Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоГвоздика П.О.,
суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М.,

Іваненко Ю.Г., МартинюкаВ.І.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Бориспільського міжрайонного прокурора, який діє в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Легран-Есетс-Менеджмент», Обслуговуючий кооператив садівницьке товариство «Ластівка», про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння та за позовом Обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Ластівка» до Бориспільської районної державної адміністрації, Товариства з обмеженою відповідальністю «Легран-Есетс-Менеджмент», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування розпоряджень, визнання державних актів і договорів купівлі-продажу недійсними та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, за касаційними скаргами заступника прокурора Київської області та обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Ластівка» на рішення апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року Бориспільський міжрайонний прокурор, який діє в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «Легран-Есетс-Менеджмент» (далі - ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент»), Обслуговуючий кооператив садівницьке товариство «Ластівка» (далі - ОКСТ «Ластівка»), про витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння.

На обґрунтування позовних вимог вказував на те, що у постійному користуванні Дніпровського басейнового управління водних ресурсів перебуває земельна ділянка площею 416,712 га для обслуговування захисних споруд. Розпорядженням голови Бориспільської РДА № 526 від 24 січня 2008 року у власність ОСОБА_6 була передана частина цієї земельної ділянки площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Вороньківської сільської ради та 22 лютого 2008 року на його ім'я було виданий державний акт.

29 березня 2008 року ОСОБА_6 відчужила вищевказану земельну ділянку ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» на ім'я якого 06 червня 2008 року було виданий державний акт.

19 червня 2008 року за договором купівлі-продажу ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» відчужило земельну ділянку ОСОБА_4 та 23 липня 2008 року на ім'я останньої було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії

Розпорядженням голови Бориспільської РДА № 982 від 13 березня 2009 року ОСОБА_4 був наданий дозвіл на складання технічної документації із землеустрою щодо зміни цільового використання земельної ділянки з ведення особистого селянського господарства на ведення садівництва, а розпорядженням голови Бориспільської РДА № 1328 від 21 квітня 2009 року була затверджена технічна документація із землеустрою щодо складання державного акта на право власності на земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення садівництва.

09 жовтня 2009 року на ім'я ОСОБА_4 було видано державний акт на право власності на земельну ділянку щодо земельної ділянки площею 2,00 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовану в адміністративних межах Вороньківської сільської ради і вказану земельну ділянку було поділено на 14 земельних ділянок та 01 вересня 2011 року на ім'я ОСОБА_4 були видані державні акти на право власності на земельні ділянки серії щодо земельних ділянок площею 0,2300 та 0,1191 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованих на території Вороньківської сільської ради.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду від 03 грудня 2010 року визнано неправомірним та скасовано розпорядження голови Бориспільської РДА № 526 від 24 січня 2008 року, визнано державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 22 лютого 2008 року на ім'я ОСОБА_6, договір купівлі-продажу земельної ділянки, укладений 29 березня 2008 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент», державний акт на право власності на земельну ділянку виданий 06 червня 2008 року ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент» недійсними.

19 листопада 2011 року за договорами купівлі-продажу ОСОБА_4 продала ОСОБА_5 6 земельних ділянок площею 0,1191 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташованих на території Вороньківської сільської ради.

В зв'язку з викладеним, Бориспільський міжрайонний прокурор просив витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь Дніпровського басейнового управління водних ресурсів земельні ділянки площею 0,2300 га та 0,1191 га з цільовим призначенням для ведення садівництва, розташовані на території Вороньківської сільської ради, а витребувати з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 земельні ділянки площею 0,1191 га, розташовані на території Вороньківської сільської ради.

У січні 2014 року ОКСТ «Ластівка» звернулося до суду з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації, ТОВ «Легран-Есетс-Менеджмент», ОСОБА_4, ОСОБА_5 про скасування розпоряджень, визнання державних актів і договорів купівлі-продажу недійсними та витребування земельних ділянок з чужого незаконного володіння, посилаючись на те, що 29 березня 2010 року Дніпровське басейнове управління водних ресурсів уклало з ним договір про встановлення сервітуту земельних ділянок, розташованих на території Вороньківської сільської ради, однак на ці земельні ділянки накладаються земельні ділянки, що перебувають у власності ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30 січня 2014 року вказані позови об'єднано в одне провадження.

Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2014 року позов Бориспільського міжрайонного прокурора, який діє в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів задоволено. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_4 на користь Дніпровського басейнового управління водних ресурсів земельні ділянки площею 0,2300 га кадастровий номер НОМЕР_1, площею 0,2300 га кадастровий номер НОМЕР_2, площею 0,2300 га кадастровий номер НОМЕР_3, площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_4, площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_5, площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_6, площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_7 та площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_8 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташовані в межах Вороньківської сільської ради. Витребувано з чужого незаконного володіння ОСОБА_5 на користь Дніпровського басейнового управління водних ресурсів земельні ділянки площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_9, площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_10, площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_11, площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_12, площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_13 та площею 0,1191 га кадастровий номер НОМЕР_14 з цільовим призначенням для ведення садівництва, що розташовані в межах Вороньківської сільської ради. В позові ОКСТ «Ластівка» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2014 року рішення місцевого суду в частині задоволення позову Бориспільського міжрайонного прокурора, який діє в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в позові, а в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційних скаргах заступник прокурора Київської області та ОКСТ «Ластівка», кожен зокрема, просять рішення апеляційного суду скасувати та залишити в силі рішення місцевого суду, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Колегія суддів вважає, що касаційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1 і 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 цього Кодексу під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи позов Бориспільського міжрайонного прокурора, який діяв в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, місцевий суд дійшов висновку про те, що оскільки спірні земельні ділянки незаконно вибули з користування Дніпровського басейнового управління водних ресурсів, що встановлено судовим рішенням, то останнє має право на їх витребування від відповідачів.

Скасовуючи рішення місцевого суду в частині задоволення позову Бориспільського міжрайонного прокурора, який діяв в інтересах держави в особі Дніпровського басейнового управління водних ресурсів та ухвалюючи в цій частині нове рішення про відмову в позові, апеляційний суд, виходив із того, що так як Дніпровське басейнове управління водних ресурсів не є власником вказаних земельних ділянок, тому правових підстав для витребування на його користь майна немає.

Такі висновки апеляційного ґрунтуються на матеріалах справи й відповідають вимогам закону.

За змістом ст. 59 ЗК України землі водного фонду можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Землі водного фонду за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються у постійне користування, зокрема, державним водогосподарським організаціям для догляду за водними об'єктами, прибережними захисними смугами, смугами відведення, береговими смугами водних шляхів, гідротехнічними спорудами, а також ведення аквакультури тощо.

Згідно зі ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Судом першої інстанції встановлено, що Дніпровському басейновому управлінню водних ресурсів надано в постійне користування надано 416,712 га землі, що відноситься до земель водного фонду під існуючі захисні споруди відповідно до розпорядження Бориспільської районної державної адміністрації № 636 від 04 серпня 2004 року.

Також встановлено, що частину вищезазначеної земельної ділянки незаконно відчужено у власність товариства та фізичних осіб.

Відповідно до ст. ст. 335, 337 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, апеляційний суд, на виконання вимог ст. 213 ЦПК України, встановивши на підставі доказів, яким було надано належну оцінку, ті факти, що позов про витребування майна з чужого незаконного володіння може бути пред'явлено лише його власниками, однак Дніпровське басейнове управління водних ресурсів не є власником спірних земельних ділянок, що не дозволяє останньому витребувати це майно з чужого незаконного володіння від теперішніх власників ОСОБА_4 і ОСОБА_5 на підставі ст. ст. 378, 388 ЦК України.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги заступника прокурора Київської області та обслуговуючого кооперативу садівницького товариства «Ластівка» відхилити.

Рішення апеляційного суду Київської області від 04 серпня 2014 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий П.О. Гвоздик
Судді: О.І. Євтушенко
І.М. Завгородня
Ю.Г. Іваненко
В.І. Мартинюк