УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та одержання свідоцтва про права власності на земельну ділянку, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Бородянської районної державної адміністрації Київської області, Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки та одержання свідоцтва про права власності на земельну ділянку.

Посилався на те, щоІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_6 18 липня 2012 року він отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну частку (пай) в КСП Агрофірма «Відродження» на території Бородянської селищної ради Київської області, розміром 3,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі.

Згодом позивач дізнався, що на ім'я ОСОБА_6 були виготовлені, але не отримані нею державні акти на право власності на земельні ділянки, виділені відповідно до належного їй паю в КСП Агрофірма «Відродження».

Рішенням Бородянського районного суду від 4 вересня 2015 року вказані державні акти були скасовані, а виготовлена для їх отримання технічна документація із землеустрою зберігається у Бородянському відділі земельних ресурсів. 6 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Бородянської райдержадміністрації із заявою про надання дозволу на завершення процедури приватизації земельних ділянок, однак, 14 грудня 2015 року йому було відмовлено.

Враховуючи наведене, просив визнати за ним право на завершення приватизації земельних ділянок, розташованих на території Бородянської селищної ради Київської області, з цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, розміром 3,3713 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розміром 0,4223 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розміром 0,7018 га, кадастровий номер НОМЕР_3, приватизацію яких розпочала ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з отриманням свідоцтва про право власності на вказані земельні ділянки на його ім'я.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 11 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 18 липня 2012 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом на право на земельну частку (пай), що знаходиться в КСП Агрофірма «Відродження» на території Бородянської селищної ради Київської області розміром 3,73 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6

05 жовтня 2015 року ОСОБА_4 звернувся до Бородянської райдержадміністрації із заявою про передачу йому у власність земельних ділянок розміром 3,3713 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розміром 0,4223 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розміром 0,7018 га, кадастровий номер НОМЕР_3, на які були виготовлені, але скасовані за рішенням суду, державні акти на право власності на ім'я ОСОБА_6 як її спадкоємцю.

Листом від 14 грудня 2015 року Бородянська райдержадміністрація відмовила позивачу у задоволенні його заяви від 5 жовтня 2015 року, пославшись на те, що розпорядженням голови Бородянської райдержадміністрації від 11 березня 2015 року за № 44 (ОСОБА_4.) як власнику права на земельну частку (пай) в КСП Агрофірми «Відродження» надано дозвіл на оформлення проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність на території Бородянської селищної ради Київської області.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 4 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_4 були скасовані державні акти на право власності на земельні ділянки, виготовлені на ім'я ОСОБА_6 як власниці права на земельну частку (пай).

Згідно з ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Враховуючи вказане рішення, яке має преюдиційне значення, ОСОБА_4 успадкував право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину і як власник земельної частки (паю) має виготовити проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність і провести інші дії для отримання вказаних земельних ділянок у власність відповідно до вимог Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)».

Таким чином, суди встановивши, що, оскільки рішенням Бородянського районного суду Київської області від 4 вересня 2015 року за позовом ОСОБА_4 були скасовані державні акти на право власності на земельні ділянки, виготовлені на ім'я ОСОБА_6 як власниці права на земельну частку (пай), а позивач успадкував право на земельну частку (пай), яке належало спадкодавцю не в порядку приватизації земельної ділянки, яка знаходилась у її користуванні, а на підставі ст. ст. 22, 23 ЗК України (в редакції 1990 року) та Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», а тому на нього розповсюджується, процедура отримання вказаних земельних ділянок у власність встановлена Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)»,дійшли правильного висновку, що право позивача не може бути захищено у обраний ним спосіб, а саме, - шляхом визнання за ним права на завершення приватизації земельних ділянок.

Інші доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судами при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а судові рішення залишити без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 11 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 20 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

Ситнік О.М. Леванчук А.О., А.В.Маляренко