У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» про визнання дій щодо нарахування заборгованості неправомірними та зобов'язання здійснити списання заборгованості за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк» на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 20 жовтня 2014 року та 24 жовтня 2014 року між ним та публічним акціонерним товариством акціонерним банком «Укргазбанк» (далі - ПАТ АБ «Укргазбанк») підписано заяви-анкети на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків. На підставі даних заяв банком на його ім'я було відкрито два розрахункові рахунки: № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

Вказував про те, що у період з 17 січня 2015 року по 19 січня 2015 року ним було здійснено кілька переказів на платіжну систему «Skrill».

20 січня 2015 року банком вчинено односторонній письмовий правочин до договорів на відкриття карткового рахунку, яким змінено тарифи на обслуговування електронного платіжного засобу та встановлено тарифи на рівні 30 % від суми операції.

Зазначав про те, що банком на підставі вищевказаного правочину йому була нарахована комісія на рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 134 537 грн 67 коп. та на рахунок № НОМЕР_2 у розмірі 46 751 грн 67 коп. по грошовим операціям, що здійснені у зазначений вище період.

Вважав встановлений банком тариф у розмірі 30 % від суми операції неправомірним, оскільки відповідач був зобов'язаний повідомити його не пізніше, ніж за тридцять календарних днів про такі зміни.

З урахуванням наведеного ОСОБА_3просив визнати неправомірними дії ПАТ АБ «Укргазбанк» щодо нарахування заборгованості на відкриті на його ім'я рахунки у розмірі 134 537 грн 67 коп. та у розмірі 46 751 грн 67 коп., зобов'язати банк списати дані кошти.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Рішеннямапеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 року рішення районного суду скасовано. Позов ОСОБА_3 задоволено. Визнано неправомірним нарахування ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_3 заборгованості по рахунку № НОМЕР_1 у розмірі 134 537 грн 67 коп. Зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» списати з рахунку № НОМЕР_1 заборгованість у розмірі 134 537 грн 67 коп. Визнано неправомірним нарахування ПАТ АБ «Укргазбанк» ОСОБА_3заборгованості по рахунку № НОМЕР_2 у розмірі 46 751 грн 67 коп. Зобов'язано ПАТ АБ «Укргазбанк» списати з рахунку № НОМЕР_2 заборгованість у розмірі 46 751 грн 67 коп. Вирішено питання про розподіл судового витрат.

У касаційній скарзі ПАТ АБ «Укргазбанк», посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржуване рішення апеляційного суду скасувати й залишити у силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив із того, що дії банку щодо прийняття одностороннього правочину та нарахування позивачу комісії за тарифом на рівні 30 % від суми операції є правомірним та передбаченими умовами договору.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов ОСОБА_3, виходив із того, що банком за 10 банківських днів, як встановлено у договорі або за 30 календарних днів, як встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів» не було повідомлено позивача про зміну тарифів на обслуговування електронного платіжного засобу, чим порушено строки вчинення одностороннього правочину. Таким чином, підстав для нарахування позивачу такої комісії у банку не було.

Проте повністюпогодитись із таким висновком апеляційного суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону рішення апеляційної інстанції не відповідає.

Судом установлено, що 20 жовтня 2014 року та 24 жовтня 2014 року між ОСОБА_3 та ПАТ АБ «Укргазбанк» підписано заяви-анкети на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків. На підставі даних заяв банком на ім'я ОСОБА_3 було відкрито два розрахункові рахунки № НОМЕР_1 та № НОМЕР_2.

17 січня 2015 року на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_1 було здійснено зарахування грошових коштів у розмірі 149 900 грн, та ним було здійснено перекази на платіжну систему «Skrill» у розмірі 16 530 грн та у розмірі 132 240 грн.

19 січня2015 року на картковий рахунок ОСОБА_3 № НОМЕР_2 було здійснено зарахування грошових коштів у розмірі 147 340 грн, у розмірі 149 900 грн, та ним було здійснено перекази на платіжну систему «Skrill» у розмірі 82 650 грн, у розмірі 61 161 грн, у розмірі 132 240 грн та у розмірі 23 637 грн 90 коп.

20 січня 2015 року ПАТ АБ «Укргазбанк» вчинено односторонній письмовий правочин до договорів на відкриття карткового рахунку, яким змінено тарифи на обслуговування електронного платіжного засобу та встановлено тарифи на рівні 30 % від суми операції.

ПАТ АБ «Укргазбанк» на підставі вищевказаного правочину була нарахована комісія ОСОБА_3 на рахунок № НОМЕР_1 у розмірі 134 537 грн 67 коп. та рахунок № НОМЕР_2 у розмірі 46 751 грн 67 коп. по грошовим операціям, що здійснені у період з 17 січня 2015 року по 19 січня 2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно зі ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов'язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору.

Судом установлено, що ОСОБА_3, підписуючи заяви-анкети на приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами.

У п. 6.2 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, встановлено, що клієнт підтверджує, що він ознайомлений та згоден з правилами платіжної системи, умовами одержання та використання платіжної картки.

Апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 316 ЦПК України не звернув уваги на те, що конвертація валюти та списання грошових коштів під час проведення операцій з безготівкової оплати товарів чи послуг та за межами України в залежності від країни, в якій проводиться операція, валюти карткового рахунку, правил платіжної системи до якої належить картка, здійснюється у два етапи.

На першому етапі, у день проведення операції, на картковому рахунку блокується сума у валюті карткового рахунку, сума у валюті операції конвертується у розрахункову валюту платіжної системи, в якій банк веде розрахунки з відповідною платіжною системою. Другим етапом, протягом кількох днів після проведення такої операції, проходить фактичне списання грошових коштів з карткового рахунку, за правилами міжнародної платіжної системи - VISA чи Master Card, по комерційному курсу банку діючому на день списання грошових коштів. Отже, у зв'язку з затримкою між блокуванням суми на рахунку та її фактичним списанням при коливанні валютного курсу, може виникати різниця між заблокованою сумою та фактично списаною.

Крім того, відповідно до п. 8.3.1 договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб - власників «Ощадних» рахунків, сторони домовились, що банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення до тарифів на послуги, що надаються держателю платіжної картки, шляхом вчинення одностороннього письмового правочину банку. Такий односторонній письмовий правочин банку створює та/чи змінює відповідним чином права та обов'язки банку та/або клієнта (і відповідно держателів платіжної картки) за цим договором. Такий правочин набуває чинності з дати, вказаної в ньому. Банк вправі вчиняти односторонні письмові правочини шляхом розміщення оголошення письмового правочину банку на дошках, об'явах банку, що розміщуються у загальнодоступних для клієнтів місцях.

Відповідно до ч. 3 ст. 202 ЦК України односторонній правочин може створювати обов'язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами.

Ураховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 316ЦПК України дійшов до передчасного висновку про відсутність підстав для нарахування комісії з посиланням на не повідомлення банком позивача про зміну тарифів, а саме порушення банком строків запровадження одностороннього правочину, оскільки не дав оцінки тому, чи не діяв банк відповідно до умов укладеного між сторонами договору.

Посилаючись на те, що банк завчасно не повідомив позивача про зміну тарифу на обслуговування електронного платіжного засобу, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 214, 316 ЦПК України та суті договору про приєднання, не дав оцінки тому, чи не є таким повідомленням розміщення (оголошення) письмового правочину на дошках (дошці) об'яв банку, тобто в операційній залі банку, у мережі Інтернет на сайті банку, оскільки в договорі сторони погодились з тим, що розміщений односторонній правочин банку у спосіб, вказаний вище, є письмовим одностороннім правочином.

Зазначений правочин позивачем не оспорено, а згідно зі ст. 204 ЦК України діє презумпція правомірності правочину.

Таким чином, суд апеляційної інстанції, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, не встановив, які правовідносини виникли між сторонами, і яка норма підлягає застосуванню.

За таких обставин судове рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Укргазбанк»задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 11 лютого 2016 рокускасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

В.А. Черненко

С.П. Штелик