Справа № 755/4025/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Ластовки Н.Д.

при секретарі Фузік Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звертаючись з позовом до суду просить, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог (а.с. 155-156), стягнути з відповідачки ОСОБА_2 аліменти на його користь для утримання їх спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошові сумі 1000,00 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, свої вимоги мотивує тим, що відповідачка, яка являється матір'ю дитини, матеріальної допомоги на утримання сина не надає, при цьому син проживає разом з ним в одній квартирі за адресою: АДРЕСА_1,та перебуває на його повному утриманні, в нього з відповідачкою є ще малолітня донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка проживає разом з відповідачкою та за рішенням Ірпінського міського суду Київської області присуджено стягувати з нього на користь відповідачки ОСОБА_4 аліменти на утримання їх доньки в розмірі 1050,00 грн. щомісячно, а тому позивач вважає, що оскільки батьки зобов'язані утримувати своїх дітей, а син перебуває на його повному утриманні, просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання їх спільного сина.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги в повному обсязі, з підстав викладених у позовній заяві, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, та просив їх задовольнити, додатково пояснив, що в нього з відповідачкою склалися напружені стосунки, відповідачка, як матір, не виконує своїх обов'язків по відношенню до сина ОСОБА_5, не утримує його, не піклується про його здоров'я, фізичний та духовний розвиток, оскільки він сплачує аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4, вважає, що є цілком співмірним стягнути з відповідачки аліменти у визначеному розміру.

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві та пояснень наданих позивачем в судовому засіданні, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, та просила їх задовольнити, вважає, що батьки повинні утримувати своїх дітей, і на батьків покладаються рівні обов'язки по їх утриманню.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - ОСОБА_7 в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, а саме вказав, що відповідачка ОСОБА_2 не заперечує проти сплати аліментів на користь позивача на утримання їх спільного сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, додатково пояснив, що дійсно, спільний син позивача та відповідачки проживає разом з позивачем, однак у квартирі, яка належить відповідачці на праві приватної власності, а у зв'язку з постійними конфліктами та негативною емоційною ситуацією, що склалася у сім'ї, відповідачка вимушена проживати у своїх батьків разом з донькою, при цьому витрачати додаткові кошти на утримання нового помешкання, підтвердив, що на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки, однак позивач самостійно створює несприятливі стосунки у сім'ї та створює конфліктні ситуації заради вирішення своїх житлових питань, при цьому використовує в цих діях сина, а тому вважає, що оскільки позивач користується її житлом, а відповідачка витрачає додаткові кошти для утримання нового помешкання, достатнім розміром аліментів буде сума в розмірі 500,00 грн. щомісячно, крім того вказав, що відповідачка сплатила позивачу 4000,00 грн. в рахунок сплати аліментів, а тому просив зарахувати ці кошти до сум стягуваних аліментів.

Заслухавши пояснення позивача ОСОБА_1, його уповноваженого представника ОСОБА_6, представника відповідача ОСОБА_7, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України).

Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України).

Судом встановлено, що 25.12.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб. (а.с. 4)

Від шлюбу у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народились діти: син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24.03.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. (а.с. 82-84)

Згідно довідки № 2497 виданою Житловою-експлуатаційною дільницею № 409 встановлено, що в квартирі АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2, зареєстровані: ОСОБА_2, її чоловік ОСОБА_1, син ОСОБА_3, донька ОСОБА_4 (а.с. 10)

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується актом від 27.11.2015 року затвердженого начальником ЖЕД-409 ОСОБА_8, про те, що в квартирі АДРЕСА_1, зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, проте ОСОБА_2 з донькою ОСОБА_4 не проживають за вищевказаною адресою з квітня 2015 року. (а.с. 11)

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Як убачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідачки аліменти на його користь для утримання їх спільного сина ОСОБА_5 у твердій грошові сумі у розмірі 1000,00 грн. щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, вказуючи про те, що він несе повністю всі витрати по утриманню сина, відповідачка при цьому, яка являється матір'ю дитини, не забезпечує його матеріально, при цьому отримує аліменти на свою користь на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 щомісячно в розмірі 1050,00 грн. щомісячно.

Будучи допитаним в якості свідка ОСОБА_3 показав, що він проживає разом з своїм батьком ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_1, яка належить на праві власності його матері - ОСОБА_2, при цьому матір не надає йому фінансової допомоги, з ними не проживає, його утримує батько, він при цьому потребує матеріальної допомоги, він не спілкується ні з матір'ю ні з своєю сестрою.

Згідно із ст. 184 Сімейного кодексу України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства.

Відповідно до рішення Ірпінського міського суду Київської області від 12.07.2016 року присуджено стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у твердій грошовій сумі в розмірі 1050,00 грн. щомісячно, починаючи з 23.11.2015 року і до досягнення дитиною повноліття. (а.с. 140-141)

Як роз'яснено у п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом.

Зважаючи на вказані вимоги закону аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від заробітку (доходу) її матері, батька або в твердій грошовій сумі, визначальним при визначенні способу стягнення аліментів є те чи платник аліментів має постійний, стабільний заробіток (дохід) чи навпаки такий його дохід є нерегулярним, мінливим, частина такого виплачується в натурі, тощо.

За правилами ст. 182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд виходить з матеріального становища кожної із сторін спору, а саме те, що з квітня 2015 року неповнолітній син проживає разом з батьком, перебуває на його утриманні, при цьому малолітня донька проживає разом з матір'ю, яка також перебуває на її повному утриманні, такий факт проживання дітей підтвердили сторони в судовому засіданні, відповідно до вимог сімейного законодавства діти мають право на отримання матеріальної допомоги з боку своїх батьків, в той же час, позивач та відповідачка є особами працездатного віку, доказів про наявність медичних протипоказань встановлених щодо працевлаштування та заняття певними видами діяльності суду надано не було, судом також встановлено, що відповідачка отримує від відповідача аліменти на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 в розмірі 1050,00 грн. щомісячно, при цьому сторони в судовому засіданні підтвердили, що позивач разом з сином проживають в квартирі, що на праві власності належить відповідачці, також судом встановлено, що між сторонами по справі склалися неприязні стосунки, про що свідчать судові рішенні та подані ними позовні вимоги до суду, а також повідомлення з Дніпровського районного управління МВС України ГУ в місті Києві, зокрема, щодо неправомірних дій з боку чоловіка ОСОБА_1 за місцем проживання, якому винесено офіційне застереження «Про недопущення вчинення насильства у сім'ї», що слугувало підставою для зміни місця проживання відповідачки з малолітньою донькою та виїзду з квартири, що належить їй на праві приватної власності, внаслідок чого відповідачка вимушена нести додаткові витрати щодо утримання нового житла, а тому враховуючи інтереси дітей та ту обставину, що спільне проживання сторін може негативно вплинути на психологічний розвиток дітей та враховуючи всі обставини, що склалися між сторонами по справі з'ясовані в сукупності та оцінені судом докази, враховуючи пояснення сторін по справі, є підстави вважати, що відповідачка спроможна надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина в розмірі 500,00 грн. щомісячно.

Згідно ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Разом з тим, судом встановлено та не заперечувалося самим позивачем, що відповідачка сплатила позивачу аліменти на утримання сина ОСОБА_5 в розмірі 4000,00 грн., що підтверджується квитанцією № 0491 від 27.08.2016 року, а тому просить суд зарахувати до сум стягуваних аліментів, сплачені відповідачем кошти за період з березня 2016 року по вересень 2006 року.

Виходячи з вказаної норми, суд вважає за необхідне присудити стягнення аліментів від дня пред'явлення позову до суду, а саме з 02.03.2016 року, проте зарахувати до сум стягуваних аліментів, сплачені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 4000,00 грн. в рахунок сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Враховуючи вищевикладене, суд не вбачає підстав для застосування норми п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України.

З відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн., від сплати якого відповідно до п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір" було звільнено позивача при зверненні до суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 150, 180, 181, 182, 191 Сімейного кодексу України, ст.ст. 1, 4, 10, 11, 58, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженки Київської області, проживаючої за адресою: АДРЕСА_3, зареєстрованої за адресою АДРЕСА_1, аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_7, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з 02.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Зарахувати до сум стягуваних аліментів, сплачені ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 27.08.2016 року грошові кошти в розмірі 4000,00 грн., в рахунок сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: