Справа №326/1507/16-цр.
Провадження № 2/326/570/2016
УХВАЛА

30 листопада 2016 року. Суддя Приморського районного суду Запорізької області Стріжакова Т.В., розглянувши позовну заяву Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивує тим, що 16.08.2008 ТОВ «ПростоФінанс» (первинний кредитор) та ОСОБА_1 уклали кредитний договір № 3 на суму кредиту 71 650 грн. Згідно з кредитним договором відповідач зобов`язався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором.

18.05.2012 між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, згідно з яким ТОВ «Кредитні ініціативи» зобов`язалось передати грошові кошти в розпорядження ТОВ «ПростоФінанс», а ТОВ «ПростоФінанс» зобов`язалось відступити ТОВ «Кредитні ініціативи» свої права грошових вимог до боржників за кредитними договорами. Таким чином, ТОВ «ПростоФінанс» було відступлено право грошової вимоги за кредитним договором №3 від 16.08.2008 ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідно до вказаного договору, сторони свої зобов`язання повністю виконали.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013 № 2а-12909/12/2670 скасовано п.1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 03.04.2009 № 231 «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг», згідно з яким до фінансових послуг факторингу було віднесено сукупність таких операцій з фінансовими активами (крім цінних паперів та похідних цінних паперів): фінансування клієнтів - суб'єктів господарювання, які уклали договір, з якого випливає право грошової вимоги; набуття відступленого права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому, до боржників суб'єктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення; отримання плати за користування грошовими коштами, наданими у розпорядження клієнта.

На підставі цієї Постанови Розпорядженням Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 06.02.2014 № 352, пункт 1 вказаного розпорядження, яким передбачалося, що до фінансової послуги факторингу віднесено набуття права грошової вимоги, у тому числі права вимоги, яке виникне в майбутньому до боржників - субєктів господарювання за договором, на якому базується таке відступлення, виключено. Слід відмітити, що ні Цивільний кодекс України, ні Закон «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. Тобто, не виключено безпосередньо фізичних осіб з переліку осіб, що беруть участь у фінансовій операції факторингу. Окремі ліцензії на здійснення факторингових операцій не потрібно. Відступлення права вимога є договірною передачею зобов'язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові у випадках, встановлених законом.

Отримавши право грошової вимоги за кредитним договором до боржника, позивач придбавав фінансовий актив у юридичної особи. Відповідно, законодавство України не містить норми, внаслідок застосування якої у фактора за договором факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги існував чи існує обовязок отримати ліцензію для підтвердження свого права на здійснення факторингових операцій. ТОВ «Кредитні ініціативи» зареєстроване як фінансова установа Розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 18.09.2008 № 1121 за реєстраційним номером 13102248, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію фінансової установи від 15.09.2011.У Додатку до вказаного Свідоцтва зазначено види фінансових послуг, які має право здійснювати позивач без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства, такі як фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, факторинг. Тобто позивачу ліцензій на здійснення факторингових операцій не потрібно.

Відповідно до умов кредитного договору та договору відступлення, позивач вправі вимагати повернення кредиту у разі невиконання чи неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору. У порушення умов кредитного договору відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.09.2016 має прострочену заборгованість: за кредитом 61 146,73 грн.; по відсотках 50 336,60 грн.; заборгованості за комісією 3009,44 грн.

Згідно з кредитним договором у разі невиконання або неналежного виконання відповідачем зобов`язань, прийнятих на себе за кредитним договором, незалежно від настання кінцевого терміну повернення кредиту, позивач має право вимагати сплатити заборгованість, в тому числі суми кредиту та процентів за користування кредитом, комісії за надання кредиту, комісії за управління кредитом, суми неустойки чи інших грошових зобов`язань за кредитним договором. Також кредитодавець має право з вимогами про сплату заборгованості за кредитом звернутися до суду.

Просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість в сумі 114 492,77 грн. та судові витрати в сумі 1717,39 грн.

Так, ч.5 ст.119 ЦПК України передбачає, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.11.1950), Рекомендації щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R (81) 7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19.06.2001 року «Креуз проти Польщі», не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідно заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ч.2 ст.4 зазначеного Закону, зі змінами, внесеними Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо сплати судового збору» від 22.05.2015 № 484-VІІІ, який набрав чинності з 01.09.2015, за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана: юридичною особою, ставка судового збору складає 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати; ставка судового збору складає 1 розмір мінімальної заробітної плати, що на теперішній час складає 1378 грн.

У звязку з поданням вимог майнового характеру позивач повинен оплатити судовий збір за подання позову: 114492,77 грн. (ціна позову) х 1,5% = 1717,39 грн., що більше 1 розміру мінімальної заробітної плати або подати документи на підтвердження звільнення його від сплати судового збору.

Статтею 9 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України. Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

Проте до позову не долучено квитанції про сплату судового збору.

Позивачу необхідно оплатити судовий збір за реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у Приморському районі 22030001, рахунок №0276, КЕКД:22030001, код отримувача , Код ЄДРПОУ суду: 37306836 МФО 813015 Пункт призначення платежу 1.1 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків.

На підставі викладеного даний позов ухвалою суду від 15.11.2016 залишено без руху, відповідно до поштового повідомлення позивачем вказану ухвалу отримано 22.11.2016. Тобто позивачу повідомлено та розтлумачено, що протягом трьох діб потрібно усунути зазначені недоліки, інакше позовна заява буде вважатися неподаною і повернеться позивачу.

Позивач після отримання копії ухвали від 15.11.2016 не направив повідомлення про усунення недоліків або заяву з усуненими недоліками, також не направив до теперішнього часу клопотання про продовження йому строку для усунення недоліків. Позивач не відреагував на дану ухвалу суду.

Так, згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з нормами статті 17 Конвенції жодне з положень цієї Конвенції не може тлумачитись як таке, що надає будь-якій державі, групі чи особі право займатися будь-якою діяльністю або вчиняти будь-яку дію, спрямовану на скасування будь-яких прав і свобод, визнаних цією Конвенцією, або на їх обмеження в більшому обсязі, ніж це передбачено в Конвенції.

Ратифікуючи зазначену Конвенцію, Україна взяла на себе зобов'язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку.

У своєму рішенні у справі «Калашников проти Росії» Європейський суд зазначив, що розумність тривалості провадження визначається залежно від конкретних обставин справи, враховуючи критерії, визначені у прецедентній практиці Суду, зокрема, складність справи, поведінка заявника та поведінка компетентних органів влади.

У своєму рішенні у справі «Пономарьов проти України» Суд вказав, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду вбачається, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції - принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом.

Таким чином, до теперішнього часу вказані судом недоліки позивачем не усунуті, на 30.11.2016 позивачем ухвала судді Приморського районного суду від 15.11.2016 не виконана.

Враховуючи викладене позивач, який подав позовну заяву, протягом тривалого часу не вжив будь-яких заходів для виконання належним чином ухвали суду про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч.2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали у встановлений строк не виконає вимоги, визначені ст.119 цього Кодексу, позовна заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Оскільки до теперішнього часу позивачем вимоги ухвали суду від 15.11.2016 не виконані, недоліки заяви, зазначені в ухвалі суду, не усунуті, строк, наданий судом позивачу для їх усунення сплив, від позивача не надійшло клопотання про його продовження, позивач взагалі не відреагувала на ухвалу суду, то позовну заяву необхідно визнати не поданою та повернути позивачу.

Керуючись ст.ст.119, 121 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Товариства з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - вважати не поданою та повернути.

Повідомити Товариство з Обмеженою Відповідальністю «Кредитні ініціативи», що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Запорізької області через Приморський районний суд. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_2

Копія вірна: суддя Т.В. Стріжакова

30.11.2016