Номер провадження: 22-ц/785/1327/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді Заїкіна А.П.,

- суддів: - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

за участю секретаря Полякової В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за

позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа Перший Малиновський відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,

позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії,

зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк», третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання договорів недійсними,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2013 року,

встановила:

У липні 2007 р. публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк» (далі Банк) звернулося з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, в якому з врахуванням уточнень від 23.09.2011 р. та 18.07.2012 р. остаточно просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р. (далі Кредитний договір) станом на 15.05.2012 р. у сумі 399 816,75 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.05.2012 р. еквівалентно 3 194 535,83 грн..

Позовні вимоги Банк обґрунтовував тим, що за укладеним 03.11.2006 р. між Банком та ОСОБА_4 кредитним договором остання отримала кредит у сумі 200 000 доларів США, зі строком його повернення до 03.11.2009 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 03.11.2006 р. між Банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_6 зобовязалась солідарно відповідати перед Банком за належне виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань.

ОСОБА_4 порушила зобовязання з повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, у звязку з чим станом на 15.05.2012 р. виникла заборгованість за кредитним договором у вищевказаному розмірі.

У вересні 2010 р., не визнавши вищевказаний первісний позов Банку, ОСОБА_4 звернулася із зустрічним позовом до Банку, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання договорів недійсними, в якому просила визнати недійсними укладені між нею та Банком: 1) договір про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р.; 2) іпотечний договір від 03.11.2006 р.; 3) договір від 26.11.2007 р. про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р..

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 мотивувала тим, що вона не укладала і не підписувала кредитний договір, грошей за цим договором не отримувала. З підстав не підписання кредитного договору просила визнати недійсним іпотечний договір та договір від 26.11.2007 р. про внесення змін та доповнень до кредитного договору.

У березні 2011 р. до суду надійшов окремий позов ОСОБА_4 до Банку, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, третя особа Перший Малиновський відділ Державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому позивачка просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10 від 22.10.2010 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 про звернення стягнення на належні їй на праві власності житловий будинок з надбудовами та спорудами, земельну ділянку, загальною площею 0,0583 га., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Глиняна, № 53, і є предметом іпотеки за іпотечним договором, укладеним 03.11.2006 р. між Банком та ОСОБА_4.

Вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що договір про відкриття кредитної лінії від 03.11.2006 р. вона не укладала і не підписувала. Грошових сум за цим договором не отримувала. Посилаючись на вказані обставини позивачка вважала, що укладені нею з Банком іпотечний договір від 03.11.2006 р., договір від 26.11.2007 р. про внесення змін і доповнень до іпотечного договору є недійсними. Разом з тим, 22.01.2010 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 був вчинений виконавчий напис, зареєстрований за № 10, про звернення стягнення на належні їй житловий будинок та земельну ділянку. При вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусом не було дотримано вимог Закону України «Про нотаріат» та «Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», зокрема, щодо безспірності заборгованості, наявності письмової вимоги до боржника, порядку вчинення виконавчого напису.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 15.06.2011 р. обєднано в одне провадження справу за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Правекс-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, третя особа - Перший Малиновський ВДВС ОМУЮ, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та справу за позовом ПАТ КБ «Правекс-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії, зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Правекс-Банк», третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання договорів недійсними, яка перебувала в провадженні Болградського районного суду Одеської області.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_9 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, визнання договорів недійсними підтримала, просила їх задовольнити в повному обсязі. Заперечувала проти вимог Банку про стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії. Просила в їх задоволенні відмовити в повному обсязі.

Представник Банку ОСОБА_10 у судовому засіданні позовні вимоги Банку підтримав. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та у задоволенні зустрічних вимог ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними.

Відповідачі - ОСОБА_6, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, треті особи Перший Малиновський ВДВС ОМУЮ, приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7 у судове засідання особисто не зявилися, представників не направили. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2013 р. позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ КБ «Правекс-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8, третя особа Перший Малиновський ВДВС ОМУЮ, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 10 від 22.01.2010 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5, про звернення стягнення на житловий будинок, з надбудовами і спорудами, та земельну ділянку, загальною площею 0,0583 га., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Глиняна, № 35 і належать на праві власності ОСОБА_4.

У задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії відмовлено у повному обсязі.

Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк», третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання договорів недійсними задоволено.

Визнано недійсним Договір про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06/Ф від 03.06.2006 р. та договір про внесення змін та доповнень від 26.11.2007 р. до Договору про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06/Ф від 03.06.2006 р., оформлені між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (в теперішній час публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»).

Визнано недійсним іпотечний договір від 03.11.2006 р., оформлений між ОСОБА_4 та акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» (в теперішній час публічне акціонерне товариство комерційний банк «Правекс-Банк»), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрований в реєстрі за № 4352.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 15.10.2014 р. апеляційну скаргу Банку відхилено. Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12.09.2013 р. залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18.02.2015 р. ухвалу апеляційного суду Одеської області від 15.10.2014 р. в частині вирішення позову Банку про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання договорів недійсними скасовано. Справу в цій частині передано до суду апеляційної інстанції на новий розгляд.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ, передаючи справу на новий розгляд до апеляційного суду, зокрема, зазначив, що: «… В ході апеляційного розгляду справи апеляційний суд дослідив факт не надання банком документів згідно ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 р., разом з тим, залишив поза увагою надані в подальшому банком документи, не надав їм належної оцінки, не вирішив питання щодо можливості надання експертам дозволу на проведення експертизи за наявними у справі доказами, не уточнив поставлені перед експертом питання.

У будь-якому випадку, ухилення сторони від подання експертам необхідних документів не може бути безумовною підставою для визнання або відмови у визнанні судом факту, для зясування якого була призначена експертиза.

Встановлення таких фактів має здійснюватись судом на підставі оцінки зібраних у справі доказів, як кожного окремо, так і їх сукупності.

Крім того, апеляційним судом не враховано, що висновок експертизи є лише одним із доказів у справі і, навіть у разі його наявності, йому слід давати належну оцінку в сукупності з іншими доказами для встановлення факту укладення чи не укладення кредитного договору між сторонами, зокрема щодо його підписання позичальником…».

Відповідно до ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Банк в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення про задоволення позову Банку про стягнення кредитної заборгованості та відмову в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів. Посилається на те, що рішення ухвалено при неповному зясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник Банку в судовому засіданні підтримав викладені в апеляційній скарзі доводи та вимоги.

ОСОБА_4 у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважала необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. Посилалася на те, що доводи апелянта не відповідають фактичним обставинам справи. З часу проведення попереднього судового засідання Банк не надав оригіналів спірних договорів, про що вона просила у заяві про забезпечення доказів. Представники Банку тільки затягували розгляд справи. Під час проведення судової почеркознавчої експертизи сторони отримали клопотання експерта про надання додаткових матеріалів. З її боку клопотання було виконано, надано експериментальні та вільні зразки підпису, почерку та сплачена відповідна сума за проведення експертизи. Банк ухилився від надання експерту необхідних матеріалів, вимоги суду та експерта не виконав. Доводи апелянта про підписання нею заяв на видачу готівки не відповідають дійсності. Заяви на видачу готівки вона не підписувала, грошей не отримувала.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_11 у судовому засіданні підтримав викладені в письмових запереченнях на апеляційну скаргу доводи та вимоги.

Відповідач ОСОБА_6, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7 у судове засідання не зявилися. Відповідно до ст. ст. 74, 76 ЦПК України про час і місце розгляду справи сповіщалися належним чином. Причини неявки не повідомили. Заяв та клопотань не надали.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін, або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно із ст. 338 ЦПК України колегія суддів не перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції щодо позовних вимог ОСОБА_4 про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 10 від 22.01.2010 р. приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення осіб, які зявилися в судове засідання, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Перелік можливих способів захисту міститься в ст. 16 ЦК України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення суду першої інстанції зазначеним вимогам не відповідає.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову Банку про стягнення кредитної заборгованості та задоволення зустрічних вимог ОСОБА_4 про визнання недійсними кредитного договору, договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору та іпотечного договору, суд першої інстанції виходив з того, що Банк не спростував доводи позивачки про те, що підпис в кредитному договорі, додатку до нього, заявах на видачу готівки вчинено не ОСОБА_4, а іншою особою. Тобто, відсутнє вільне волевиявлення ОСОБА_4Д, на укладення кредитного договору, яке б відповідало її внутрішній волі, а тому кредитний договір підлягає визнанню недійсним. Недійсне зобовязання не може бути забезпеченим. Тому іпотечний договір також є недійсним. У звязку з визнанням недійсним кредитного договору, не підлягає задоволенню позов Банку про стягнення кредитної заборгованості (Т. 3, а. с. 96 105).

Колегія суддів вважає, що погодитися з такими висновками суду першої інстанції не можна, цих висновків суд першої інстанції дійшов з порушенням норм матеріального (ст. ст. 11, 15, 237, 241, 509, 525, 526, 1054 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 10, 11, 60, 179, 213 ЦПК України) права. Не відповідають обставинам справи висновки суду про неможливість стягнення з відповідачки на користь Банку заборгованості за кредитним договором. Доводи апелянта про порушення судом норм матеріального та процесуального права є частково обґрунтованими.

Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

03.11.2006 р. між Банком та ОСОБА_4 був укладений Договір про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф (Т. 4, а. с. 102 108) про надання Банком кредиту у розмірі 200 000 доларів США, зі строком повернення - до 03.11.2009 р., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 15% річних. Наданий Банком оригінал вказаного кредитного договору, на вимогу апеляційного суду, був досліджений апеляційним судом у судовому засіданні при новому перегляді рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п. 2.1 кредитного договору, видача кредиту проводиться на підставі письмового повідомлення Банку про намір позичальника скористатися кредитом або його частиною. Письмове повідомлення позичальника Банку про намір скористатися кредитом або його частиною повинно бути оформлено у вигляді листа, підписаного позичальником, з обовязковим визначенням необхідної суми кредиту, та надано Банку не менше чим за три календарних дні до фактичної видачі кредиту або його частини.

Відповідно до висновку № 3773/02 судово-почеркознавчої експертизи від 10.02.2016 р. (Т. 4, а. с. 174 183) підписи від імені ОСОБА_4 у договорі про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р., додатку до кредитного договору № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р. виконані не самою ОСОБА_4, а іншою особою (особами). Досліджені підписи виконані з наслідуванням підпису (підписам) ОСОБА_4.

08.11.2007 р. між Банком та ОСОБА_4 був укладений Договір про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії, за умовами якого був змінений графік зменшення ліміту кредитування (Т. 1, а. с. 99).

Відповідно до висновку № 3773/02 судово-почеркознавчої експертизи від 10.02.2016 р. (Т. 4, а. с. 174 183) підписи від імені ОСОБА_4 у договорі від 08.11.2007 р. про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р. виконані самою ОСОБА_4.

03.11.2006 р. в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком та ОСОБА_6 був укладений договір поруки, за умовами якого ОСОБА_6 зобовязалась солідарно відповідати перед Банком за належне виконання ОСОБА_4 своїх зобовязань (Т. 1, а. с. 121 122).

Крім того, у якості забезпечення виконання ОСОБА_4 зобовязань за кредитним договором 03.11.2006 р. між Банком та ОСОБА_4 був укладений іпотечний договір (Т. 1, а. с. 140 145), за умовами якого в іпотеку передано належні ОСОБА_4 на праві власності житловий будинок з надбудовами та спорудами, земельну ділянку, загальною площею 0,0583 га., що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Глиняна, № 53 (п. 1.1 договору).

Відповідно до висновку № 3773/02 судово-почеркознавчої експертизи від 10.02.2016 р. (Т. 4, а. с. 174 183) підписи від імені ОСОБА_4 в іпотечному договорі від 03.11.2006 р. виконані самою ОСОБА_4.

26.11.2007 р. між ОСОБА_4 та Банком оформлено договір про внесення змін та доповнень до іпотечного договору, згідно умов якого ОСОБА_4 була зобовязана повернути кредит у сумі 200 000 доларів США у строку до 03.11.2009 р., шляхом перерахування коштів на позичковий рахунок, відповідно до графіку зменшення ліміту кредитування, встановленого в п. 1 кредитного договору (Т. 1, а. с. 138 139).

Між сторонами по справі склалися кредитні правовідносини.

За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Підставами виникнення цивільних прав та обовязків, зокрема, є договори.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами, передбаченими ст. ст. 509, 525, 526 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Аналізуючи вищевказані надані Банком докази в їх сукупності, незважаючи на те, що ОСОБА_4 не підписувала кредитний договір, але враховуючи послідовність дій останньої, колегія суддів приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 своїми діями підтвердила та визнала укладення між Банком та нею кредитного договору.

За вказаних обставин, доводи ОСОБА_4 щодо наявності підстав для визнання недійсними Договору про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р., Договору від 26.11.2007 р. про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р. є неспроможними. У задоволенні вимог ОСОБА_4 про визнання недійсними цих спірних договорів необхідно відмовити.

У звязку з відмовою у задоволенні вимог про визнання недійсним кредитного договору, договору про внесення змін та доповнень до кредитного договору, необхідно відмовити і у задоволенні вимог ОСОБА_4 про визнання недійсним іпотечного договору від 03.11.2006 р., оскільки ці вимоги є похідними.

Щодо позовних вимог Банку про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором колегія суддів зазначає наступне.

Кредитний договір за своєю юридичною природою є консенсуальним, оплатним, двостороннім договором. Тому сам факт його укладення автоматично не означає отримання кредиту позичальником.

Виходячи зі змісту ст. 1054 ЦК України та вимог ст. 179 ЦПК України, предметом доказування по справі про стягнення заборгованості за кредитним договором є укладення кредитного договору, отримання грошей за кредитним договором, закінчення/не закінчення строку кредиту, своєчасне/несвоєчасне повернення кредиту, сплата позичальником відсотків за кредитом, період прострочення повернення кредиту та сплати відсотків.

Належними та допустимими доказами на підтвердження отримання кредиту, його повернення, зокрема, можуть бути письмовий кредитний договір, витратний касовий ордер або інший платіжний документ, що засвідчує отримання позичальником суми кредиту, прибутковий касовий ордер або інший платіжний документ, що підтверджує повернення позичальником суми кредиту і сплату ним відсотків, розрахунок заборгованості тощо.

Позивачка стверджує, що вона не отримувала грошей за кредитним договором. Тому Банк, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, повинен довести належними та допустимими доказами отримання позичальником грошей за кредитним договором.

Приймаючи до уваги висновки і мотиви касаційного суду, з яких були скасовані попередні судові рішення суду першої та апеляційної інстанції, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, апеляційним судом було запропоновано Банку надати оригінали усіх наявних документів щодо надання кредиту ОСОБА_4 (Т. 4, а. с. 87). Банком були надані: - Договір про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф від 03.11.2006 р.; - Договір від 08.11.2007 р. про внесення змін та доповнень до договору про відкриття кредитної лінії; - заяви про видачу готівки (всього десять заяв): № 1 від 01.03.2007 р., № 1 від 04.04.2007 р., № 2 від 20.03.2007р., № 3 від 06.03.2007 р., № 1 від 17.04.2007 р., № 1 від 29.05.2007 р., № 1 від 07.05.2007 р., № 1 від 18.12.2007 р., № 1 від 08.06.2007 р., № 2 від 09.02.2007 р. (Т. 4, а. с. 117). Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу на вимогу апеляційного суду (Т. 4, а. с.140) надав оригінал укладеного між Банком та ОСОБА_4 іпотечного договору від 03.11.2006 р.. Оригінали вищевказаних документів були оглянуті у судовому засіданні, завірені апеляційним судом копії яких долучено до матеріалів справи (Т. 4, а. с. 205-214).

Відповідно до висновку № 3773/02 судово-почеркознавчої експертизи від 10.02.2016 р. (Т. 4, а. с. 174 183) підписи від імені ОСОБА_4 у заявах про видачу готівки № 1 від 17.04.2007 р. на 1 000,00 доларів США (5 050,00 грн.), № 1 від 29.05.2007 р. на 2 000,00 доларів США (2 100,00 грн.), № 1 від 07.05.2007 р. № 1 від 29.05.2007 р. на 5 500,00 доларів США (27 775,00 грн.), № 1 від 08.06.2007 р. на 3 000,00 доларів США (15 150,00 грн.) виконані самою ОСОБА_4.

Підписи від імені ОСОБА_4Д у заявах на видачу готівки № 1 від 01.03.2007 р. на 6 200,00 доларів США (31 310,00 грн.), № 3 від 06.03.2007 р. на 2 800,00 доларів США (14 140,00 грн.), № 2 від 09.02.2007 р. на 1 000,00 доларів США (5 050,00 грн.), виконані не самою ОСОБА_4, а іншою особою (особами). Досліджені підписи виконані з наслідуванням підпису (підписам) ОСОБА_4.

Вирішити питання, чи виконані підписи від імені ОСОБА_4 у заявах на видачу готівки № 1 від 04.04.2007 р. на 600,00 доларів США (3 030,00 грн.), № 2 від 20.03.2007 р. на 10 000,00 доларів США (50 500,00 грн.), № 1 від 18.12.2007 р. на 900,00 доларів США (4 545,00 грн.) самою ОСОБА_4 або іншою особою не виявилося можливим.

Таким чином, належними та допустимими доказами документально підтверджено отримання ОСОБА_4 кредиту в сумі 11 500,00 доларів США, що за курсом станом на 15.05.2012 р. становить 58 075,00 грн..

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.04.2016 р. Банку було запропоновано надати детальні розрахунки кредитної заборгованості ОСОБА_4 станом на 15.05.2012 р. За кредитним договором: 1)з врахуванням усіх сум у наданих Банком на експертизу заявах на видачу готівки; 2) з врахуванням сум у наданих Банком на експертизу заявах на видачу готівки, які згідно висновку експертизи підписані ОСОБА_4 (Т. 4, а. с. 201 - 202 зворотня сторона).

У наданому апеляційному суду розрахунку заборгованості станом на 15.05.2012 р. Банк вказав загальну суму заборгованості у розмірі 397 535,87 доларів США, яка складається з: - заборгованість по кредиту 194 401,00 грн.; - пеня за несвоєчасне погашення кредиту 201 340,64 доларів США; - відсотки 418,75 доларів США; - пеня за несвоєчасне погашення відсотків 1 375,48 доларів США (Т. 4, а. с. 234 - 236). Розмір заборгованості по відсоткам у наданому апеляційному суду розрахунку заборгованості не є відмінним від розміру заборгованості по відсоткам у розрахунку заборгованості, який був наданий Банком суду першої інстанції (Т. 3, а. с. 5). Таким чином, вимоги апеляційного суду Банк не виконав, розмір заборгованості по відсоткам за користування ОСОБА_4 кредитом у доведеному розмірі не доказав.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що з відповідачів на користь Банку необхідно стягнути солідарно тільки доведену заборгованість по кредиту в розмірі 11 500,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.05.2012 р. становить 58 075,00 грн..

Надані Банком копії заяв на видачу готівки, які додані до апеляційної скарги у кількості 33 штук і підтверджують інший розмір кредиту (Т. 3, а. с. 120 152), колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з наступного. В копіях заяв вказано, що вони оформлені «Згідно оригіналу». Однак апеляційному суду для проведення судово-почеркознавчої експертизи були надані вищевказані оригінали квитанцій всього у кількості 10 заяв. Тому, відомості вказані в копіях заяв на видачу готівки в іншому розмірі не підтверджені належними доказами.

Колегія суддів приймає також до уваги, що відповідно до п. 2.1 кредитного договору, видача кредиту проводиться на підставі письмового повідомлення Банку про намір позичальника скористатися кредитом або його частиною. Письмове повідомлення позичальника Банку про намір скористатися кредитом або його частиною повинно бути оформлено у вигляді листа, підписаного позичальником, з обовязковим визначенням необхідної суми кредиту, та надано Банку не менше чим за три календарних дні до фактичної видачі кредиту або його частини.

Таким чином, відповідно до ст. 256 ЦК України, передумовою видачі кредиту є отримання Банком від позичальника письмового повідомлення про намір останнього отримати кредит або його частину. Будь-яких письмових повідомлень позичальника про намір отримати кредит або його частину Банк не надав.

Приймаючи до уваги висновки і мотиви Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ (ч. 4 ст. 338 ЦПК України), ураховуючи, що порушення судом першої інстанції вищевказаних норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, призвело до неправильного вирішення справи, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції необхідно скасувати. Ухвалити нове рішення про часткове задоволення позову Банку. Стягнути на користь Банку солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 заборгованість за укладеним 03.11.2006 р. між АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є - ПАТ КБ «Правекс-Банк», та ОСОБА_4 Договором про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф, станом на 15.05.2012 р. на загальну суму 11 500,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.05.2012 р. становить 58 075,00 грн., яка складається з: - заборгованості за кредитом 11 500,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 12.05. 2012 р. становить 58 075,00 грн.. В решті позовних вимог Банку необхідно відмовити. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів необхідно відмовити.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 307, п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення по суті позовних вимог є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ст. ст. 79, 88 ЦПК України, у звязку з частковим задоволенням позову Банку, з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 необхідно стягнути на користь Банку судовий збір, в рівних частках у сумі 186,86 коп. (3%), тобто з кожного по 93,43 коп. = (250,00 грн. Т. 2 а. с. 39 + 1 700,00 грн. Т. 2, а. с. 38 + 1 720,50 грн. Т. 3, а. с. 174 + 2 557,80 грн. Т. 3, а. с. 52) х 3% : 2.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 12 вересня 2013 року скасувати. Ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_6 про солідарне стягнення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії задовольнити частково.

Стягнути на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» з ОСОБА_4 (номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_1) та ОСОБА_6 (номер картки фізичної особи-платника податків НОМЕР_2):

- солідарно заборгованість за укладеним 03 листопада 2006 року між акціонерним комерційним банком «Правекс-Банк» та ОСОБА_4 Договором про відкриття кредитної лінії № 3295-004/06Ф, станом на 15 травня 2012 року на загальну суму 11 500 (одинадцять тисяч пятсот) доларів США, що за курсом НБУ станом на 15 травня 2012 року становить 58 075 (пятдесят вісім тисяч сімдесят пять) грн. 00 коп..

- в рівних частках судовий збір у сумі 186 (сто вісімдесят шість) грн. 86 коп., тобто з кожного по 93 (девяносто три) грн. 43 коп..

В решті позову публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк», третя особа приватний нотаріус ОСОБА_7, про визнання договорів недійсними - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

ОСОБА_3