Справа № 372/902/16-ц
Провадження № 2-700/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 червня 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Болобана В.Г. ,

за участі секретаря Рудніцької О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись не неналежне виконання відповідачем ОСОБА_1 зобов'язань за укладеним сторонами кредитним договором та наявність заборгованості, яку позивач просить стягнути разом з іншими передбаченими договором та законом платежами. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 11 липня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 384/065/08-А, умови якого відповідачем порушуються і станом на 28.01.2016 року заборгованість за договором складає 2934,22 грн. ОСОБА_2 поручився за належне виконання зобов'язань позичальника за вказаним договором, що визначено договором поруки.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав повністю.

Представник відповідача (ОСОБА_1.) ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, оскільки вважала позовні вимоги незаконними та необґрунтованими, вказала, що позов про солідарне стягнення заявлено неправомірно, так як сплинув строк позовної давності, просила застосувати позовну давність та відмовити у задоволенні позовних вимог. Зазначила, що договір реструктуризації не укладався, остання оплата була зроблена у квітні 2011 року, договір поруки припинений, так як порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився подав до суду заперечення на позовну заяву, в якому позовні вимоги вважає незаконними та необґрунтованими та просить відмовити в задоволенні позову на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України, відповідно до якої порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. Позивачем пропущено строк для звернення до суду з вимогами до нього.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив такі обставини.

11.07.2008 року між позивачем та ОСОБА_1 був укладений договір відновлювальної кредитної лінії № 384/065/08-А, відповідно до якого відповідачу було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п. 1.1 договору надання кредиту здійснювалось окремими частинами (траншами) в межах максимального ліміту заборгованості відповідача за кредитом 11157,17 грн. зі сплатою 24 відсотків річних. Відповідно до п. 1.2 договору кредит надавався на здійснення страхових платежів за договором добровільного страхування транспортного засобу.

Вказаний договір був укладений в письмовій формі, що відповідає вимогам ч.1 ст. 1055 ЦК України.

Також між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір поруки № 04/П-065 від 11.07.2008 року, відповідно до умов якого Поручитель зобов'язується перед Кредитором відповідати за невиконання відповідачем ОСОБА_1 усіх його зобов'язань, що виникли з Кредитного договору, укладеного між Кредитором та Позичальником в повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Всупереч умовам укладеного між сторонами договору відповідач ОСОБА_1 порушив узгоджений сторонами графік погашення суми кредиту та допустив виникнення заборгованості.

Статтею 525 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Сторонами не ставиться під сумнів укладення договору, отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів та наявність заборгованості.

Розрахунком заборгованості підтверджується факт невиконання відповідачем ОСОБА_1 умов договору і виникнення боргу в загальному розмірі 2934,22 грн., що станом на 28.01.2016 року складається із заборгованості за кредитом в розмірі 788,54 гривень, заборгованості за відсотками в розмірі 921 гривень; пеня за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок в розмірі 413,94 гривень; пеня за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок в розмірі 274,86 гривень; розмір інфляційних витрат за кредитом 321,72 гривень; розмір інфляційних витрат за відсотками - 213,62 грн.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладання договору поруки.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України , сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем ОСОБА_1 остання оплата за кредитним договором була здійснена у квітні 2011 року, проте Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом про захист свого порушеного права лише 30 березня 2016 року, тобто з пропуском установленого статтею 257 ЦК України трирічного строку позовної давності та ст. 258 ЦК України однорічного строку позовної давності по вимогах щодо сплати неустойки (штрафу, пені). Представником відповідача відповідно до вимог законодавства було заявлено про застосування строків позовної давності у письмових запереченнях та під час розгляду справи.

Таким чином, суд, враховуючи положення статей 256, 257, ч. 2 ст. 258, ч. 1,5 ст. 261, ч. 3 ст. 267 ЦК України щодо строку позовної давності, з урахуванням вищевказаних обставин справи і факту пред'явлення позову тільки 30 березня 2016 року, вважає за необхідне застосувати строки позовної давності та відмовити з підстав спливу строків позовної давності у задоволенні позову.

Керуючись статтями 256, 257, ч. 2 ст. 258, ч. 1,5 ст. 261, ч. 3 ст. 267, 525-527, 530, 612, 623, 1054 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212-215, 217, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариств «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СуддяБолобан В. Г.