У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

в с т а н о в и в:

У січні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, обґрунтовуючи його тим, що / неї, відповідачів і третьої особи у спільній частковій власності перебувають по 1/3 частині земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_1. Сторони також є власниками квартир у цьому будинку і між ними ще з 50-х років склався порядок користування земельною ділянкою для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,1000 га, за яким вона перебуває у загальному користуванні. Оскільки відповідачі, відгородивши частину спільної земельної ділянки огорожею та, утримуючи в дворі собаку, створюють їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою, просила захистити порушене право, як співвласника, шляхом зобов'язання відповідачів знести паркани і зобов'язати утримувати собаку поза межами земельної ділянки.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2016 року рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня

2016 року скасовано в частині відмови у зобов'язанні відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою.

Позов задоволено частково.

Зобов'язано ОСОБА_6 і ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_4 в користуванні земельною ділянкою та знести паркани, встановлені в межах земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1 га по АДРЕСА_2 кадастровий

номер НОМЕР_1.

В іншій частині рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 травня 2016 року залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду Сумської області від

21 червня 2016 року, ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулися до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просили скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити нове рішення, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у зобов'язанні відповідачів усунути перешкоди в користуванні земельною ділянкою, виходив із того, що обставинам у справі не відповідають висновки щодо розміщення парканів на території земельної ділянки, яка є прилеглою до квартири відповідачів. Зазначена територія, тобто двір, а також земля, призначена для ведення особистого селянського господарства (город), є у спільній частковій власності всіх співвласників будинку і земельної ділянки, призначеної для його обслуговування, а відтак облаштування цих ділянок, будівництво на території двору, постійне чи тимчасове розміщення будь-яких об'єктів (транспорт, будівельні матеріали, тощо), у тому числі розміщення парканів, має бути узгоджено з іншими співвласниками домоволодіння. Відповідне узгодження у формі нотаріально посвідченого договору про порядок землекористування між співвласниками, які є сторонами даного спору, не досягалося, судові рішення з цього питання не ухвалювалися.

Таким чином, враховуючи положення ч. 2, ч. 3 ст. 152 ЗК України та ст. 391 ЦК України, суд апеляційної інстанції дійшов обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_4

Доводи, на які посилаються заявники у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Сумської області від 21 червня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за касаційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3, на рішення апеляційного суду Сумської області від 21 червня 2016 року

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна