Справа № 645/351/16-ц
Провадження № 2/645/893/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі:

головуючого судді Шарка О.П., секретаря судових засідань - Христенко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю, , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просить визнати квартиру АДРЕСА_1 її особистою власністю

В обґрунтування позову позивач зазначила, що вони з відповідачем ОСОБА_3 перебували у шлюбі з 23.04.1993 року, згодом їх відносини погіршились, між ними часто виникали скандали, в сім'ї мало місце насильство. У зв'язку із неможливістю поновити шлюбні відносини і повагу один до одного вони прийняли рішення їх припинити та домовились добровільно розділити спільне сумісне майно, яким була однокімнатна квартира АДРЕСА_2. Позивач виїхала із зазначеної квартири, а ОСОБА_3 залишився проживати в ній сплативши їй частину коштів від вартості квартири. Згодом, за допомогою родичів та друзів вона придбала на своє ім'я для свого із сином проживання однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 Через деякий час, ОСОБА_3 звернувся до неї із проханням тимчасово його зареєструвати в належній їй квартирі, оскільки мав намір продати квартиру АДРЕСА_2 і поки він не придбає собі житло йому необхідно бути де-небудь зареєстрованим. Позивач погодилась зареєструвати ОСОБА_3 в своїй квартирі, після чого він став заявляти свої права на її квартиру, а коли вона починала заперечувати, він застосовував фізичну силу, що можуть підтвердити свідки та медичні документи. Після чергового застосування сили, я звернулась до ОВС, щодо умисного спричинення тілесних ушкоджень та до суду із позовом про розірвання шлюбу. Однак, і після розірвання шлюбу ОСОБА_3 не дає їй спокійно жити, пошкоджує її майно, створює негативну психологічну обстановку в квартирі, зловживає спиртними напоями, в зв'язку із цим вона не має можливості жити своїм особистим життям. Шлюб між сторонами було припинено в 2008 році, однак, разом вони не мешкали з 1999 року, спільний бюджет не мали з того ж часу, тобто квартира була придбана в період коли шлюб не було розірвано в установленому законом порядку, але фактично сумісне життя припинилось і подружжя проживало окремо. Позивач зазначає, що квартира АДРЕСА_1 є її особистим майном.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі просила їх задовольнити, надала суду пояснення аналогічні викладеним вище,.

У судовому засіданні відповідач проти задоволення позову заперечував, вважаючи їх необґрунтованими та безпідставними, зазначивши, що спірна квартира була придбана за спільні кошти.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, яг беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір.

У ході судового розгляду встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 23 квітня 1993 року, що підтверджується штампом у паспорті позивача серії НОМЕР_1.

Доказів про розірвання шлюбу суд не надано.

Як вбачається з договору купівлі-продажу № Н9-332 від 04.06.1999 року, здійсненого на Біржі нерухомості та основних фондів «Україна», ОСОБА_2 купила у ОСОБА_4 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Зазначений договір зареєстрований в установленому законом порядку в ХарківМіськБТІ 06.09.1999 року за реєстровим №П-8-19526.

Технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_1 виданий ім'я ОСОБА_2.

З матеріалів справи вбачається, що квартира АДРЕСА_1, належить на праві приватної власності позивачу ОСОБА_2.

У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів та вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Ст.392 ЦК України передбачає, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документа, що засвідчує його право власності.

При цьому згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

У ході судового розгляду судом не встановлено порушення прав позивача, її право власності на квартиру АДРЕСА_1 ніким не порушено.

Як пояснила представник позивача, відповідач в усній формі заявляє позивачу, що він є власником квартири, однак відповідачем право приватної власності позивача наквартира АДРЕСА_1, в установленому законом порядку не оспорюється.

За таких обставин вимоги позивача до ОСОБА_3 є безпідставними, підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 328, 331, 392 ЦК України, ст.ст. 10-11, 57-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У позовних вимогах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання майна особистою власністю - відмовити у повному обсязі.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами , які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано , набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Надруковано в нарадчій кімнаті.

Головуючий суддя: