Справа № 310/9913/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

01 липня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бердянську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання батьківства,

В С Т А Н О В И В:

15.10.2015 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання батьківства.

В позові зазначив, що 23.02.2014 р. відповідачка народила дитину ОСОБА_3, біологічним батьком, якої е він, але дитина була зареєстрована відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Зазначає, що з відповідачем він познайомився в 2009 році під час навчання в м. Києві. Їх стосунки були з початку дружніми, згодом вони вирішили створити сім`ю та оселилися в м. Бердянську у батьків відповідача. Двічі подавали заяву до органу РАЦС про укладення шлюбу, але шлюб так і не було зареєстровано. Народжувала ОСОБА_2 в пологовому будинку м. Бердянська та він був присутній на пологах. Коли дитина народилася, то в супереч їх домовленості відповідач зареєструвала народження дитини самостійно, маючи намір бути матірю одиначкою. Влітку 2015 р. він з ОСОБА_2 та народженою дитиною переїхали до м. Андрушівка, але восени відповідач несподівано залишила його та переїхала до своїх батьків в м. Бердянськ. Просить визнати його батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та викладені в позові обставини, просив позов задовольнити. Суду додатково пояснив, що після народження дитини стан здоровя відповідачки погіршився, вона стала поводити себе неадекватно. 08 березні 2014р., за заявою матері, її помістили до психіатричного закладу на лікування, де вона перебувала десь 2 місяці. Під час знаходження ОСОБА_2 в лікарні, мати відповідачки здійснила реєстрацію народження дитини, без його згоди. Влітку 2015 року він разом з відповідачкою та дитиною переїхали на проживання в ІНФОРМАЦІЯ_2. Через два місці потому відповідачка покинула його і разом з дитиною повернулася до м. Бердянська. Під час проживання дитини в с. Андрушівка дитина була взята на облік в місцевій поліклініці, де проводився медичний огляд дитини, робилися щеплення. Після цього відповідачка відмовилася записувати його батьком дитини, перешкоджає йому у спілкуванні з дитиною.

Відповідач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, в якій просить справу розглянути за її відсутності, зазначивши, що з позовними вимогами згодна, так як позивач є дійсно батьком її дочки (а.с. 92).

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч.1,2,3 ст.128 Сімейного Кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Як вбачається з наданої позивачем копії свідоцтва про народження (а.с.4), ОСОБА_3 народилася 23.02.2014 р., батьком дитини записаний ОСОБА_4, матірю ОСОБА_2.

З копії актового запису про народження № 252 від 12.03.2014 р. видно, що реєстрація народження дитини ОСОБА_3 була проведена відповідно до ч.1 ст. 135 СК України, реєстрація народження здійснювалася на підставі заяви ОСОБА_5 ( матері відповідачки)(а.с.37).

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 суду пояснили, що знають позивача і відповідача десь 2013 року, вони проживали спільно по вул.. Піонерській в м. Бердянську. У 2014 році у них народилася донька. Неодноразово бачили їх разом на прогулянках з дитиною, були в них в дома у гостях. Позивач і відповідач мали добрі сімейні стосунки, опікувалися один одним. Вячеслав завжди визнавав себе батьком ОСОБА_8, піклувався про дитину. Потім вони усі разом виїхали з м. Бердянська.

За ухвалою суду, комунальною установою «Запорізьке обласне бюро судово-медичної експертизи» Запорізької обласної ради була проведена комплексна судово- медична молекулярно-генетична експертиза. За висновком експертів №69 (к.)/901 (ім.) (а.с.79-83). встановлено, що батьківство громадянина ОСОБА_1 у відношенні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, народженої громадянкою ОСОБА_2, не виключається. Вірогідність того, що ОСОБА_1 дійсно є біологічним батьком ОСОБА_3, 23.02.2014 р. н., і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних звязків, за результатами даної експертизи складає не менше 99,9999998%.

З огляду на встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання його батьком народженої 23 лютого 2014 р. дитини ОСОБА_3 знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст.10,15,60,61,79,88,212-215 ЦПК України, ст. ст. 126,128, 135 Сімейного кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_5, батьком дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_9