Ухвала

іменем україни

24 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П., Журавель В.І., Закропивного О.В.
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання договорів недійсними; за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" (далі - ПАТ "УкрСиббанк") про визнання договорів недійсними.

В обґрунтування позовних вимог указував на те, 16 березня 2007 року між ним та Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк" (далі - АКІБ "УкрСиббанк") було укладено кредитний договір за умовами якого він отримав кредит в іноземній валюті в сумі 38000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% річних та з кінцевим строком погашення 16 березня 2028 року.

Зазначав, що у вказаному кредитному договорі не було зазначено відомостей детального розпису вартості кредиту. Йому ні у письмовій, ні в усній формі не було надано інформації про наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача, чим було порушене право споживача на свободу вибору продукції, таким чином банк позбавив його права свідомого вибору.

Також, банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача, а в наданому розрахунку не вказано повної орієнтовної вартості кредиту, розрахунок проведений поверхово та не зрозуміло для споживача, відсутня була на момент укладення договору інформація, щодо кінцевих сум. Йому взагалі не була надана жодна інформація про порядок погашення кредитної заборгованості та загальної вартості кредиту. В кредитному договорі взагалі відсутня інформація про розмір щомісячних платежів, які повинен сплачувати позивач.

Крім того, в договорі відсутні істотні умови, а саме ціна. На думку позивача вказана у Договорі сума кредиту не відповідає його умовам і вартості кредиту. Орієнтована сукупна вартість кредиту становить значно більшу суму, але ця сума в Договорі відсутня, як і будь-які посилання на неї. На думку позивача, в даному випадку має місце обман банком споживача щодо розміру щомісячного платежу та сукупної вартості кредиту, інформація про які взагалі відсутня у договорі.

Банком належним чином не було доведено до відома позивача зміст, умови та порядок виконання кредитного договору, наслідки його укладення, та що сторони при підписанні договору досягли згоди з усіх істотних його умов. Позивач підписуючи договір, підтвердив ознайомлення лише з тими положеннями, які були викладені банком в умовах договору. Однак банком була прихована інформація щодо дійсного розміру щомісячного платежу, загальної суми виплат за кредитним договором.

У Договорі не визначено порядок зміни договору, який враховував би інтереси споживача (позичальника), та відсутні умови про порядок його припинення.

Пунктом 1.3.1. договору передбачено право банку переглядати розмір процентної ставки відповідно до умов п. 9.2 Договору кредиту, яким передбачено право банку в односторонньому порядку змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення.

Договором кредиту передбачено, або позивач згодний на запропоновані Банком умови, або має повернути достроково весь кредит, що саме по собі є дискримінацією, тобто таким, що всупереч принципу добросовісності має наслідком істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Банк в односторонньому порядку даним договором залишив за собою право в будь-який час підвищувати процентну ставку. А також передбачив своє право, в разі незгоди позичальника, чи взагалі без згоди, вимагати повернення всієї суми кредиту. Тобто, взявши кредит, позивач опинився в умовах, які не можливо виконувати.

Згідно квитанцій оплати кредиту він лише з 2007 року по 2015 рік фактично сплатив банку суму 47065,55 доларів США, що перевищує суму наданих йому кредитних коштів.

Вважає умови кредитного договору несправедливими, зокрема умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуг обумовлене лише власним розсудом виконавця (п. п. 4.5, 4.6 Договору кредиту), установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитись та надання відповідачу права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд.

На той же час споживач не мав права змінювати в односторонньому порядку умови договору, також договором не передбачено умови дострокового погашення кредиту.

Також в кредитному договорі не визначено, що валютні ризики, пов'язані з підвищенням вартості валюти, покладені тільки на позичальника. Банк не попередив споживача про відповідні валютні ризики. Позивач не міг передбачити таких значних змін курсу національної валюти, оскільки позивач не є фахівцем в галузі фінансів. Отже кредитодавець не надав позичальнику застережень, щодо можливих та/або очікуваних змін курсу національної валюти по відношенню до валюти договору, яка необхідна до здійснення свідомого вибору щодо валюти кредиту.

Під час укладення кредитного договору банк приховував від позичальника повну та об'єктивну інформацію щодо кінцевої сукупності вартості кредиту, вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів позичальника в оману щодо реальних щомісячних платежів та кінцевої загальної суми кредиту, яку сплатив би позичальник банку, погашаючи кредит у порядку, визначеному графіком погашення заборгованості.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 16 березня 2007 року було укладено два договори поруки між АКІБ "УкрСиббанк" з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за умовами яких поручителі поручились перед кредитором за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань по даному кредитному договору.

Також в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 16 березня 2007 року було укладено іпотечний договір з ОСОБА_5, за умовами якого ОСОБА_5 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

На думку ОСОБА_4, умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача.

З огляду на зазначене просив суд: визнати недійсним кредитний договір від 16 березня 2007 року, укладений між ОСОБА_4 та АКІБ "УкрСиббанк"; визнати недійсним договір іпотеки від 16 березня 2007 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_5; визнати недійсним договір поруки від 16 березня 2007 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_5; визнати недійсним договір поруки від 16 березня 2007 року, укладений між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_6

У серпні 2015 року ПАТ "УкрСиббанк" звернулось до суду із зустрічним позовом.

В обґрунтування позовних вимог указувало на те, що ОСОБА_4 всупереч умов Кредитного договору, укладеного між сторонами 16 березня 2007 року, не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах з січня 2015 року, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Станом на 09 липня 2015 року заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2007 року складає 21545,79 доларів США, з яких: 20420,95 доларів США - заборгованість за кредитом; 1063,84 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 61,00 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 09 липня 2015 року складає - 1340 грн 28 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 09 липня 2014 року по 09 липня 2015 року.

Оскільки зобов'язання ОСОБА_4 за кредитним договором забезпечені договорами поруки та іпотеки, ПАТ "УкрСиббанк" просив суд стягнути вказану заборгованість з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, на користь банку в солідарному порядку.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено, позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь ПАТ "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2007 року, в розмірі 470 138 грн 39 коп., з яких 445 585 грн 12 коп. - заборгованість за кредитом (еквівалент 20 420,95 доларів США за курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення 1 долар США - 21 грн 82 коп.); 23 212 грн 98 коп. - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом (еквівалент 1 063,84 доларів США за курсом Національного банку України станом на день ухвалення рішення 1 долар США - 21 грн 82 коп.); 1 340,28 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 09 липня 2014 року по 09 липня 2015 року.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року в частині позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту змінено.

Позовні вимоги ПАТ "УкрСиббанк" про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту задоволено.

Стягнуто на користь ПАТ "УкрСиббанк" за договором про надання споживчого кредиту, укладеним 16 березня 2007 року між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4, заборгованість станом на 09 липня 2015 року за кредитом в сумі 20420,95 доларів США, по процентах в сумі 1063,84 доларів США, а всього заборгованість за кредитом та процентами в загальній сумі 21484,79 доларів США, еквівалентних по курсу Національного банку України станом на 09 липня 2015 року 472058 грн 67 коп., пеню за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за період з 11 квітня 2015 року по 09 липня 2015 року в сумі 1 340 грн 28 коп.: солідарно з позичальника ОСОБА_4 та поручителя за договором поруки №102096 від 16 березня 2007 року ОСОБА_6; солідарно з позичальника ОСОБА_4 та поручителя за договором поруки №102098 від 16 березня 2007 року ОСОБА_5.

В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить указані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_4, а в задоволенні позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" відмовити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року в незміненій його частині та рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 рокуухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що позивачем не доведено обставин, якими він обґрунтовував недійсність кредитного договору та укладених на його забезпечення договорів поруки та іпотеки.

Укладення та підписання договору в письмовій формі вказує на те, що сторони досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Виконання оспорюваного кредитного договору протягом восьми років спростовує доводи ОСОБА_4 про порушення його прав як споживача неодержанням при укладенні договору необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації щодо споживчого кредитування, ненаданням відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, інформації про наявні форми кредитування та їх відмінності, невідповідністю суми кредиту умовам та вартості кредиту, недоведеністю належним чином до нього як позичальника змісту, умов та порядку виконання кредитного договору, наслідків укладення такого, недосягненням сторонами при підписанні згоди щодо усіх істотних умов договору.

Належних та допустимих доказів недотримання при укладенні кредитного договору визначених ст. 203 ЦК України загальних вимог, додержання, яких є необхідним для чинності правочину, ОСОБА_4 не надано, заявлена недійсність кредитного договору з підстав частини 1 вказаної норми ґрунтується на судженні про невідповідність змісту кредитного договору нормам ЦК України, Закону України "Про захист прав споживачів" та інших актів законодавства. Недійсність договорів іпотеки та поруки заявлено з посиланням на ч. 2 ст. 548 ЦК України,відтак недоведеність недійсності основного зобов'язання не спричиняє недійсності договорів щодо його забезпечення.

Установивши порушення термінів погашення кредиту та сплати відсотків за користуванням кредитом, які ОСОБА_4 почав допускати з 2015 року, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про право ПАТ "УкрСиббанк" вимагати дострокового повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та обґрунтовано стягнув заборгованість за кредитним договором, яка виникла станом на 09 липня 2015 року.

Змінюючи рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог ПАТ "УкрСиббанк" суд апеляційної інстанції виходив із того, що ОСОБА_4 було надано кредит в іноземній валюті, зобов'язання за договором щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредиту виконувались у іноземній валюті, ПАТ "УкрСиббанк" пред'явлено позов про стягнення заборгованості в іноземній валюті, а тому заборгованість за кредитним договором, укладеним сторонами 16 березня 2007 року, підлягає стягненню у іноземній валюті, пеня - у національній валюті.

Також є правильним висновок апеляційного суду про відсутність підстав для солідарного стягнення з поручителів кредитної заборгованості згідно з вимогами ч.3 ст. 554 ЦК України, оскільки виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором забезпечене порукою за окремими договорами поруки за якими кожен із поручителів поручився відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 17 вересня 2015 року в частині, що залишена без змін апеляційним судом, та рішення апеляційного суду Одеської області від 19 листопада 2015 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
В.І. Журавель
О.В. Закропивний