АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Кричина А.В.
№22-ц/796/8430/2016 Доповідач Кравець В.А.
Справа №756/4510/15-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Качана В.Я., Шиманського В.Й.,

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін Ап», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Туристична агенція «Відновлення-Україна» про відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили стягнути з дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін Ап» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в сумі 4000грн. а на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 2000 грн.

В мотивування вимог посилалися на те, що 13.04.2014 року за Договором на туристичне обслуговування в рамках надання туристичних послуг через відповідача позивачами були придбані чартерні пасажирські квитки та багажні квитанції № 334657, 658 на рейс Київ - Шарм Єль Шейх (Єгипет) - Київ. Проте відповідачем в односторонньому порядку було змінено істотні умови договору, а саме: перенесено строк виїзду на іншу, більш пізню дату з іншої країни; змінено місце та умови проживання позивачів під час відпочинку; змінено місце прибуття в Україну, а саме замість прибуття до м. Києва літак прибув до м. Харкова, при цьому позивачів було поставлено в невигідні умови і щодо самостійної організації трансфера з м. Харкова до м. Києва. Фактично переїзд з Єгипту до Києва зайняв близько 12 годин, замість 4 годин. Зазначені дії відповідача призвели до моральних страждань позивачів у вигляді емоційно-вольових переживань, які виразились у пережитих позивачами почуттях страху, пригніченості, розпачу, стану психологічного дискомфорту. Моральні страждання призвели до порушення нормального сну, постійного відчуття пригніченого стану, роздратування, неотримання задоволення від відпочинку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник позивача ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представник позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Вказують, що відповідачем без жодного погодження з позивачами, без врахування їх інтересів, а також того, що позивачка ОСОБА_4 знаходилась на пізніх строках вагітності та з позивачами була малолітня дитина, було визначено місце проживання позивачів в період з 21.03.2014 року по 23.03.2014 року. 21.03.2014 року позивачів було перевезено до визначеного самостійно відповідачем готелю, а саме Three Comers Palmyra 4*, який за своїми стандартами надає послуги з проживання та харчування дуже низької якості. Такими діями відповідачем фактично порушено свободу вибору позивачів, оскільки останнім довелося попри їх волю та інтереси проживати та харчуватися в умовах, які є для них неприпустимими, враховуючи вагітність позивачки на пізніх строках та наявність малолітньої дитини.

Зазначили, що відповідачем порушено право позивачів щодо свободи пересування, оскільки ним самостійно було визначено іншу дату від'їзду з Єгипту в Україну, а саме 23.03.2014 року. Замість визначеного пункту прибуття в Україну місто Київ, позивачам примусово, без жодних вибачень та пояснень, визначили місце прибуття в Україну в місто Харків.

Вважають, що відповідачем було поставлено позивачів в невигідні умови і щодо самостійної організації трансферу з м. Харкова до м. Києва, так як позивачам у максимально малі строки в іншому місті довелося самостійно організовувати трансфер до м. Києва, де вони і проживають. Жодних доказів організації трансферу позивачів з м. Харкова до м. Києва, а також доказів оплати такого трансферу за рахунок відповідача останнім суду надано не було.

В судовому засіданні ОСОБА_4 та її представник свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Представник відповідача проти апеляційної скарги заперечував, просив рішення суду у справі залишити без зміни.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10.06.2015 року, залишеним без зміни ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 року, у справі за позовом ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2, ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Авіакомпанія «Міжнародні авіалінії України», Дочірнього підприємства «А.Е.Т. Джоін Ап», третя особа - Товариство з обмеженою відповідальністю Туристична агенція «Відновлення-Україна», про стягнення грошових коштів, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 08.09.2015 року встановлено наступне.

В рамках надання туристичних послуг за договором на туристичне обслуговування від 13.03.2014 року через туроператора ДП «А.Е.Т. Джоїн АП» позивачі придбали чартерні пасажирські квитки на рейс Київ-Шарм ЄльШейх, згідно яких 14.03.2014 року здійснили переліт рейсом № Р8 7054 клас V. Рейс № Р8 7054 клас V дата та час вильоту 21.03.2014 року об 18-40, перевізником було скасовано, а з Єгипту до України пасажири повернулися рейсом № Р5 068 дата та час вильоту 23.03.2014 року о 08-50. Туроператором з метою оптимізації польотної програми завчасно були внесені зміни до розкладу виконання чартерного рейсу Шарм Єль Шейх - Київ, з Єгипту до України пасажири повернулися 3.03.2014 року, проживання в Єгипті з 21.02.2014 року та переліт до України відбувся за рахунок ДП «А.Е.Т. Джоін Ап».

Судами також було встановлено, що внесення змін до розкладу виконання чартерного рейсу РЗ 7054 -21.03.14 (Шарм-Єль-Шейх - Київ) відбулося завчасно, а саме 19.03.2014 року за заявкою туристичного оператора про внесення ним змін до своєї програми виконання чартерних рейсів з перевезення туристів до/з Єгипту. З Єгипту до України пасажири повернулися 23.03.2014 року час вильоту 08-50, рейсом P58068, проживання в Єгипті з 21.02.2014 р. та переліт до України відбувся за рахунок ДП «А.Е.Т. Джоін An».

За умовами договору перевезення, перевізник може без попередження замінити повітряне судно, розклад може бути змінений без попередження пасажира.

Під час розгляду справи доказів, які б свідчили про відмову пасажирів з умовами запропонованими ДП «А.Е.Т. Джоін Ап» отримано не було. Також не було отримано доказів, що поза волею позивачів їм відмовлено у перевезенні, натомість вони погодились продовжити відпочинок та скористалися пропозицією відповідача (туроператора) повернутися до України на два дні пізніше запланованого часу.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

Крім того, згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України преюдиційність поширюється не тільки на осіб, що брали участь у справі, а й на особу, щодо якої відповідними рішеннями встановлено певні обставини, незалежно від того, чи брала вона участь у справі.

Таким чином, рішеннями, які набрали законної сили, встановлено відсутність порушених прав позивачів відповідачем ДП «А.Е.Т. Джоін An».

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв'язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Наразі, колегія суддів погоджується з аргументованим висновком суду першої інстанції про те, що позивачами не доведено, а судом з доказів, наданих позивачами, не встановлено протиправних дій відповідача, які були б в причино- наслідковому зв'язку з моральними стражданнями, на які вказують позивачі.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1, який діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої ОСОБА_2 - ОСОБА_3 та представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді