АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/5903/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22ц/774/865/К/16 ОСОБА_1
Категорія 43 (І ) Доповідач Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.,

секретар Чубіна А.В.,

за участю: позиваача - ОСОБА_2 ,

його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, третя особа Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області, про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, вселення ,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що згідно ордеру на жиле приміщення №13297 від 26.06.2000 року, він разом зі своєю дружиною ОСОБА_5 та сином ОСОБА_6, отримали в користування квартиру АДРЕСА_1. Квартира не приватизована. 16.04.2012 року ОСОБА_5 померла. Позивач ОСОБА_2 21.03.2013 року уклав шлюб із відповідачем ОСОБА_4 Після реєстрації шлюбу позивач за проханням відповідача зареєстрував її у квартирі, де стали проживати разом. У звязку з профзахворюванням батька позивача ОСОБА_7 та встановлення йому 2 групи інвалідності вимушений був тимчасово зареєструватися за місцем реєстрації батька. Шлюбні відносини між сторонами погіршились та 11.09.2014 року відповідач ОСОБА_4 пішла з квартири. У лютому 2015 року ОСОБА_2 вирішив повернутися та зареєструватися в спірну квартиру, однак йому повідомили, що новий квартиронаймач ОСОБА_4 не надає дозвіл на його реєстрацію. У липні 2015 року відповідач, під час перебування позивача у відпустці, змінила замки на вхідних дверях, чинить йому перешкоди у користуванні квартирою.

ОСОБА_2 просив суд усунути йому перешкоди у користуванні та його реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 . Вселити його у квартиру та зобовязати Тернівський районний сектор у м. Кривому Розі Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зареєструвати за вищевказаною адресою.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2016 року позов задоволено.Усунуто перешкоди в користуванні та в реєстрації ОСОБА_2 в квартирі АДРЕСА_2.

Вселено ОСОБА_2 у квартиру АДРЕСА_1; зобовязано Тернівський районний сектор у м. Кривому Розі Головного Управління державної міграційної служби України в Дніпропетровській області зареєструвати ОСОБА_2 за адресою: Дніпропетровська обл., м. Кривий Ріг, вул. І. Сірка,72/6.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність рішення суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального законодавства, ставлять питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог.

Вважає, що судом належним чином не було повідомлено відповідача про розгляд справи. Не взято до уваги, що сімейні стосунки припинено із позивачем у грудні 2014 року, через неналежне ставлення позивача до його дружини, спричинення їй тілесних ушкоджень, тому вона звернулась до суду із заявою про розірвання шлюбу.

Судом безпідставно враховано сплату відповідачем за комунальні послуги.

Судом безпідставно зобовязано третю особу здійснити реєстрацію відповідача за спірною адресою.

В запереченнях на апеляційну скаргу позивач, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку відповідача в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. З довідки про доставку СМС повідомлення убачається, що відповідач повідомлена про час та місце розгляду спарви.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню наступних підстав.

Як видно з матеріалів справи на підставі ордеру на жиле приміщення № 13297 виданого 26 червня 2000 року ОСОБА_2 надано на сімю з трьох осіб дружину ОСОБА_5 та сина ОСОБА_6, у користування двокімнатну квартиру АДРЕСА_3 (а.с.7).

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 померла 16.04.2012 року (а.с.5).

Із свідоцтва про шлюб ОСОБА_8 №244500 виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану видно, що 21 березня 2013 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 укладено шлюб (а.с.6).

З копії паспорта позивача ОСОБА_2 видно що з 05 вересня 2006 року позивач

був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1 та знятий з реєстрації місця проживання 14 квітня 2014 року (а.с.15).

18 квітня 2014 року зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 та знятий з місця реєстрації проживання 06 лютого 2015 року. ( а.с.15).

З відповіді Тернівського районного сектору в м. Кривий Ріг ГУ ДМС України в Дніпропетровській області за вих.№1230/1238 від 27.07.2015 року убачається, що позивачу ОСОБА_2 відмовлено у повторній реєстрації в квартирі АДРЕСА_4 по причині відсутності згоди ОСОБА_4, яка є новим квартиронаймачем (а.с.11).

З довідок виданих АТ «Корум Криворізький завод гірничого обладнання» убачається, що у період з січня 2015 року по серпень 2015р. із заробітної плати позивача ОСОБА_2 здійснювалось утримання на комунальні послуги. ( а.с.8).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції, дійшов висновку, що позивач, будучи чоловіком відповідача, тобто членом сімї має право на користування житловим приміщенням, тому його порушені права підлягають захисту.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі) що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.

Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

Частиною 4 статті 9 ЖК України визначено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до ст. 64 ЖК України до членів сімї наймача належать дружина наймача та ї діти і батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

Якщо особи зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сімї наймача , але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач та члени його сімї.

Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, видно, що 21 березня 2013 року між позивачем ОСОБА_2 та відповідачем ОСОБА_4 укладено шлюб. Посилання в апеляційній скарзі відповідача на подання позову про розірвання шлюбу, не може бути підставою для позбавлення позивача права користуватися спірною квартирою, яка була надана йому для проживання згідно ордеру № 13297 виданого 26 червня 2000 року.

Згідно зі ст. 65 ЖК України, наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно.

Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користуватися жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Як встановлено матеріалами справи, відповідач ОСОБА_4 вселилася у спірне приміщення, як член сімї наймача ОСОБА_2, якому квартиру було надано для користування на сімю з трьох осіб у 2000 року.

З виписки протоколу №10 засідання громадської комісії з житлових питань виконкому Тернівської районної у місті ради від 06.11.2014 року убачається, що відповідач ОСОБА_4 переоформила на своє імя договір найму, у звязку із вибуттям головного квартиронаймача ( а.с.49).

Посилання відповідача в апеляційній скарзі на порушення у відношенні відповідача кримінального провадження у звязку із побиттям, підтверджує, що між сторонами склалися неприязне ні відносини.

Крім того, як убачається з матеріалів справи, позивач вимушений був змінити місце реєстрації у звязку зі станом здоровя свого батька, ОСОБА_7 який має ІІ групу інвалідності, вимушений був його доглядати та бути зареєстрований за однією адресою разом із ним для взяття на облік інвалідів для забезпечення автомобілем з ручним керуванням, що підтверджується відповіддю за №08/6011 від 15.10.2015 року Відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України ( а.с.9).

Колегія суддів не приймає до уваги посилання відповідача в апеляційній скарзі про не повідомлення її про час та місце розгляду справи, оскільки вони не відповідають матеріалам справи. Відповідно до зворотного поштового повідомлення міститься підпис відповідача про сповіщення її про час та місце судового розгляду на 22 січня 2016 року ( а.с.26)

Вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.М. Грищенко

Судді Л.А. Братіщева

ОСОБА_9