Справа №585/38/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/912/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Кононенко О. Ю.,

суддів - Лузан Л. В. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2016 року

у справі за скаргою ОСОБА_3 на дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4, заінтересована особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект»,

в с т а н о в и л а :

В січні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця щодо складання акту опису й арешту майна. Просила визнати такі дії неправомірними та скасувати акт опису майна від 03 грудня 2015 року, складений державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4

Ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та постановити нову про задоволення її скарги.

Вказує, що опис, арешт та примусове звернення стягнення на предмет іпотеки повинні здійснюватися державним виконавцем відповідно до ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку» та що державним виконавцем допущені порушення вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», оскільки рішення суду про стягнення з боржника на користь стягувача коштів, на виконання якого відкрито виконавче провадження, не дає державному виконавцю права звертати стягнення на нерухоме майно скаржника, що є предметом іпотеки, при відсутності рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки або виконавчого напису нотаріуса з цього приводу.

Вважає, що суд на врахував рішень Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2014 року та від 16 березня 2015 року, якими було знято арешт з предмету іпотеки: нежитлового приміщення та земельної ділянки за адресою: м. Ромни, вул. Луценка,4.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ОСОБА_3 -ОСОБА_5, який підтримав доводи апеляційної скарги, представника відділу ДВС Роменського МУЮ ОСОБА_6, яка проти скарги заперечувала, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність й обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 22 січня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (нині ПАТ «УкрСиббанк») та ФОП ОСОБА_3 був укладений генеральний договір про надання кредитних послуг № 0, згідно з яким ОСОБА_3 наданий кредит у іноземній валюті на загальну суму 1370 000 грн. В забезпечення виконання зобовязань, між банком та ОСОБА_3 22 січня 2008 року та 06 листопада 2008 року було укладено договори іпотеки № 7564 та № 13081, згідно з якими в іпотеку передано належні ОСОБА_3 земельна ділянка та нежитлова будівля, що знаходяться за адресою: Сумська обл., м. Ромни, вул. Луценка, 4 (а.с. 10-13).

05 вересня 2014 року державним виконавцем ВДВС Роменського міськрайонного управління юстиції було відкрито виконавче провадження на підставі рішення Роменського міськрайонного суду від 26 березня 2013 року про стягнення з ОСОБА_3, ОСОБА_7, ТОВ «Моноліт» в солідарному порядку на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованості по кредитному договору № 0 в сумі 1664804,01 грн. та 3441 грн. судового збору (а.с. 4, 48).

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 21 жовтня 2014 року позов ТОВ «Кей-Колект» до ВДВС Роменського міськрайонного управління юстиції, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_7, про зняття арешту із заставленого майна задоволено.

Знято арешт із заставленого майна - нежитлового приміщення за адресою Сумська область, м. Ромни, вул. Луценка, 4 загальною площею 379,3 кв.м., накладений 21.12.2012 р. у виконавчому провадженні № 35830019 та № 35830054.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 16 березня 2015 року позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено.

Знято арешт із заставленого майна, накладений 21 грудня 2012 р. у виконавчому провадженні № 35830054 та 28 січня 2015 р. у виконавчому провадженні № 44628519, а саме: земельної ділянки, що є виділеною в натурі, межі якої визначено на місцевості та знаходиться за адресою: Сумська обл., м. Ромни, вул. Луценка, 4 (а.с. 14-16).

Вказаними рішеннями встановлено, що до ТОВ «Кей-Колект» перейшли права вимоги до ОСОБА_3 за кредитним договором і за договорами іпотеки.

05 жовтня 2015 року постановою державного виконавця відділу ДВС Роменського МУЮ ОСОБА_4 накладено арешт на земельну ділянку та нежитлову будівлю в м. Ромни по вул. Луценка,4, які належать ОСОБА_3 (а.с. 59).

03 грудня 2015 року складено акт опису майна, згідно з яким описано майно: нежитлова будівля, загальною площею 379,3 кв.м.; стіни - цегла, вікна пластикові та дерев'яні, приміщення одноповерхове з підвальним приміщенням; дах з шиферу; дверні та віконні перемички - дерев'яні. Підвальне приміщення в аварійному стані. Основні балки з дерева, мають в деяких місцях тріщини та просідання. Стіни цегляні, вікна та двері дерев'яні. Із зовні нежитлове приміщення має тріщини. До нежитлової будівлі підведено централізоване опалення, водопостачання та електропостачання, водовідведення власне; земельна ділянка за адресою: м. Ромни, вул. Луценка, 4, загальна площа 632 кв.м., з них під нежитловим приміщенням, будинком - офісом - 324 кв.м.; під тротуарами, проходами площадками 308 кв.м. Кадастровий номер земельної ділянки: :05:010:015 (а.с. 5-8).

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що при складанні акту опису майна від 03 грудня 2015 року державний виконавець діяв правомірно, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», а положення Закону України «Про іпотеку» на спірні правовідносини не поширюються.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду не відповідають фактичним обставинам та вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека це вид забезпечення виконання зобовязання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобовязання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Як передбачено положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За змістом ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду, проводиться шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обовязки субєктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Закон України «Про виконавче провадження» визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Главою 4 цього Закону визначається загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Серед іншого, відповідно до частини першої статті 52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Стаття 44 цього Закону передбачає черговість задоволення вимог стягувачів, згідно з якою в першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна.

Положеннями ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» визначено особливості звернення стягнення на заставлене майно. Зокрема, згідно із частиною восьмою цієї статті примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Отже, за змістом указаної норми підставою для застосування положень Закону України «Про іпотеку» до спірних правовідносин є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні частини першої ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Таким чином, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення, в межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

Якщо за судовим рішенням з відповідача стягнуто кредитну заборгованість, то суд не може змінити спосіб виконання такого рішення суду на звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки виконання рішення суду про стягнення заборгованості має виконуватися за рахунок усього майна, що належить боржнику.

Відповідно до порядку примусового звернення стягнення коштів з боржника, врегульованого Законом України «Про виконавче провадження», першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на обєкти нерухомості.

Статтею 54 цього Закону передбачено, що звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя.

Оскільки статтею 575 ЦК України іпотеку визначено як окремий вид застави, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють звернути стягнення на іпотечне майно для задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, норми Закону України «Про виконавче провадження» дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобовязань, за таких умов: відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом України «Про іпотеку».

Всупереч викладеному, суд першої інстанції безпідставно не застосував до спірних правовідносин положення Закону України «Про іпотеку», в зв'язку з чим дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_3

Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Проте, з матеріалів справи вбачається, що складаючи акт опису майна від 03 грудня 2015 року, державний виконавець не врахував вищенаведених норм законодавства, в зв'язку з чим його дії слід визнати неправомірними, а вказаний акт - скасувати.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права.

З урахуванням вищевикладеного, ухвала суду першої інстанції, як незаконна підлягає скасуванню, з постановленням нової ухвали про задоволення скарги ОСОБА_3

Відповідно до ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з Відділу державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції на користь ОСОБА_3 275 грн. 60 коп. компенсації судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 2 ст. 307, п. 2 ч. 1 ст. 312, п. 6 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 квітня 2016 року скасувати.

Визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_4 щодо складання акту опису майна від 03 грудня 2015 року та скасувати акт опису майна від 03 грудня 2015 року.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Роменського міськрайонного управління юстиції на користь ОСОБА_3 275 гривень 60 копійок компенсації судового збору за розгляд справи в апеляційному суді.

Ухвала набрала законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді -