоволення політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів, за винятком обмежень, встановлених законом в інтересах національної безпеки та громадського порядку, охорони здоров'я населення або захисту прав і свобод інших людей.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

У ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про громадські об'єднання» для здійснення своєї мети (цілей) громадське об'єднання має право брати участь у порядку, визначеному законодавством, у розробленні проектів нормативно-правових актів, що видаються органами державної влади, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування і стосуються сфери діяльності громадського об'єднання та важливих питань державного і суспільного життя.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 21 Закону України «Про громадські об'єднання» передбачено, що громадське об'єднання зі статусом юридичної особи має право бути учасником цивільно-правових відносин, набувати майнові і немайнові права відповідно до законодавства.

Тобто звертатися до суду для захисту прав, свобод та інтересів інших осіб можуть об'єднання громадян, що мають статус юридичної особи.

Крім того, згідно з п. 2.1. Статуту ГО «Сила України» основною метою діяльності організації є задоволення та захист громадських інтересів шляхом об'єднання свідомих громадян м. Києва, здійсненням громадського контролю органів державної влади та органів місцевого самоврядування, суспільне реагування на протиправні рішення органів державної влади та інше.

Зазначені обставини залишились без належної правової оцінки судом апеляційної інстанції та передчасно зазначено, що рішення суду не впливає на права, обов'язки та законний інтерес заявника.

Крім того, як роз'яснив судам Пленум Верховного Суду України у п. 8 постанови від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» при поданні апеляційної скарги особою, яка не має передбаченого ст. 292 ЦПК України права на апеляційне оскарження, у тому числі особою, яка не брала участі у справі, про права та обов'язки якої суд першої інстанції питання не вирішував, подання скарги на ухвалу суду, що не підлягає апеляційному оскарженню, суддя-доповідач відповідно до цієї норми та ч. 3 ст. 297 ЦПК України постановляє ухвалу про відмову в прийнятті апеляційної скарги. Якщо зазначені обставини будуть встановлені після прийняття апеляційної скарги до розгляду, апеляційний суд постановляє ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Таким чином, дійшовши висновку про те, що особа, яка подала скаргу, не брала участь у розгляді справи та ухваленим рішенням суду першої інстанції не порушуються її права, суд апеляційної інстанції мав відмовити у прийнятті апеляційної скарги (повернути скаргу), а не відмовляти у відкритті апеляційного провадження.

Це пов'язано з тим, що відмова у відкритті апеляційного провадження та відмова у прийнятті апеляційної скарги тягне за собою різні правові наслідки.

Ураховуючи викладене та положення п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України, оскаржувана ухвала апеляційного суду не може вважатись законною та підлягає скасуванню, а справа передачі до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу громадської організації «Сила України» задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 18 грудня 2015 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А. Черненко

С.П.Штелик