УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Національної академії Служби безпеки України про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Національної академії Служби безпеки України (далі - Національна академія СБУ) на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01 серпня по 26 жовтня 2012 року в розмірі 15 511 грн 69 коп., компенсацію за 6 календарних днів невикористаної відпустки у розмірі 799 грн 75 коп. та матеріальну допомогу на оздоровлення за 33 календарні дні невикористаної відпустки у розмірі 2 188 грн 73 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилався на те, що з 03 лютого 2012 року він працював на кафедрі Національної академії СБУ, а 31 липня 2012 року у зв'язку із закінченням строку дії трудового договору був звільнений з посади відповідно до вимог п. 2 ст. 36 КЗпП України, проте трудову книжку отримав лише 26 жовтня 2012 року, у зв'язку із чим вважав, що відповідач має виплатити йому середній заробіток за час вимушеного прогулу з 31 липня по 26 жовтня 2012 року в порядку положень ст. 117 КЗпП України.

З огляду на вищевикладене та посилаючись на невиплату матеріальної допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу, виплату відповідачем компенсації невикористаної календарної відпустки лише за 27 календарних днів з належних 33 днів, ОСОБА_4 просив позовні вимоги задовольнити.

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення на неї Національної академії СБУ, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку.

Відповідно до п. 4.2 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29 липня 1993 року № 58 (далі - Інструкція), якщо працівник відсутній на роботі в день звільнення, то власник або уповноважений ним орган в цей день надсилає йому поштове повідомлення із вказівкою про необхідність отримання трудової книжки. Пересилання трудової книжки поштою з доставкою на зазначену адресу допускається тільки за письмовою згодою працівника.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, врахував вимоги вищевказаної Інструкції, дійшовши обґрунтованого висновку про відсутність вини відповідача у несвоєчасному отриманні позивачем трудової книжки, оскільки позивач був присутнім на роботі в день звільнення, проте для отримання трудової книжки до відділу кадрового забезпечення не з'явився, заяву про пересилання трудової книжки поштою не надав; при цьому судом враховано, що позивачу була виплачена компенсація за невикористану відпустку в повному обсязі, а з огляду на те, що йому за спірний період часу не надавалася щорічна відпустка, суд правильно вмотивував свої висновки відсутністю підстав для надання матеріальної допомоги на оздоровлення відповідно до вимог законів України «Про відпустки» та «Про освіту».

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині оскаржуваних рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18 червня 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 19 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

В.М. Коротун

Т.О.Писана