АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Демченко Е.Л.

суддів - Волошина М.П., Куценко Т.Р.

при секретарі Синенко Є.А.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м.Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із скаргою на дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції (далі Жовтневий ВДВС Дніпропетровського МУЮ), мотивуючи тим, що на виконанні у Жовтневому ВДВС Дніпропетровського МУЮ перебувало виконавче провадження №16145912.

Зазначав, що протягом 2009-2015 років державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_3, в рамках зазначеного вище виконавчого провадження, винесено ряд постанов та здійснено ряд дій з виконання постанови Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2000 року про стягнення з нього аліментів на користь ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 1/2 частини (30%) прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, 20 серпня 1998 народження, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 23 жовтня 2000 року, проводячи стягнення на імя матері дитини - ОСОБА_4

Посилаючись на те, що дії та постанови з виконання рішення суду були здійсненні державним виконавцем з істотними порушеннями вимог законодавства, просив суд визнати неправомірними дії та бездіяльність державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_3, допущені при проведенні виконавчих дій за виконавчим провадженням №16145912.

Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду та задоволення його скарги, зазначаючи, що ухвала винесена з порушенням норм матеріального й процесуального права.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За правилами ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Частиною 1 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку,встановленим цим Законом.

У відповідності до ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при виконанні рішень судів (інших органів) здійснює необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом.

Згідно частин 2,3 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржуване рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову у задоволенні скарги.

Отже за змістом вказаних норм закону, обовязковою умовою для задоволення скарги сторони виконавчого провадження є встановлення факту порушення прав заявника.

Встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, що постановою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 03 жовтня 2000 року, яка чинна на даний час, по справі за заявою ОСОБА_6 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 стягнуто з останнього аліменти на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менш 1/2 частини неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 23 жовтня 2000 року.

На підставі зазначеного судового рішення 03 листопада 2000 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська видано два виконавчі листи на стягнення з ОСОБА_2 аліментів та державного мита, для подання їх на виконання за місцем проживання боржника, а саме до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ.

Дані виконавчі листи були отримані особисто ОСОБА_4, про що свідчить її особистий підпис у справі, та подані нею до Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ на виконання.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до Закону України "Про державну виконавчу службу" примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, відділів державної виконавчої служби Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції, районних, міських (міст обласного значення), районних в містах відділів державної виконавчої служби відповідних управлінь юстиції (далі - державні виконавці).

Статтею 3 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції на час виникнення спірних правовідносин, визначено, що примусове виконання рішень державною виконавчою службою здійснюється на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Відповідно до цього Закону державною виконавчою службою підлягають виконанню виконавчі листи, що видаються судами.

15 жовтня 2009 року державним виконавцем Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання виконавчого листа №2-3481, виданого 03 листопада 2000 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліментів 1/4 частини, оскільки боржник на території Бабушкінського району м.Дніпропетровська не мешкає.

Копію зазначеної постанови та виконавчий лист Бабушкінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ, на підставі п.10 ст.37 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції яка діяла з 07 травня 2009 року, направив для подальшого виконання до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, за місцем проживання боржника ОСОБА_2, із зазначенням суми боргу по аліментам станом на 15 жовтня 2009 року у розмірі 22.793 грн.53 коп.

Згідно ч.1 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

04 листопада 2009 року, відповідно до ст.24 Закону України «Про виконавче провадження» (у редакції, яка діяла з 07 травня 2009 року), державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_7 винесено постанову №16145912 про відкриття виконавчого провадження.

08 квітня 2011 року боржник ОСОБА_2 звернувся із заявою до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ з проханням призупинення виконавчого провадження на підставі «нововиявлених обставин» та надання копії матеріалів виконавчого провадження.

26 квітня 2011 року боржник ОСОБА_2 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження, про що свідчить запис на заяві боржника від 08 квітня 2011 року, фотокопії матеріалів виконавчого провадження було зроблено боржником того ж дня.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб (ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження»).

16 березня 2011 року ОСОБА_2 звернувся до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ із заявою про зупинення виконавчого провадження на підставі подання апеляційної скарги до апеляційного суду Дніпропетровської області.

Статті 37,38 Закону України «Про виконавче провадження» містять перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження та право державного виконавця зупинити виконавче провадження.

Обставини, наведені в заяві боржника від 16 березня 2011 року, правомірно не були прийнятті держаним виконавцем до уваги, оскільки не передбачені ст.ст.37,38 Закону України «Про виконавче провадження».

28 листопада 2013 року за вихідним №41444/17, на підставі п.10 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.164 КК України, державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_8 було направлено подання до Жовтневого РВ ДМУ УМВС України у Дніпропетровській області про притягнення боржника ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів.

ОСОБА_3 зайняла посаду державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ та прийняла виконавче провадження №16145912 до виконання з 24 грудня 2014 року.

Для обєктивного розрахунку боргу по аліментам державним виконавцем було направлено вимогу до бухгалтерії підприємства, на якому був працевлаштований боржник, для визначення розміру заробітної плати боржника з моменту його працевлаштування на даному підприємстві (п.3 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження»).

26 серпня 2015 року на адресу Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ надійшов лист-розрахунок заробітної плати боржника за період з червня 2008 року по липень 2015 року. На підставі отриманої ОСОБА_2 заробітної плати державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ була нарахована заборгованість по аліментам за відповідний період у загальному розмірі 72.288 грн.22 коп.

Відповідно до положень ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження мають право, у тому числі, брати участь у провадженні виконавчих дій. Сторони зобовязані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне або часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомити державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обовязкове зупинення виконавчого провадження, тощо. Боржник зобовязаний, зокрема, утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобовязанні сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

З акту державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ від 27 серпня 2015 року вбачається, що до Жовтневого ВДВС зявився боржник ОСОБА_2 та повідомив, що від сплати аліментів він відмовляється на підставі невизнання батьківства стосовно дитини, на яку призначено аліменти. Боржника було попереджено про кримінальну відповідальність за ст.164 КК України та розяснено, що на його офіційне місце роботи буде направлена відповідна постанова державного виконавця про стягнення аліментів та боргу з його заробітної плати.

08 вересня 2015 року боржник разом із представником ОСОБА_9 в черговий раз зявились до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ознайомились з матеріалами виконавчого провадження та зняли фотокопії на підставі поданої заяви.

08 вересня 2015 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ ОСОБА_3 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за п.10 ч.1 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» та виконавчий лист було направлено до Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ для належного виконання.

Відповідно до ч.4 ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець обчислює розмір заборгованості із сплати аліментів, складає відповідний розрахунок та повідомляє про нього стягувачу і боржнику.

Постанова про закінчення виконавчого провадження разом з розрахунком боргу надіслана боржнику рекомендованим листом із повідомленням за штрих-кодом 185.

Даний лист було повернуто до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ на підставі закінчення терміну зберігання.

Боржнику ОСОБА_2 надавалось право на оскарження суми боргу відповідно до вимог ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» та ст.385 ЦПК України.

Під час судового засідання були витребувані та досліджені матеріали виконавчого провадження №410/17 та архівна цивільна справа №2-3481/2000 за заявою ОСОБА_4 про стягнення аліментів з ОСОБА_2

Колегія суддів звертає увагу на той факт, що спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України, або у позовному провадженні.

На підставі викладеного колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_2

Скарга розглянута за участю заінтересованих осіб, з витребуванням матеріалів виконавчого провадження (а.с.62-63,94-96).

Будь-які порушення процесуального права відсутні.

Суд критично ставиться до тверджень представника скаржника стосовно порушення прав боржника неправомірними діями державного виконавця, оскільки такі дії не знайшли свого підтвердження в результаті розгляду скарги та спростовуються наданими матеріалами виконавчого провадження та архівної цивільної справи.

Щодо посилання ОСОБА_2 на розписку ОСОБА_4, то колегія суддів її до уваги не приймає, оскільки в даній розписці йдеться мова про позику, а не аліменти.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, стосуються переоцінки доказів у справі, не впливають на правильність судового рішення за яким предметом судового розгляду є незаконні дії державного виконавця на підставі його формального тлумачення закону всупереч засадам виконавчого провадження з примусового виконання судового рішення, а тому підстав для скасування ухвали суду не має.

Керуючись ст.ст.304,307,312,313,314,315,317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду чинна з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий: Демченко Е.Л.

Судді: Волошин М.П.

ОСОБА_10