ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-

ВСТАНОВИВ:

25.03.2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, мотивуючи вимоги тим, що 30 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області між нею та відповідачем укладено шлюб, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне подружнє життя не склалося, на даний час шлюбні відносини фактично припинені. Таким чином, позивачка вважає, що збереження сім'ї не можливе, сторони проживають окремо, тому просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, доньку залишити проживати з нею.

В судове засідання позивач не з'явилась, через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій позовні вимоги визнає, просить слухати справу у його відсутність.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 липня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстрований шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, про що зроблений відповідний актовий запис № 245 (а.с. 4).

Від спільного подружнього життя сторони мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04 листопада 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського МРУЮ у Київській області (а.с. 5).

Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу.

Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову в цій частині.

Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Стосовно визначення місця проживання дитини суд виходить з наступного.

Відповідно до положень ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Зі змістом ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

За наведених обставин, враховуючи відсутність заперечень з боку відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що батьки досягли між собою спільної домовленості щодо місця проживання дитини - в даному випадку з матір'ю, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі.

Також, суд роз'яснює, що в силу положень ст. 161 СК України, спір про місце проживання малолітньої дитини може вирішуватися судом, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо цього. Отже, у разі зміни відповідних обставин щодо домовленості про місце проживання дитини, батьки можуть вирішите дане питання в судовому порядку.

Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Позивач в заяві просила залишити шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Оскільки позивачку звільнену від спалити судового збору на підставі Чорнобильського посвідчення постраждалої 1 категорії, тому відповідно до положень частини 3 статті 88 ЦПК України при постановленні рішення вони підлягають стягненню з відповідача в дохід держави.

Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України, керуючись статтями 208-209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 30 серпня 2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, актовий запис № 245 - розірвати.

За вибором позивачки відновити їй дошлюбне прізвище «ОСОБА_1».

За домовленістю між батьками місце проживання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, визначити разом з матір'ю ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Є.Ю.Чернишова