Справа №636/1712/16-ц
Провадження №2/636/1179/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Чугуїв

Чугуївський міський суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Дьоміної О.П.,

за участю секретаря судового засідання - Коваленко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чугуєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить розірвати між ними шлюб, посилаючись на те, що вона знаходиться у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 03.02.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №32.

Від даного шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 року народилася донька ОСОБА_3.

Причиною розірвання шлюбу ОСОБА_1 у позові зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки характер взаємовідносин сторін став негативним, інтереси щодо спільного майбутнього не співпадають.

Також ОСОБА_1 у позові зазначає, що ОСОБА_2 часто знаходиться в агресивному стані, що несприятливо відображається на спільному житті, в сім'ї виникають непорозуміння, а з боку відповідача - безпричинні ревнощі. Сімейно-шлюбні відносини фактично припинено у лютому 2008 року.

На думку позивача, сім'я розпалася остаточно, примирення та збереження шлюбу не можливо.

Позивач надала до суду заяву про підтримання позову та розгляд справи за її відсутності (а.с.15).

Від відповідача також надійшла заява до суду про розгляд справи за його відсутності та про те, що він визнає позовні вимоги, проти задоволення позову не заперечує (а.с.16).

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

На підставі вимог ст. ст. 10, 60 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Відповідачем жодних заперечень до позову не надано.

За правилом ч. 3, ч. 4 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню як такий, що знайшов своє повне підтвердження з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстровано між ними 03.02.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №32, про що свідчить Свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.5).

Від шлюбу народилася дитина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданим повторно Фрунзенським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції 16.08.2013 року (а.с.6).

З матеріалів справи вбачається, що родина фактично розпалася, майнова суперечка не виникла, тому суд дійшов висновку про те, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім та їх дітей інтересам, у зв'язку із чим визнає причину розірвання шлюбу поважною і розриває шлюб між сторонами без вжиття заходів щодо примирення.

Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його.

Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 174 ч. 4, 197 ч. 2, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 - задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 03.02.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фрунзенського районного управління юстиції м. Харкова, актовий запис №32.

Після розірвання шлюбу залишити позивачу шлюбне прізвище «ОСОБА_1».

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя: