У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, який діє в інтересах ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, орган опіки та піклування Здолбунівської районної державної адміністрації Рівненської області, про виселення, за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 20 квітня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_9 укладено кредитний договір у вигляді кредитної лінії у розмірі 99 тис. доларів США строком користування до 18 квітня 2012 року. ОСОБА_9 зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у строки та у порядку, встановлених в кредитному договору. У рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 20 квітня 2007 року уклали договір іпотеки нерухомого майна, предметом якого є житловий будинок АДРЕСА_1

Боржник належним чином взяті на себе кредитні зобов'язання не виконував, тому рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 22 листопада 2011 року звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1

Відповідачу та усім іншим мешканцям зазначеного житлового будинку запропоновано добровільно звільнити приміщення. Однак вимоги банку не виконано, добровільно жиле приміщення не звільнено. Таким чином, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив задовольнити позов.

Рішенням Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 25 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм ст. ст. 39, 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України, про відмову у задоволенні позову. Право власності на житловий будинок ОСОБА_4 набуто на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу 21 травня 2002 року. Оскільки спірний житловий будинок, який перебуває в іпотеці, придбаний не за рахунок кредитних коштів, тому виселення з нього повинно відбуватися лише з наданням відповідачам іншого житлового приміщення. Позивач при поданні позову та під час розгляду справи не зазначив про житло, яким мають забезпечуватися відповідачі у разі виселення.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Здолбунівського районного суду Рівненської області від 29 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 25 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко