У Х В А Л А

09 березня 2016 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Бучко Т.М.

розглянувши в місті Рівне заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

В С Т А НО В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить усунути перешкоди в здійсненні його права користування та розпорядження новим будинком по вул.Басівкутська, 120 в м.Рівне та земельною ділянкою для обслуговування будинку шляхом зобовязання відповідача знести разом з ним старий будинок № 120 по вул..Басівкутська в м.Рівне відповідно до рішення Рівненського міськвиконкому № 132 від 14 квітня 1982 року.

Відповідач ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просить зобовязати ОСОБА_1 не чинити їй перешкод у користуванні власністю, а саме - 1/3 часткою житлового будинку № 120 по вул.Басівкутська в м.Рівне та вселити її у вказаний будинок.

Ухвалою суду від 1 березня 2016 року провадження у вказаній справі зупинено до набрання законної сили рішенням у справі за позовом Виконавчого комітету Рівненської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про виконання зобовязання.

4 березня 2016 року ОСОБА_1 подав суду заяву про забезпечення позову, в якій просить постановити ухвалу про заборону відчуження ОСОБА_2 1/3 частини житлового будинку № 120 по вул.Басівкутській в м.Рівне, яка належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Згідно із вимогами ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

У відповідності до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 26 грудня 2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд ( суддя ) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, позов майнового характеру. Позивачем таких вимог до відповідача предявлено не було.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Позивачем у заяві про забезпечення позову не зазначено жодних доказів щодо вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання можливого рішення суду про усунення перешкод у здійсненні його права користування. Більше того, відповідачем пред'явлено зустрічну позовну вимогу про вселення до спірного житлового будинку, відтак, покликання позивача на те, що відповідач намагатиметься розпорядитися належною їй 1/3 частиною житлового будинку, не заслуговують на увагу.

Таким чином, враховуючи характер та зміст заявлених позовних вимог, відсутність доказів реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову не підлягає до задоволення.

На підставі наведеного та керуючись ст.151-153 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя :