22-ц/775/414/2016(м)
Головуючий у 1 інстанції Скрипниченко Т.І.
Доповідач Лоленко А.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого судді Лоленко А.В.,

суддів Ігнатля Т.Г.,Пономарьової О.М.

за участю секретаря Зливка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2016 року у цивільній справі за позовом Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану,

В С Т А Н О В И Л А:

У жовтні 2015 року Маріупольська міська рада звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану. В обґрунтування заявлених вимог посилалася на те, що 11.09.2015 року спеціалістами відділу регулювання земельних відносин міської ради було проведено перевірку дотримання земельного законодавства, в ході якої було встановлено факт самовільного використання відповідачем земельної ділянки із земель житлової та громадської забудови загальною площею 0,0010 га під розміщення прибудови за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1 було видано вказівку (попередженя) про необхідність усунення порушень вимог земельного законодавства від 11.09.2015 року та надано час для усунення порушень. 23.09.2015 року було проведено додаткову перевірку та вдруге складено акт від 23.09.2015 року та встановлено, що відповідачем вимоги вказівки (попередженя) не виконано. Відповідачем самовільно зайняту ділянку не звільнено та не приведено у придатний до використання стан, тому просить зобов»язати відповідача звільнити вказану самовільно зайняту земельну ділянку, привести її в придатний для використання стан шляхом знесення прибудови.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2016 року позовні вимоги Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення її до придатного для використання стану - задоволено.

Зобов'язано ОСОБА_1 звільнити самовільно зайняту земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови, загальною площею: 0,0010 га, зайняту під розміщення прибудови по АДРЕСА_1 та привести її у придатний до використання стан шляхом знесення прибудови.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Маріупольської міської ради витрати по сплаті судового збору у розмірі 1218 грн.

З вказаним рішенням не погодилась відповідачка ОСОБА_1 та подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя суду від 22.03.2016 року та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. ОСОБА_1 посилається на те, що не будувала та не є власником спірного об'єкту, що права позивача не порушила, що акти перевірок від 11.09.2015 року та 23.09.2015 року були складені у її відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, яка просила задовольнити апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено факт самовільного зайняття відповідачем земельної ділянки без оформлення у встановленому земельним законодавством порядку документів, що підтверджено актом перевірки дотримання вимог земельного законодавства відділом регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради від 11.09.2015 року, згідно до яких встановлено, що відповідач використовує земельну ділянку загальною площею 0,0010 га із земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської ради для розміщення прибудови самовільно, без оформлення правовстановлюючих документів.

Відповідно до припису від 11 вересня 2015 року за № 88/2015 ОСОБА_1 запропоновано самостійно звільнити самовільно зайняту земельну ділянку та привести її до належного виду у десятиденний строк. Даний припис було надіслано на адресу відповідача замовним листом, про що свідчить копія чеку.( а.с. 6 зв.)

Як вбачається із актів перевірки дотримання вимог земельного законодавства відділом регулювання земельних відносин Маріупольської міської ради від 23.09. 2015 року ОСОБА_1 умови припису не виконала, земельну ділянку із земель житлової та громадської забудови під розміщення прибудови площею 0,0010 га за адресою: АДРЕСА_1 не звільнила та не привела у придатний до використання стан.

Суд першої інстанції обґрунтовано не прийняв до уваги ствердження відповідача та її представника про те, що відповідач не зводила зазначену прибудову, тому її не може бути зобов'язано її зносити, оскільки відповідач є власником 10/100 часток АДРЕСА_1 відповідно до договору дарування, нотаріально посвідченого 30.04.2015 року. Частка, яка належить відповідачу складається з будівель житлового будинку літ.А-1, житлової прибудови літ.А2-1, прибудови літ.а10-1 та літ.а11-1 відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 25.06.2015 року. Згідно відмітки у технічному паспорті зазначено, що прибудова літ.а11-1 площею 10,3 кв.м. є смовільно побудованою та зазаначено рік побудови у технічному паспорті- 2015 рік. Крім того за планом зазначено прибудова пов»язана із житловою прибудовою Літ.А2-1 та пов'язана із нею входом до прибудови та між кімнатами. Зазначені відомості спростовують заперечення відповідача про те, що їй не відомо коли та ким було побудовано прибудову, яка є самовільно побудованою та те, що вона нею не користується.

Згідно ст. 13 Конституції України від імені Українського народу право власника здійснюють органи державної влади і органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією.

Відповідно до ст. ст. 142 - 145 Конституції України до матеріальної основи місцевого самоврядування, окрім інших об'єктів, належить земля, управління якою здійснює територіальна громада через органи місцевого самоврядування в межах їх повноважень шляхом ухвалення рішень. Права органів самоврядування захищаються в судовому порядку.

Згідно ст.12 ЗК України до повноважень міських рад у галузі земельних відносин на території міст належить надання земельних ділянок у користування із земель комунальної власності, а також передача земельних ділянок у власність громадян та юридичних осіб.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розмежування земель державної та комунальної власності» установлено, що у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та

державної власності, тому суд приходить до висновку, що земельна ділянка, на якій збудована відповідачем прибудова є власністю територіальної громади м. Маріуполя.

Відповідно ч. 1 ст. 83 ЗК України землі, які належать на праві власності територіальним громадам сіл, селищ, міст, є комунальною власністю.

На підставі ч. 2 ст. 83 ЗК України в комунальній власності перебувають: а) усі землі в межах населених пунктів, крім земельних ділянок приватної та державної власності; б) земельні ділянки, на яких розташовані будівлі, споруди, інші об'єкти нерухомого майна комунальної власності незалежно від місця їх розташування.

Згідно ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Згідно ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використаннями та охороною земель самовільне зайняття земельних ділянок - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи

органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно, до закону є правомірними.

Вимогами ст.125 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникає моменту державної реєстрації цих прав.

Згідно ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування витрат, понесених під час незаконного користування ними. Приведення земельних ділянок придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель та споруд здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Відповідно до положень статті 376 Цивільного кодексу України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З урахуванням того, що у відповідача відсутні правовстановлюючі документи на земельну ділянку, на якій збудована прибудова, а з договору дарування ( а.с. 29,30) вбачається, що земельна ділянка, на якій знаходиться об»єкт дарування, належить Маріупольській міській раді, суд дійшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про звільнення самовільно зайнятої земельної ділянки. ОСОБА_1 не зверталася у встановленому законом порядку до органів самоврядування із заявою про надання їй у користування (оренду) земельної ділянки, необхідної для організації споруд, а тому зобов»язана звільнити самовільно зайняту нею земельну ділянку площею 0,0010 га з земель житлової та громадської забудови Маріупольської міської Ради, розташовану в АДРЕСА_1, привести її в придатний для використання стан шляхом знесення прибудови.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що висновки суду першої інстанції ґрунтуються на зібраних по справі доказах.

Згідно з ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Рішення суду відповідає вимогам закону і підстав для його скасування апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.В. Лоленко

Судді Т.Г. Ігнатоля

О.М. Пономарьова