У х в а л а

30 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року в справі за позовом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и л а :

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області рішенням від 3 червня 2015 року в задоволенні позову виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, відмовив.

Апеляційний суд Івано-Франківської області рішенням від 31 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасував та ухвалив нове рішення, яким позов задовольнив, постановив визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Колегія суддів судової палати у цивільних в справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 17 лютого 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилила, рішення суду апеляційної інстанції залишила без змін.

17 травня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 71, 72, 132 Житлового кодексу Української РСР.

На обґрунтування підстави перегляду вказаного судового рішення, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 та 25 квітня 2016 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився й суд касаційної інстанції, виходив з установленого факту відсутності відповідача у жилому приміщенні понад шість місяців та недоведеності поважності причин для такої відсутності.

Разом з тим, в наданих заявником для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

від 21 та 25 квітня 2016 року суд касаційної інстанції, залишивши без змін ухвалені у справах судові рішення, зауважив, що позивачі не довели факту відсутності відповідачів у наданих їм житлових приміщеннях понад встановлені житловим законодавством строки.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим регулюванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням, за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 лютого 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді : Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк