Справа № 500/5480/15-ц
Провадження № 2/500/71/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області

в складі: головуючого судді Бурнусуса О.О.

при секретарі Петровій В.В.,

за участю сторін: представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ізмаїлі цивільну справу за позовом комунального підприємства «Житсервіс-2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з утримання будинку і прибудинкової території ,-

ВСТАНОВИВ:

Представник комунального підприємства «Житсервіс-2» звернувся до суду з позовом, який уточнив та яким просив стягнути з ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Житсервіс-2» заборгованість з оплати послуг з утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 1768 грн. 86 коп. та витратни на сплату судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що боржник ОСОБА_2 є власником квартири № 159 загальною площею 48,9 кв.м у багатоквартирному будинку № 7 по вул. І.Франка в м. Ізмаїлі. Пільги з оплати житлово комунальних послуг у відповідача відсутні. Будинок, в якому мешкає відповідач, є власністю Ізмаїльської міської громади і знаходиться на обслуговуванні КП «Житсервіс-2». На підставі рішень виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 241 від 15.03.2007 року, № 507 від 15.05.2008 року та № 1620 від 18.11.2010 року про затвердження тарифів на утримання будинків та прибудинкових територій відповідач повинен був сплатити в період з 01.01.2008 року до 01.07.2008 року 30,76 грн. щомісячно, з 01.07.2008 року до 01.10.2008 року 40 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року до 01.01.2011 року 55,75 грн. щомісячно і з 01.01.2011 року по 01.08.2015 року 89,98 грн. щомісячно. Однак, відповідач протягом довго часу не виконує свої зобовязання і не сплачує регулярно послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, внаслідок чого за період з липня 2011 року по травень 2016 року за ОСОБА_2 обліковується заборгованість в сумі 1768 грн. 86 коп.

В судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити, а також просив відмовити в задоволенні заяви відповідача ОСОБА_2 про застосування строку позовної давності, оскільки за період з липня 2011 року по травень 2016 року за надані позивачем послуги з утримання будинку та прибудинкової території відповідачу ОСОБА_2 нараховано 5128 грн. 86 коп. з яких ОСОБА_2 сплачено 3360 грн. Враховуючи викладене, за період з липня 2011 року по травень 2016 року за позивачкою обліковується заборгованість у розмірі 1768 грн. 86 коп. Тому за вказаний період часу строк позовної давності неодноразово переривався ОСОБА_2 шляхом сплати боргу, у зв`язку з чим строк позовної давності не минув.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала та заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на те, що борг обліковується за період з липня 2011 року по квітень 2016 року, становить 1768 грн. 86 коп. не підлягає стягненню у звязку зі спливом строку позовної давності. Так, згідно ст. 257 ЦК встановлено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Положення ч. 4 ст. 267 ЦК закріплено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Вислухавши пояснення сторін та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є власником квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. І.Франко, б. 7, кв. 159, що підтверджується поясненнями сторін і з огляду на вимоги ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягає.

Згідно даних особового рахунку заборгованість ОСОБА_2 по оплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території станом на травень 2016 року становить 1768 грн. 86 коп.

На підставі рішень виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 241 від 15.03.2007 року, № 507 від 15.05.2008 року та № 1620 від 18.11.2010 року про затвердження тарифів на утримання будинків та прибудинкових територій відповідач повинен був сплатити в період з 01.01.2008 року до 01.07.2008 року 30,76 грн. щомісячно, з 01.07.2008 року до 01.10.2008 року 40 грн. щомісячно, з 01.10.2008 року до 01.01.2011 року 55,75 грн. щомісячно і з 01.01.2011 року по 01.08.2015 року 89,98 грн. щомісячно.

Відповідно до вимог п.1 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини 3 статті 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зазначених норм закону споживач зобов'язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно договору на утримання житлових будинків та прибудинкових територій від 01.06.2011 року, укладеного між УЖКГ та КП «Житсервіс 2» будинок № 7 по вул. І. Франко в м. Ізмаїлі знаходиться на обслуговуванні у позивача, який зобовязаний виконувати функції з утримання житлових будинків і прибудинкових територій, надавати житлово-комунальні послуги та проводити розрахунки з квартиронаймачами і власниками житлових приміщень в будинках комунальної власності.

Склад витрат, повязаних з утриманням будинку та прибудинкових територій, які входять в плату за користування житлом, затверджені Постановами Кабінету Міністрів України №939 від 22.07.1998 року та №529 від 20.05.2009 року.

Також, перелік послуг, які надаються КП «Житсервіс 2», відповідає Примірному переліку послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та послуг з ремонту приміщень, будинків, споруд, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 10.08.2004 року №150.

Відповідач своєчасно не сплатив надані послуги КП «Житсервіс-2», в результаті чого за ним виникла заборгованість за період з липня 2011 року по травень 2016 року та за вказаний період за відповідачем обліковується заборгованість в сумі 1768 грн. 86 коп., що підтверджується витягом з її особового рахунку.

Відповідно п. 4 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №572 від 08.10.1992 року, власник житла за рахунок власних коштів сплачує всі витрати, повязані з підприємствами по обслуговуванню житла.

Згідно п. 35 «Правил користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями» власники, наймачі та орендатори житлових приміщень зобовязані виконувати Правила, своєчасно вносити плату за обслуговування та ремонт будинку, плату за наймання або оренду квартири, комунальні та інші послуги.

Відповідно до рішень виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради № 507 від 15.05.2008 року, №847 від 05.07.2007 року, №1620 від 18.11.2010 року встановлений базовий тариф за користування житлом та утримання житлових будинків та прибудинкових територій за 1 кв. м. загальної площі на місяць з урахуванням ПДВ для будинків, які не обладнані ліфтами.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 18 Закону України «Про житлово комунальні послуги» у разі порушення виконавцем умов договору споживач має право викликати його представника для складання та підписання акту претензії споживача, в якому зазначаються строки, види показники порушень, тощо, акт претензія складається споживачем та представником виконавця і скріплюється їхніми підписами. Частиною 4 статті 18 Закону передбачений обовязок виконавця вирішити питання про перерахунок платежів.

Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів цивільної справи № 1510/6007/12 за позовом комунального підприємства «Житсервіс-2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості досліджуваної в судовому засіданні, 01.08.2011 року директор комунального підприємства «Житсервіс-2» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 11.09.2012 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь комунального підприємства «Житсервіс -2» заборгованість в сумі 2085 грн. 15 коп. З матеріалів вказаної цивільної справи вбачається, а саме згідно даних особового рахунку заборгованість по оплаті витрат на утримання будинку та прибудинкової території стягнута станом на червень 2011 року.

В свою чергу, 16.06.2015 року Ізмаїльським міськрайонним судом Одеської області було винесено ухвалу, якою у прийнятті заяви комунального підприємства «Житсервіс-2» про видачу судового наказу по стягненню заборгованості за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території в розмірі 4244 грн. 23 коп. з ОСОБА_2 відмолено.

Крім цього, як вбачається з даних особового рахунку ОСОБА_2 за листопад, грудень 2012 року, лютий, березень, квітень, травень, серпень, вересень, жовтень та грудень 2013 року, січень, березень, квітень, травень 2014 року відповідачем ОСОБА_2 здійснювалась оплата послуг з утримання будинків та прибудинкових територій.

Таким чином позовна давність була перервана в звязку з чим, відсутні підстави для застосування вимог ст. 267 ЦК України.

Інших доказів, окрім наявних у справі, у підтвердження своїх позовних вимог та заперечень сторонами надано не було.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, оскільки послуги надаються, але їх оплата абонентом не проводиться, тому підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь комунального підприємства «Житсервіс-2» заборгованість з оплати послуг з утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 1768 грн. 86 коп.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд також стягує з відповідача судові витрати, а саме судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 59 - 61, 84, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов комунального підприємства «Житсервіс-2» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з утримання будинку і прибудинкової території задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (паспорт серії КМ № 072042, виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області від 19.12.2002 року, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь комунального підприємства «Житсервіс-2» р/р 1268 у ТВБВ № 10015/0456 філії Одеського обласного управління ПАТ «Ощадбанк»» м. Ізмаїл, МФО 328845, Код ОКПО 21009324, заборгованість з оплати послуг з утримання будинку і прибудинкової території в розмірі 1768 (одна тисяча сімсот шістдесят вісім) гривень 86 (вісімдесят шість) копійок та витратним на сплату судового збору в розмірі 243 (двісті сорок три) гривні 60 (шістдесят) копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_3