У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 березня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 19 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, в якому просила позбавити відповідача батьківських прав щодо малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що відповідач більше трьох років участі у вихованні та утриманні дитини не брав.

Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 11 січня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Позбавлено батьківських прав ОСОБА_3 відносно його малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 19 лютого 2016 року рішення Острозького районного суду Рівненської області від 11 січня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Попереджено ОСОБА_3 про необхідність належного виконання обов'язків по вихованню і утриманню дитини та покладено на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради контроль за виконанням батьківських обов'язків відповідачем.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що будь-яких доказів наявності виключних обставин позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 не надано. При цьому суд апеляційної інстанції звертав увагу відповідача про необхідність зміни ставлення до виховання дитини, а Органу опіки та піклування на здійснення контролю за виконанням відповідачем своїх батьківських обов'язків.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Рівненської області від 19 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа - Орган опіки та піклування виконавчого комітету Острозької міської ради Рівненської області, про позбавлення батьківських прав.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов