Справа № 761/3006/16-ц
Провадження № 2/761/3471/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 травня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Юзькової О. Л.

при секретарі Дігтяр М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко Ольги Петрівни про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено кредитні договори № 08-038/371 від 27.07.2007 р. та № 08-038/484 від 05.10.2007. З метою забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитними договорами, ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договори іпотеки квартири АДРЕСА_2 № 02-038/690 від 27.07.2007 р. та № 02-038/899 від 05 жовтня 2007 року відповідно. Оскільки, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2012 у справі № 22-ц/2690/17448/2012 встановлено, що при укладенні зазначених кредитних договорів з боку Банку мала місце підприємницька практика, що вводить в оману - нечесна підприємницька практика, вказані кредитні договори є нікчемними, що в свою чергу має наслідком недійсність іпотечних договорів. У зв'язку з чим позивач звернувся до відповідача з заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 та виключення з Державного реєстру іпотек відповідного запису про обтяження іпотекою зазначеного нерухомого майна, проте відповідачем було відмовлено у вчиненні зазначених дій у зв'язку з відсутністю документів, що підтверджують припинення обтяжень. Такі дії відповідача позивач вважає протиправними та просить суд зобов'язати відповідача зняти заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 та виключити (вилучити) з Державного реєстру іпотек відповідний запис про обтяження іпотекою нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Просив суд визнати дії відповідача протиправними, зобов'язати вилучити запис про заборону відчуження нерухомого майна та виключити (вилучити) з Державного реєстру іпотек відповідний запис про обтяження іпотекою нерухомого майна. Також просив покласти судові витрати на позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду пояснення, в яких вказує на те, що позивач при зверненні не надав документів, які підтверджують припинення обтяжень речових прав на квартиру АДРЕСА_1, а також всіх інших документів, передбачених законодавством, а тому підстав для зняття заборони відчуження нерухомого майна, а також виключення запису про іпотеку із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно не було та просив справу розглядати за його відсутності.

Вислухавши доводи представника позивача, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Встановлено, що 27.07.2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» було укладено договір кредиту № 08-038/371, в забезпечення виконання якого ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір іпотеки квартири АДРЕСА_2 № 02-038/690 від 27.07.2007 року.

05.10.2007 року ОСОБА_1 та ПАТ «Укрсоцбанк» уклали договір кредиту № 08-038/484 в забезпечення виконання якого ПАТ «Укрсоцбанк», ОСОБА_1 та ОСОБА_3 уклали договір іпотеки квартири АДРЕСА_1 № 02-038/899 від 05.10.2007 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2012 року у справі № 22-ц/2690/17448/2012 встановлено, що при укладенні кредитних договорів ПАТ «Укрсоцбанк» не надав позивачу передбачену законом інформацію, необхідну для здійснення свідомого вибору, а отже з боку Банку мала місце підприємницька практика, що вводить в оману - нечесна підприємницька практика.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів», правочин вчинений з використанням нечесної підприємницької практики є недійсним.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 215 ЦК України недійсний правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов'язання або закінчення строку дії іпотечного договору.

Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

За змістом ч. 2 ст. 548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим кодексом.

Суд погоджується з доводами позивача щодо нікчемності кредитних договорів № 02038/371 від 27.07.2007 року та 08-038/484 від 05.10.2007 року, так як банк при їх укладанні діяв з використанням нечесної підприємницької практики, що було встановлено ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 26.12.2012 року у справі № 22-ц/2690/17448/2012, відповідно вказані кредитні договори є нікчемними.

Оскільки, іпотека має похідний характер від основного зобов'язання і є дійсною до припинення основного зобов'язання або до закінчення строку дії іпотечного договору, то визнання кредитних договорів № 08-038/371 від 27.07.2007 року та № 08-038/484 від 05.10.2007 року нікчемними мало наслідком недійсність договорів іпотеки № 02-038/690 від 27.07.2007 року та № 02-038/899 від 05.10.2007 року та не потребує окремого визнання недійсності в судовому рішенні.

За таких обставин, вимоги позивача зобов'язати відповідача вилучити запис про заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 та запису про обтяження іпотекою нерухомого майна - квартири АДРЕСА_1 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 5є правомірними та підлягають задоволенню.

Щодо вимоги про визнання дій приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко О. П. протиправними суд зазначає наступне.

У відповідності дост. 7 Закону України «Про нотаріат» , нотаріуси або посадові особи, які вчиняють нотаріальні дії, у своїй діяльності керуються законами України, постановами Верховної Ради України, указами і розпорядженнями Президента України, постановами і розпорядженнями Кабінету Міністрів України, наказами Міністра юстиції України.

Згідно абзацу 2 п. 63 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 жовтня 2013 р. № 868, який діяв на день виникнення спірних правовідносин, у разі проведення державної реєстрації припинення іпотеки заінтересованою особою також є особа, якою припинена іпотека, особа, в інтересах якої припинено іпотеку, та у випадку, передбаченому ЗакономУкраїни «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», - державний виконавець.

Відповідно до п. 64 зазначеного Порядку державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою, зміни умов обтяження нерухомого майна іпотекою, анулювання та видачі нової заставної, відступлення прав за іпотечним договором або передачі заставної, видачі дубліката заставної, припинення обтяження нерухомого майна іпотекою проводяться з урахуванням особливостей, визначених цим Порядком.

Пунктом 74 Порядку передбачено, що для проведення державної реєстрації обтяжень речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень таких речових прав, та інші документи, визначені цим Порядком.

Згідно п. 75 Порядку документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно, є:

1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили;

2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно;

3) визначений законодавством документ, на якому нотаріусом вчинено напис про накладення заборони щодо відчуження нерухомого майна;

4) рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об'єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду;

5) договір, укладений у порядку, визначеному законом, яким встановлюється обтяження речових прав на нерухоме майно, чи його дублікат;

6) закон, яким встановлено заборону на користування та/або розпорядження нерухомим майном;

7) інші акти відповідних органів державної влади та посадових осіб згідно із законом.

Документи, що подаються для проведення державної реєстрації прав, взяття на облік безхазяйного нерухомого майна, повинні відповідати вимогам, що встановлені законом, цим Порядком та іншими нормативно-правовими актами (пункт 6 Порядку).

Відповідно до пункту 8 Порядку для проведення державної реєстрації прав заявник подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові заяву, форму та вимоги до заповнення якої встановлює Мін'юст.

З аналізу зазначених правових норм вбачається, що нотаріус у своїй діяльності керується нормативно-правовими актами та не може виходити за рамки прав, наданих йому чинним законодавством.

Зважаючи на викладене вимоги ОСОБА_4 про визнання дій відповідача протиправними не підлягає задоволенню.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, проте вважає за можливе прийняти до уваги прохання представника позивача щодо покладання останніх на ОСОБА_1

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.3,11,57,60,61,88,169,212-215ЦПК України,ст.ст. 215, 216, 548 ЦК України суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко Ольгу Петрівну зняти заборону відчуження нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2 яка була накладена у зв'язку з укладенням між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» договорів іпотеки № 02-038/690 від 27.07.2007 року та № 02-038/899 від 05.10.2015 року.

Зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кравченко Ольгу Петрівну виключити (вилучити ) з Державного реєстру іпотек відповідний запис про обтяження іпотекою нерухомого майна - квартири АДРЕСА_2, яка була накладена у зв'язку з укладенням між ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ПАТ «Укрсоцбанк» договорів іпотеки № 02-038/690 від 27.10.2007 року та № 02-038/899 від 05.10.2015 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків, або якщо його не скасовано після розгляду справи в суді апеляційної інстанції.

Суддя: