Справа № 138/3213/15-ц Провадження № 22-ц/772/1364/2016Головуючий в суді першої інстанції Вітковський С. В.
Категорія 27Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Медвецького С.К., Нікушина В.П.,

при секретарі: Сніжко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи без самостійних вимог: служба у справах дітей Могилів-Подільської міської ради, приватний нотаріус Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Лілія Миколаївна, про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року позивач звернулась в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є матір'ю ОСОБА_4, яка в 1991 році зареєструвала шлюб з ОСОБА_5 і від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1. В позові зазначено, що 18.08.1999 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було розірвано, однак вони продовжували проживати разом однією сім'єю і за спільні кошти збудували житловий будинок АДРЕСА_1, в який заселились у 2005 році та в січні 2006 року в даному будинку вони були зареєстровані. Дане нерухоме майно належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності №979, виданого виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради Вінницької області 11.02.2005 року на підставі розпорядження міського голови за №44-р від 10.02.2005 року та зареєстровано в КП «Могилів-Подільське МБТІ» 15.02.2005 року.

Позивач зазначає, що 28.06.2006 року у відповідачів народилась донька ОСОБА_3, яка з дня народження проживає з ними у вищевказаному будинку, який є єдиним житлом відповідачів та їх дітей, однак приблизно за місяць до звернення в суд їй стало відомо, що 07.05.2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали із ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», договір іпотеки, який був посвідчений приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за №908.

Відповідно до умов даного договору іпотеки з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №МКМП-325 від 07.05.2008 року, укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 передали в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» житловий будинок АДРЕСА_1.

Вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 постійно проживали та були зареєстровані в будинку і на день укладення спірного договору іпотеки, разом з ними в будинку проживали їх діти ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка на момент укладення договору була малолітньою, при цьому не було отримано дозвіл органу опіки і піклування, а тому просила визнати недійсним договір іпотеки, укладений 07.05.2008 року між ОСОБА_5, ОСОБА_4 та ПАТ КБ «ПриватБанк», посвідчений приватним нотаріусом Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Л.М. та зареєстрований в реєстрі за №908.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2, діючи в інтересах малолітньої ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, при цьому зроблено посилання на неповноту з`ясування судом обставин, що мають значення для справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини, також апеляційну скаргу підтримали ОСОБА_5 та ОСОБА_4.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

Приватний нотаріус Могилів-Подільського районного нотаріального округу Павлюк Лілія Миколаївна та представник служби у справах дітей Могилів-Подільської міської ради в судове засідання не з'явились, при цьому ними подано заяви про розгляд справи у їх відсутність.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вимогами ст. 308 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи в задоволенні позову, районний суд виходив з того, що при укладенні договору іпотеки відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5, надавши довідку з недостовірними відомостями, свідомо не повідомили працівників банку та приватного нотаріуса про наявність дітей, які проживали в будинку, при цьому в іпотеку було передано будинок, який набутий ними не за рахунок кредитних коштів і оспорюваним правочином права та охоронювані законом інтереси малолітньої ОСОБА_3 щодо користування даним житловим приміщення не порушені.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.05.2008 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір №МКМП-325, за умовами якого остання отримала кредит в розмірі 50 000 доларів США на споживчі цілі, із сплатою 18% річних, на умовах поворотності, сплати відсотків і винагороди.

В забезпечення виконання зобов'язаннь за кредитним договором, 07.05.2008 року між ЗАТ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки №МКМП-325/1, відповідно до умов якого в іпотеку було передано належний їм на праві спільної сумісної власності житловий будинок АДРЕСА_1.

Матеріалами справи підтверджено, що житловий будинок АДРЕСА_1 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_4 на підставі свідоцтва №979 про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Могилів-Подільської міської ради Вінницької області 11.02.2005 року, на підставі розпорядження міського голови №44-р від 10.02.2005 року та зареєстрованого КП «Могилів-Подільське міжрайонне бюро інвентаризації» 15.02.2005 року в книзі за №4590 та Реєстрі прав власності на нерухоме майно 15.02.2005 року.

Згідно п. 2.2.9 укладеного кредитного договору №МКМП-325 від 07.05.20008 року позичальник засвідчив, що на момент укладання договору іпотеки відсутні відомості про права і вимоги інших осіб на предмет застави/іпотеки, у т. ч. не зареєстрованих в установленому порядку.

Умовами іпотечного договору №МКМП-325/1 визначено, що до іпотекодавців не будуть пред'явлені майнові вимоги пов'язані з вилученням предмета іпотеки; відсутні вимоги інших осіб на предмет застави/іпотеки, у т. ч. не зареєстрованих в установленому порядку; іпотекодавці гарантують, що ними надані всі наявні документи на укладення цього договору, а також права розпорядження предметом іпотеки.

З матеріалів справи вбачається, що 07.05.2008 року ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було подано заяву приватному нотаріусу Могилів-Подільського районного нотаріального округу про те, що осіб, які б могли поставити питання про визнання за ними права власності на будинок, в тому числі і відповідно до статтей 65, 74 та 97 СК України, немає, а також ОСОБА_4 подано довідку №323 від 07.05.2008 року, видану головою квартального комітету №5 «Центр», згідно якої, окрім них, інших зареєстрованих осіб у переданому в іпотеку будинку, немає.

Із домової книги для реєстрації громадян, які проживають у будинку АДРЕСА_1 встановлено, що в цьому будинку зареєстрована ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2 від часу свого народження.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Положеннями ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 СК України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Згідно ч. 4 ст. 177 СК України дозвіл на вчинення правочинів щодо нерухомого майна дитини надається органом опіки та піклування після перевірки, що проводиться протягом одного місяця, і лише в разі гарантування збереження права дитини на житло.

Судом встановлено, що при укладенні іпотечного договору ОСОБА_4 та ОСОБА_5 приховали той факт, що право користування житлом у вказаному будинку має малолітня дитина, й попереднього дозволу на вчинення оспорюваного правочину орган опіки та піклування не давав.

Зі змісту правової позиції, висловленої Верховним Судом України 20.01.2016 року у справі №6-2940цс15 видно, що правочин, який вчинено батьками (усиновлювачами) стосовно нерухомого майна, право власності на яке чи право власності яким мають діти, за відсутності обов'язкового попереднього дозволу органу опіки та піклування може бути визнаний судом недійсним (частина 6 статті 203, частина 1 статті 215 ЦК України) за умови, якщо буде встановлено, що оспорюваний правочин суперечить правам та інтересам дитини.

Сам по собі факт відсутності попереднього дозволу органу опіки і піклування на укладення такого договору, не є безумовною підставою для визнання його недійсним.

Крім того, судом встановлено, що малолітня дитина не мала і не має права власності на будинок АДРЕСА_1, а набула право користування даним житлом як член сім'ї власників відповідно до ст. 405 ЦК України та ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», дитина не може бути виселена із даного жилого приміщення без надання іншого постійного житла, оскільки в іпотеку було передано будинок, який набуто не за рахунок кредитних коштів, до того ж враховано, що банком не було заявлено вимогу про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто порушення прав дитини є лише імовірними, однак імовірність виникнення такої ситуації в майбутньому не може слугувати достатньою підставою для висновку про необхідність захисту, шляхом визнання недійсним іпотечного договору.

На підставі наведеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позову.

Викладені в апеляційній скарзі твердження фактично лише відтворюють зміст позовних вимог і висновок суду першої інстанції не спростовують.

Таким чином, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тобто ухвалене рішення відповідає матеріалам справи та вимогам закону і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах малолітньої ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 02.03.2016 року - залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ В.В. Оніщук

Судді: /підпис/ С.К. Медвецький

/підпис/ В.П. Нікушин

Згідно з оригіналом: