РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Прінь І.П.,

при секретарі Бевз О.А.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника органу опіки та піклування ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, треті особи відділ державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, орган опіки та піклування виконавчого комітету Бердянської міської ради, про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання свого батьківства, внесення зміни до актового запису про народження дитини. В обґрунтування позову вказує на те, що з 11 жовтня 2008 р. перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 З жовтня 2009р. шлюбні відносини з ОСОБА_5 фактично припинені, але шлюб було розірвано лише 24 вересня 2012р. На початку 2009р. позивач познайомився з ОСОБА_4, між ними склалися тісні і теплі стосунки. Починаючи з березня 2010 року вони з відповідачкою почали проживати однією сімєю і 28 вересня 2010 року у них народилася спільна дитина ОСОБА_6. Оскільки на момент реєстрації народження дитини він перебував у зареєстрованому шлюбі, запис про батька було зроблено за вказівкою матері відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Після народження дитини, вони проживали разом як повноцінна сімя. Він виховував сина, піклувався про родину. Наприкінці 2014р. у звязку з проведенням на території м. Донецька АТО вони всією родиною були змушені виїхати до м. Бердянська, де і були взяті на облік як особи переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення АТО. З вересня 2015р. вони припинили спільне проживання, дитина залишилася проживати з матірю. Відповідач ОСОБА_4 змінила своє фактичне місце проживання і перешкоджає йому у спілкування з сином. Він неодноразово звертався до відповідачки з проханням подати до відділу РАЦС спільну заяву про визнання батьківства, але щоразу отримував відмову, тому просить у судовому порядку визнати його батьком дитини ОСОБА_6, внести зміни до актового запису про народження дитини, записати його батьком дитини.

Позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просять їх задовольнити.

Відповідачка у судове засідання не зявилася. За повідомленням УПСЗН виконкому Бердянської міської ради ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває на обліку в управлінні, як внутрішньо переміщена особа з 24.11.2014 року і мешкає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.58). Але за вказаною адресою відповідачка судові повістки не отримує. Про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, через засоби масової інформації, шляхом опублікування оголошення в газеті «Урядовий Курєр», а також шляхом направлення смс - повідомлення та розміщення оголошення на сайті суду. Причини неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не подала.

Суд, на підставі ст.ст.169,224 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку.

Представник органу опіки та піклування ОСОБА_3 проти задоволення позову не заперечує. Суду пояснила, що вони телефонували відповідачці, і вона пообіцяла приїхати до служби на співбесіду. Але вже з березня 2016р. ОСОБА_4 на дзвінки не відповідає. Вони також повідомили відповідачку про те, що у суді розглядається ця справа.

Представник Іллічівського районного у м.Маріуполі відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Донецькій області у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Листом від 28.05.16р. повідомив, що станом на 01.12.2014р. переміщені відділи ДРАЦС не приступили до виконання своїх повноважень, була здійснена лише перереєстрація юридичного адресу, однак своїх повноважень не здійснюють.

Позивач ОСОБА_1, який був допитаний судом, за його згодою, в якості свідка суду пояснив, що з відповідачкою познайомився у 2007р. У 2009р. вони почали зустрічатися. На той час він перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 У 2010р. стали проживати спільно з відповідачкою у його квартирі в м.Донецьку. В лютому він дізнався від ОСОБА_4, що вона вагітна. 30 квітня 2010р. вони обвінчалися. Син народився 28.09.2010р. Він разом зі своїми батьками забирали відповідачку з дитиною з пологового будинку. Реєстрацію народження сина відповідачка здійснювала самостійно. Батько дитини був записаний зі слів ОСОБА_4 «Прудніков Андрій Володимирович». Він визнавав дитину як свого сина, піклувався про нього, займався його вихованням, утримував матеріально. Коли в Донецьку почалися воєнні дії, дружина з сином у травні 2014р. виїхали у Крим, а у липні 2014 року вони усі разом переїхали до Бердянська, спочатку проживали в пансіонаті у його друга, а восени орендували квартиру по вул. Мазіна в м. Бердянську. ОСОБА_7 був влаштований до дитячого садка. Навесні 2015р. стосунки з відповідачкою погіршилися і починаючи з серпня вони припинили спільне проживання. З того часу відповідачка перешкоджає йому у спілкуванні з сином.

Свідок ОСОБА_8В суду показав, що позивача і відповідача знає з 2010р. Завжди вважав їх подружжям, вони проживали спільно однією сімєю в м. Донецьку. ОСОБА_7 називав ОСОБА_1 батьком, ОСОБА_4 відносилася до ОСОБА_1 як до чоловіка. З травня по вересень 2014р. вони разом з сином ОСОБА_7 переїхали до Бердянська, він оселив їх у своєму пансіонаті.

Свідок ОСОБА_9 суду показав, що з ОСОБА_1 вони знайомі близько 15 років, з відповідачкою приблизно 9 років. Вони всі разом часто зустрічалися, ходили один до одного в гості. Андрій з ОСОБА_4 з кінця 2009р. почали проживати спільно, як подружжя. У квітні 2010р. був присутній на їх вінчанні. Про те, що ОСОБА_4 завагітніла від ОСОБА_1 дізнався від них на початку 2010р. Дитину з пологового будинку забирав ОСОБА_1 зі своїми батьками. Він також є хрещеним батьком ОСОБА_7. Хрещення відбулося у квітня 2011р. у церкві в м. Донецьку. Андрій завжди визнавав ОСОБА_6 за свого сина, і ОСОБА_6 його називав батьком. Навесні 2014р. вони виїхали з м. Донецька. В 2015р. приїжджаючи до м. Бердянська на відпочинок, він зустрічався з ОСОБА_1, ОСОБА_4 і їхнім сином ОСОБА_7. Про те, що ОСОБА_1 не зареєстрований батьком ОСОБА_7, він до цього часу навіть і не знав.

Свідок ОСОБА_10 суду показала, що працює вихователем дитячого садочка «Казка» м. Бердянська. Позивача і відповідача знає з 2014р. Їй відомо, що родина приїхала з м.Донецька. ОСОБА_7 почав відвідувати садок з жовтня 2014р. Коли приймали дитину до дитячого садка, нею були записані обєктивні дані про батьків дитини та їх місце роботи. Були надані дані про позивача, як батька дитини, і дані про матір. До садочка його приводили і батько, і мати. ОСОБА_7 називав ОСОБА_1 батьком, а ОСОБА_1 його сином. І ОСОБА_4, і ОСОБА_1 приходили на дитячі свята, приймали в них участь. ОСОБА_11 повідомила, що вони з чоловіком розлучилися, і просила не віддавати ОСОБА_6 батькові. Батько приходив до садочка, приносив подарунки дитині. Потім ОСОБА_11 казала, що вона матір-одиначка. З лютого 2016р. дитина не відвідує дитячий садок, мати написала заяву про те, що ОСОБА_6 буде знаходиться на оздоровленні, документи дитини не забирала.

На підтвердження обставин, вкладених у позовній заяві позивач надав суду копії індивідуальної картки вагітної і породіллі ОСОБА_4 №64 від 04.01.2010р., Картку розвитку новонародженого №3052, Епікриз від 29.09.2010р., історію пологів №4110, Обмінну карту відомості пологового будинку, пологового відділення лікарні про породіллю від 29.09.2010р., Обмінну карту пологового будинку, пологового відділення лікарні « ОСОБА_10 №1. Відомості жіночої консультації про вагітну» (а.с.128-140), при заповненні яких ОСОБА_4 вказувала своїм чоловіком ОСОБА_1

Також позивачем були представлені фотокартки, на яких зображені він з відповідачкою та дитиною, у тому числі у колі їх родичів (а.с.25-29).

Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, вивчивши матеріали справи та надані суду докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.

Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 і ОСОБА_4 з березня 2010 року стали проживати спільно у цивільному шлюбі, до цього вони зустрічалися і мали інтимні стосунки. У квітні 2010 року ОСОБА_1 і ОСОБА_4 обвінчалися (а.с.120).

У грудні 2009 року ОСОБА_4 завагітніла і 28.09.2010 року народила сина ОСОБА_7.

При реєстрації народження дитини, батько був записаний відповідно до ст. 135 СК України, зі слів матері «Чернявський Андрій Володимирович», що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. (а.с.112-113)

Судом також було встановлено, що ОСОБА_1 провідував дружину та сина у пологовому будинку, був присутній під час виписки ОСОБА_4 з дитиною з пологового будинку, піклувався про них. Після народження дитини сторони проживали спільно однією сімєю у квартирі позивача в м. Донецьку аж до початку проведення на території Донецької області антитерористичної операції. ОСОБА_11 виїхали до м. Бердянська. Увесь цей час позивач піклувався про свою дитину, займався його вихованням, утримував матеріально.

Встановлені у судовому засіданні обставини також були підтверджені показаннями свідків ОСОБА_8 і ОСОБА_9

В м. Бердянську ОСОБА_12 відвідував дитячий садок №41 «Казка» (а.с.118). Як показала свідок ОСОБА_10П, вихователь дитячого садка, позивач в анкеті дитини був зазначений як батько. ОСОБА_1 приводив і забирав дитину з садка, приймав участь у дитячих святах, цікавився сином. Відповідачка називала позивача своїм чоловіком і батьком ОСОБА_7.

Судом, за клопотанням позивача, була призначена судово-генетична експертиза. Проте у звязку з неявкою відповідача, через неможливість вручення їй повідомлення про час і місце проведення експертизи, експертиза не була проведена.

Відповідно до ч.2 ст. 128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що надані позивачем докази зібрані відповідно до ЦПК України, і безперечно свідчать, що позивач є батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, тому позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання його батьківства, та внесення змін про батька до актового запису про народження дитини підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 169, 212-215, 224-228 ЦПК України, ст. 128 СК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянина України, зареєстрованого за адресою: Україна, АДРЕСА_2, батьком дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Внести зміни до актового запису №803 від 20 жовтня 2010 року про реєстрацію народження ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, а саме: змінити відомості про батька «Чернявський Андрій Володимирович» на «ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, громадянин України, зареєстрований за адресою: Україна, АДРЕСА_2».

Згідно зі ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через Бердянський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні при оголошенні рішення,- протягом 10 днів з дня його отримання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_13