Справа №578/263/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1968/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Семеній Л. І. , Бойка В. Б.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4

на рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної шкоди,

в с т а н о в и л а :

15 березня 2016 року ОСОБА_3 через свого представника - адвоката ОСОБА_4 звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 31 серпня 2014 року ОСОБА_5, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував належним йому автомобілем марки ВАЗ 21070, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 і, не впоравшись з керуванням, здійснив зїзд в правий кювет з подальшим перекиданням, внаслідок чого автомобілю були завдані механічні ушкодження. Вважаючи, що з вини ОСОБА_5 йому заподіяна матеріальна шкода, просив стягнути з відповідача 42051 грн. на її відшкодування.

Рішенням Краснопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 30000 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1065,85 грн. судових витрат.

В іншій частині відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_4, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить рішення суду змінити та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 42051 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди.

При цьому зазначає, що наявність у відповідача трьох дітей не звільняє його від обовязку відшкодувати завдану ним матеріальну шкоду в повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_3 та його представника адвоката ОСОБА_4, які підтримали доводи апеляційної скарги, відповідача ОСОБА_5 та його представника адвоката ОСОБА_6, які проти скарги заперечували, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вищевказаним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль марки ВАЗ 21070, номерний знак НОМЕР_1, 2005 року випуску, синього кольору ( а.с. 116).

31 серпня 2014 року о 11.30 год. на автодорозі Суми-Краснопілля-Богодухів 51 км + 400 м, ОСОБА_5, в порушення вимог пунктів 2.5, 12.1 Правил дорожнього руху, перебуваючи в стані алкогольного спяніння, керував автомобілем НОМЕР_2, не вибрав безпечної швидкості руху, не впорався з керуванням та здійснив зїзд у правий кювет з подальшим перекиданням, внаслідок чого автомобілю були завдані механічні пошкодження.

Постановами Краснопільського районного суду Сумської області від 17 вересня 2014 року та від 15 жовтня 2014 року, які набрали законної сили, ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ст. ст. 124, ч. 1 ст. 130 КУпАП (а.с. 3-4).

Також встановлено, що 13 березня 2015 року ОСОБА_3 звертався із заявою до правоохоронних органів про те, що 31 серпня 2014 року ОСОБА_5 протиправно заволодів його автомобілем марки ВАЗ 21070, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_3, та скоїв ДТП, внаслідок чого спричинив йому матеріальні збитки, які залишаються не відшкодованими. У зв'язку з цим було відкрито кримінальне провадження №0000076 від 13 березня 2015 року за ознаками ч.1 ст. 289 КК України.

В межах кримінального провадження була проведена судова автотоварознавча експертиза № 108 від 07 травня 2015 року, з висновку якої вбачається, що ринкова вартість належного позивачу легкового автомобіля укомплектованого, технічно справного, без урахування пробігу, з урахуванням зносу станом на 13 березня 2015 року, на час скоєння злочину, могла складати 42051 грн. (а.с. 5-8).

За наслідками проведеного досудового розслідування, старший слідчий Краснопільського ВП Охтирського ВП ГУНП в Сумській області ОСОБА_7 02 березня 2016 року винесла постанову про закриття кримінального провадження №0000076 від 13 березня 2015 за фактом незаконного заволодіння транспортним засобом з боку ОСОБА_5 у звязку з відсутністю у діях останнього складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 289 КК України.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №003/041/2016 від 14 липня 2016 року, розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 21070, 2005 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_3 в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 31 серпня 2014 року, з урахуванням строку експлуатації автомобіля, на момент ДТП 31 серпня 2014 року, в цінах на дату проведення експертизи, без урахування ПДВ на роботи та матеріали, з урахуванням ПДВ на вартість складових, складає 42391,72 грн., вартість відновлювальних робіт транспортного засобу становить 56367,95 грн. (а.с. 61-120).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має на утриманні трьох малолітніх дітей, а його дружина ОСОБА_8 з 14 березня 2016 року до 14 грудня 2018 року перебуває у відпустці по догляду за дитиною (а.с. 147-148).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що неправомірними діями відповідача позивачу завдана майнова шкода, розмір відшкодування якої, відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України підлягає зменшенню до 30000 грн.

Проте, з таким висновком колегія суддів повністю погодитись не може.

Згідно з вимогами ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобовязати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі ( передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

З урахуванням встановлених судом обставин та вищевказаних норм закону, суд з наведенням відповідних мотивів обґрунтовано дійшов до висновку, що неправомірними діями ОСОБА_5 позивачу завдано матеріальної шкоди.

Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №003/041/2016 від 14 липня 2016 року, розмір завданого позивачу в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріального збитку складає 42391,72 грн., вартість відновлювальних робіт транспортного засобу становить 56367,95 грн. (а.с. 61-120).

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просив стягнути з ОСОБА_5 42051 грн. і цей розмір заподіяної матеріальної шкоди не перевищує розміру завданого позивачу матеріального збитку, який визначений у висновку вищезазначеної судової експертизи та не спростований відповідачем.

Відповідно до приписів ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, заподіяної фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину.

Проте, зменшуючи розмір відшкодування матеріальної шкоди, суд першої інстанції не урахував, що ОСОБА_5 не надав суду належних та допустимих доказів у їх сукупності свого матеріального становища.

Довідка про склад сім'ї № 9 від 04 січня 2016 року, видана Краснопільською селищною радою, сама по собі підтверджує лише сімейний стан відповідача. Крім того, з її змісту вбачається, що діти проживають при матері і знаходяться на її утриманні (а.с. 148). Виписка із наказу № 37 по Краснопільській ЦРЛ від 14 березня 2016 року про перебування дружини відповідача, ОСОБА_8, у відпустці по догляду за дитиною до трьох років (а.с. 149), також не свідчить про тяжке матеріальне становище ОСОБА_5 та неможливість відшкодування завданої ним шкоди у повному розмірі.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції ОСОБА_5 пояснив, що він не приймає участі в утриманні своїх малолітніх дітей і не може надати доказів свого майнового стану.

Таким чином, у суду першої інстанції не було підстав для застосування ч. 4 ст. 1193 ЦК України та зменшення розміру відшкодування матеріальної шкоди, тому рішення суду, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає зміні шляхом збільшення присудженої позивачеві суми відшкодування з 30000 грн. до 42051 грн.

Згідно з ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, враховуючи, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню на 100 %, з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 підлягають стягненню понесені і документально підтверджені витрати на оплату судового збору за розгляд справи в суді першої інстанції в розмірі 551,20 грн. (а.с. 1) та 950 грн. витрат, повязаних із проведенням судової експертизи (а.с. 149), всього 1501,20 грн. (551,20 грн. + 950,00 грн.).

У звязку із повним задоволенням апеляційної скарги ОСОБА_3, з ОСОБА_5 на його користь належить стягнути 606,32 грн. компенсації судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 адвоката ОСОБА_4 задовольнити.

Змінити рішення Краснопільського районного суду Сумської області від 11 жовтня 2016 року та стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 42051 гривню в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 1501 гривню 20 копійок судових витрат, а не в розмірах, визначених судом першої інстанції.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_3 606 гривень 32 копійки компенсації судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Рішення набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -