Справа №504/1353/14-ц
№2/504/250/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.10.2016

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

секретарів: Омелюх О.А., Твардовського О.В., Сокурцової Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Доброслав цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту реєстрації шлюбу, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання права власності на частку земельної ділянки, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом, який неодноразово уточнювала, до відповідачів і згідно останніх уточнень просить суд встановити факт реєстрації 05.09.1955 року в м.Шамалган Карасайського району Алма-Атинської області Республіки Казахстан шлюбу між ОСОБА_4, який помер 11.05.2007 року та ОСОБА_5, яка померла 09.07.2004 року; встановити факт володіння ОСОБА_4 ? частиною житлового будинку №20 по вул.Бескоровайного в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, придбаного ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу від 25.08.1981 року, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ОСОБА_2 депутатів трудящихся Комінтернівського району Одеської області, реєстр за №70; встановити факт набуття ОСОБА_4 права на обовязкову частку у спадщині після померлої 09.07.2004 року ОСОБА_5 в розмірі ? її частини; визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 27.11.2006 року, яке видано державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_6, реєстраційний номер 4497, ОСОБА_3 на 5/12 частин житлового будинку №20 по вул.Бескоровайного в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області після померлої 09.07.2004 року ОСОБА_5; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини житлового будинку №2, розташованого по вул.Бескоровайного в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, який складається в цілому з житлового будинку літ.А загальною площею 52.4 кв.м., житловою 28.0 кв.м. та господарських споруд: літ. «Б»-літня кухна, літ. «В»-вби-ральня, літ. «Г»-сарай, І-цистерна, ІІ-брукування, №1-2 огорожа, в порядку спадкування за заповітом після померлого 11.05.2007 року ОСОБА_4; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частини земельної ділянки загальною площею 0.055 га, цільове призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розташованої по вул.Бескоровайного, №20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, в порядку спадкування за заповітом після померлого 11 травня 2007 року ОСОБА_4.

В судовому засіданні позивач та її представник, адвокат ОСОБА_7, позовні вимоги підтримали і просили їх задовольнити, з урахуванням уточнень, по підставам, викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_8, позовні вимоги, з урахуванням їх уточнень, не визнав в повному обсязі, посилаючись на безпідставність звернення позивача до суду з даним позовом та безпідставність відкриття судом провадження у справі та її розгляду, оскільки існує рішення суду, яке набрало законної сили, що позбавляє ОСОБА_1, відповідно до ч.2 ст.223 ЦПК України, знову заявляти ті ж самі вимоги з тих самих підстав та оспорювати в іншому процесі встановлені судом факти і правовідносини. Щодо встановлення факту реєстрації шлюбу між ОСОБА_4 і ОСОБА_5, вважає немає необхідності, оскільки ОСОБА_1 підтвердила його існування свідоцтвом про реєстрацію шлюбу.

Представники відповідачів - ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Ко-мінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, в судове засідання не зявились, направивши на адресу суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутність.

Вислухавши позивача, її представника, представника відповідача ОСОБА_3, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 і відповідач ОСОБА_3 є двоюрідні тітка і племінниця по лінії ОСОБА_5, яка разом з чоловіком ОСОБА_4, у 1981 році переїхали жити з Республіки Ка-захстан в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, де купили житловий будинок по вул.Шкіль-на, 21 (нині вул.Бескоровайнова, 20). Договір купівлі-продажу будинку від 25.08.1981 року було оформлено на ОСОБА_5 і посвідчено секретарем Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області. Подружжя ОСОБА_5 проживали у зазначеному будинку до дня своєї смерті. ОСОБА_5 померла 09.07.2004 року. ОСОБА_4 помер 11.05.2007 року. Спільних дітей у подружжя не було. За життя, 12.01.1998 року, ОСОБА_5 склала заповіт, який посвідчено секретарем Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, на імя своєї доньки від першого шлюбу ОСОБА_9 та внучки ОСОБА_3, яким заповідала в рівних частках все своє майно, що буде належати їй на день смерті і на що вона по закону буде матиме право. Після смерті ОСОБА_5 в нотаріальну контору із заявами про прийняття спадщини звернулися спадкоємиці померлої за заповітом ОСОБА_3, ОСОБА_10, та спадкоємець за законом, чоловік померлої, ОСОБА_4, який просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на обовязкову частку у спадщині та видати свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя на ? частину житлового будинку №20 по вул.Бескоровайнова в с.Крижаінвка Комінтернівського району Одеської області. В подальшому спадкоємиця за заповітом ОСОБА_10, громадянка ОСОБА_11-

- 2 -

рації, проживаюча в Тюменської області в м.Надим, відмовилася від своєї частки у спадщині на користь своєї дочки ОСОБА_3, громадянки України, проживаючої в ІНФОРМАЦІЯ_1. Тобто, за весь час спільного проживання до дня смерті ОСОБА_5 та оформлення спадщини після її смерті факт того, що ОСОБА_5 і ОСОБА_4 є подружжя, нікім не оспорювався та підтверджувався штампами в громадянських паспортах подружжя, пенсійними справами, відповідними довідками, домовою книгою, записами у погосподарських книгах ОСОБА_2 сільської ради, заявою спадкоємців за заповітом ОСОБА_3 і ОСОБА_10, поданої до державної нотаріальної контори, про існування у померлої спадкоємця за законом непрацездатного чоловіка, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Однак, із-за того, що свідоцтво про шлюб було загублено, нотаріусом направлявся запит до Республіки Казахстан за місцем реєстрації шлюбу ОСОБА_4 (на підтвердження реєстрації шлюбу між спадкодавцем і спадкоємцем). З довідки відділу РАГС Карасайського району Алматинської області Республіки Казахстан о наявності актового запису про шлюб за №57 від 05.09.1955 року, зареєстрованого Шамалганською сільською радою між ОСОБА_4 і ОСОБА_12, яка після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка - ОСОБА_4, та свідоцтва про укладання шлюбу, виданого повторно 12.09.2005 року, убачалося, що шлюб 05.09.1955 року за а/з №57 зареєстровано між ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженцем Алтайського краю, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженкою Алтайського краю, тоді як згідно паспортних даних ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженець Алтайського краю, в графі «сімейний стан» стоїть відмітка про одруження 05.09.1955 року, а/з за №57, з ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_5. Згідно паспортних даних ОСОБА_5, вона народилася в 1923 році в с.Михайлівка Любашівського району Одеської області, та в графі «сімейний стан» проставлена відмітка про одруження 05.09.1955 року, а/з за №57, з ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Виявлені розбіжності стали підставою для звернення ОСОБА_4 до суду із заявою в порядку окремого провадження про встановлення факту реєстрації шлюбу між ним і його померлою дружиною. Рішенням суду від 17.11.2005 року було встановлено факт реєстрації шлюбу 05.09.1955 року ОСОБА_4 з ОСОБА_14 (яка після розірвання першого шлюбу залишилася на прізвище ОСОБА_12) /а.с.13,14,15,16,17,18,19,22,23,24,25-29,31,32,58,78-91, 93-121/.

Після підтвердження шлюбних відносин між спадкодавцем і спадкоємцем державним нотаріусом 15.03.2006 року ОСОБА_4 було видано свідоцтво про право власності на ? частку в спільному сумісному майні подружжя, а саме: житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області. На спадкову ? частку житло-вого будинку спадкоємець за законом ОСОБА_4, якій мав право на обовязкову частку у спадщині, одержав свідоцтво про право на спадщину від 15.03.2006 року, а саме: на 1/12 частку цього житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами. Спадкоємиця за заповітом ОСОБА_3 одержала свідоцтво про право на спадщину від 27.11.2006 року на 5/12 часток цього нерухомого майна. Право власності спадкоємців на їх частки у житловому будинку №20 по вул.Бескоровайнова в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області зареєстровано в Державному реєстрі речових прав /а.с.33,34,35,36,37-40,59-62/.

Після смерті ОСОБА_5 в будинку разом з ОСОБА_4 стала проживати племінниця ОСОБА_5 ОСОБА_1, у звязку з тим, що ОСОБА_4 за віком потребував стороннього догляду, але дочка і внучка померлої дружини, не побажали доглядати ОСОБА_4 За життя, 03.10.2006 року, ОСОБА_4 склав заповіт, який посвідчено державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори, на імя ОСОБА_1, якої заповідав все своє майно, що буде належати йому на день його смерті та на що він за законом буде матиме право. 11.05.2007 року ОСОБА_4 помер. Після відкриття спадщини, його спадкоємиця за заповітом ОСОБА_1 05.06.2007 року звернулася до Комінтернівської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та одержала 26.03.2008 року свідоцтво про право на спадщину за заповітом на грошові вклади з відповід-ними відсотками та нарахованою компенсацією, що зберігаються в ощадбанку. Відносно нерухомого майна після смерті ОСОБА_4 між ОСОБА_1 і ОСОБА_3 виник спір щодо їх часток у спадковому нерухомому майні, оскільки нотаріусом у 2006 році при розрахунку часток спадкоємців помилково були застосовані правила ЦК УРСР 1963 року, тоді як спадщина відкрилася у липні 2004 року та обовязкова частка у спадщині ОСОБА_4 повинна була визначатися за правилами ст.1241 ЦК України. У звязку з чим, свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого ОСОБА_4 на нерухоме майно ОСОБА_1 не одержала /а.с.12,13,30,179-223/.

Дана обставина стала підставою для звернення ОСОБА_1 у 2011 році в суд, справа №2-56/11 (пр.2/504/383/13), з позовом до Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 15.03.2006 року Комінтернівською державною нотаріальною конторою ОСОБА_4 після померлої 09.07.2004 року ОСОБА_5 з підстав того, що розмір часток у спільній власності подружжя ОСОБА_5 не визначався і розрахунок обовязкової частки ОСОБА_4 був здійснений нотаріусом згідно ст.535 ЦК УРСР, тобто у невідповідності з вимогами закону, що діяв на час відкриття спадщини; визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 27.11.2006 року Комінтернівською державною нотаріальною конторою Одеської області ОСОБА_3 після померлої 09.07.2004 року ОСОБА_5 з підстав того, що дублікат заповіту від 12.01.1998 року, складений ОСОБА_5 на імя ОСОБА_3 та ОСОБА_9, який видано 06.09.2004 року секретарем виконкому ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області, не був зареєстрований в Спадковому реєстрі в порушен-

шення вимог п.5 наказу Мінюсту України №51/5 від 17.10.2000р., зареєстровано Мінюстом України 17.10.20р. №714/4935 «Про спадковий реєстр».

ОСОБА_3 звернулася до ОСОБА_1 із зустрічним позовом про визнання права власності на нерухоме майно та поділ майна в натурі. Однак, після вступу в справу її представника за довіреністю ОСОБА_15, позов було уточнено. Згідно уточненого позову ОСОБА_3 предявила вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одеської області, Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, третя особа Восьма Одеська державна нотаріальна контора, про визнання заповіту, складеного 03.10.2006 року ОСОБА_4 на імя ОСОБА_1, посвідченого державним нотаріусом Восьмої Одеської державної нотаріальної контори недійсним; визнання свідоцтва про реєстрацію шлюбу між ОСОБА_4 та ОСОБА_12, зареєстрованого 05.09.1955 року Шамалганським відділом ЗАГС Алматинської області, виданого повторно 12.09.2005 року, недійсним; визнання свідоцтва про право на спадщину за законом від 15.03.2006 року, виданого Комінтернівською державною нотаріальною конторою Одеської області, реєстр за №730, ОСОБА_4 після померлої 09.07.2004 року ОСОБА_5 на 1/12 частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, недійсним; визнання свідоцтва про право власності на ? частину житлового будинку з надвірними господ-дарськими будівлями по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської, виданого Комінтернівською державною нотаріальною конторою Одеської області 15.03.2006 року на імя ОСОБА_4 недійсним; визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за заповітом на 7/12 частин житлового будинку з надвірними господарськими будівлями по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської після померлої 09.07.2004 року ОСОБА_5; визнання за ОСОБА_3 права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку площею 0.055 га, що розташована по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської, після померлої 09.07.2004 року ОСОБА_5; виселення ОСОБА_1 з житлового будинку №20 по вул.Бескоровайнова в с.Крижанівка Комінтернівського району Одесь-кої та вселення в зазначений будинок ОСОБА_16

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.02.2013 року, залишеним без змін апеляційним судом Одеської області від 30.10.2013 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 було відмовлено повністю. Позовні вимоги за зустрічним позовом ОСОБА_3 задоволено частково: визнано недійсним свідоцтво про право власності на ? частину в спільному майні подружжя, а саме: на ? частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, що видано 15.03.2006 року державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області на імя ОСОБА_4; визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.03.2006 року, виданого державним нотаріусом на імя ОСОБА_4, спадкоємця ОСОБА_5, померлої 09.07.2004 року, на 1/12 частку житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області; визнано за ОСОБА_3 право власності на 7/12 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка, в порядку спадкування за заповітом після ОСОБА_5, померлої 09.07.2004 року; визнано за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом на присадибну земельну ділянку площею 0.055 га, розташовану по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка, після померлої 09.07.2004 року ОСОБА_5; виселено ОСОБА_1 з житлового будинку №20 по вул.Бескоровайнова в с.Крижанівка та вселення в нього ОСОБА_3 В решті вимог ОСОБА_3 відмовлено /а.с.41-48,49-54/.

Ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.11.2013 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення суду першої інстанції та ухвали суду апеляційної інстанції було відмовлено /а.с.258-259/.

Враховуючи, що встановлення факту реєстрації шлюбу ОСОБА_4 і ОСОБА_5 не був пред-метом судового розгляду у справі №2-56/11, та саме не встановлення цього факту, оскільки ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.12.2009 року за апеляційною скаргою ОСОБА_3 рішення Комінтернівського районного суду від 17.11.2005 року скасовано, а заява про встановлення факту реєстрації шлюбу ОСОБА_4 з ОСОБА_5 залишена без розгляду, потягнуло наслідки позбавлення вже після смерті ОСОБА_4 на його частку у подружньому майні та на обовязкову частку у спадщині після померлої дружини і, як наслідок, для ОСОБА_1 позбавлення її спадщини, як спадкоємиці за заповітом ОСОБА_4, стало підставою для її звернення до суду за захистом своїх прав в порядку ст.3 ЦПК України.

За встановлених вище обставин, суд не приймає до уваги ствердження представника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_8, які є помилковими і спростовуються письмовими доказами, про відсутність підстав для розгляду даної справи за наявністю судового рішення, яке набуло чинність, яким вже встановлені факти та правовідносини, що є предметом судового розгляду у даній справі.

За змістом ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема, реєстрації шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припи-нення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.3 постанови від 31.03.1995 року №5, з наступними змінами, «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» у разі, якщо встановлення факту повязане з вирішенням спору про право, справа розглядається в позовному провадженні.

Отже, ОСОБА_1 обґрунтовано звернулася до суду з позовом до відповідачів про встановлення фактів, що мають юридичне значення, оскільки між спадкоємцями існує спір про право на спадкове нерухоме майно.

Таким чином, дослідженими в судовому засіданні доказами, знайшов підтвердження факт реєстрації шлюбу 05.09.1955 року Шамалганською сільською радою Карасайського району Алма-Атинської області Республіки Казахстан ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_5, яка після реєстрації шлюбу перейшла на прізвище чоловіка ОСОБА_4, актовий запис за №57.

За нормою ст.22 КпШС УРСР, що діяв на час оформлення договору купівлі-продажу житлового будинку ОСОБА_5, та ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності не залежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вва-жається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності.

Згідно ст.63 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Отже, майно, у тому числі, житловий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розта-шований по вул.Бескоровайнова (колишня вул.Шкільна), №20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одесь-кої області, набутий подружжями ОСОБА_5 у шлюбі належить їм на праві спільної сумісної власності, тобто

фактично кожному з них належало на праві власності ? частка цього майна.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 2 ст.67 СК України визначено, що дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі.

Аналогічна норма закріплена у ст.1226 ЦК України, де зазначено, що частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Субєкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Згідно ст.ст.1217, 1223 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдовець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). До обовязкової частки у спадщині зараховується вартість речей звичайної домашньої обстановки та вжитку, вартість заповідального відказу, встановленого на користь особи, яка має право на обовязкову частку, а також вартість інших речей та майнових прав, які перейшли до неї як до спадкоємця.

З копії пенсійної справи ОСОБА_4 убачається, що ОСОБА_4 з 1981 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Комінтернівському районі Одеської області, де отримував пенсію по старості, тобто був непрацездатною особою, тому після смерті своєї дружини ОСОБА_5, набув право на обовязкову частку у спадщині, якою померла розпорядилася, склавши заповіт.

Вимоги позивача про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 27.11.2006 року, виданого нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_6 спадкоє-миці ОСОБА_5, померлої 09.07.2004 року, ОСОБА_3, задоволенню не підлягають з підстав того, що вказані обставини були предметом судового розгляду у справі №2-56/11 з ухваленням судом рішення про відмову у задоволенні цих вимог.

Не підлягають задоволенню і вимоги позивача про визнання за нею права власності на ? частини житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами та ? частини земельної ділянки, розташованих по вул.Бескоровайнова, 20 в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, в порядку спадкування за запо-вітом після померлого 11.05.2007 року ОСОБА_4, оскільки померлий позбавлений судовим рішенням у справі №2-56/11 права на зазначене нерухоме майно у звязку з недоведеністю законних підстав на його набуття.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб.

Згідно копії пенсійного посвідчення №209690584 від 25.12.2012 року позивач ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи, тому на підставі п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору.

На підставі ст.22 КпШС УРСР, ст.ст.60,63,67 СК України, ст.ст.321,368,370,1217,1223,1226,1241,1261 ЦК України і керуючись ст.ст.10,11,88,209,212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Комінтернівського району Одесь-кої області, Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_3 про встановлення факту реєстрації шлюбу, встановлення факту володіння часткою житлового будинку, встановлення факту набуття права на обовязкову частку у спадщині, визнання частково недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, визнання права власності на частку земельної ділянки - задовольнити частково.

Встановити факт реєстрації 05 вересня 1955 року Шамалганською сільською радою Карасайського району Алма-тинської області Республіки Казахстан шлюбу між ОСОБА_4, який помер 11.05.2007 року, та ОСОБА_5, яка померла 09.07.2004 року, актовий запис за №57.

Встановити факт володіння ОСОБА_4, який помер 11.05.2007 року, ? частиною житлового будинку №20 по вул.Бескоровайного в с.Крижанівка Комінтернівського району Одеської області, придбаного ОСОБА_5 25.08.1981 року за договором купівлі-продажу, посвідченого секретарем виконкому ОСОБА_2 депутатів трудящихся Комінтернівського району Одеської області, реєстр за №70.

Встановити факт набуття ОСОБА_4 права на обовязкову частку у спадщині після померлої 09 липня 2004 року ОСОБА_5 в розмірі ? її частини.

В решти позовних вимог відмовити.

Судовий збір віднести на рахунок держави.

Апеляційна скарга позивачем на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: