Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №310/9870/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Ревуцький С.І.
Провадження №22-ц/778/2045/16 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Дашковської А.В.,

ОСОБА_2,

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5, третя особа - Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області, про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності, відшкодування збитків,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого позивач зазначав, що 19 серпня 2015 року між ним та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу двокімнатної квартири АДРЕСА_1.

Згідно п.2.1 цього договору продаж здійснено за 118 000 грн. На момент укладання цього договору у вказаній квартирі зареєстровані донька позивача ОСОБА_6 та онук ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позивач вважає вказаний договір таким, що укладений під впливом обману продавця (позивача) з боку покупця (відповідача) щодо вартості предмету договору та порядку розрахунку, оскільки за цим договором квартира продана ним за ціною, що втричі менша мінімальної вартості аналогічної квартири і фактично гроші за цим договором він не отримував.

Позивач зазначає, що він є людиною похилого віку - 73 роки, є дитиною війни, до того жодного разу не укладав подібних угод, насправді не мав наміру продавати свою квартиру, ніяких об'яв та оголошень з цього приводу не давав, на протязі значного часу знаходився на обліку в Бердянському психоневрологічному диспансері внаслідок зловживання алкоголем, знаходиться на частковому утриманні своєї доньки, на час укладання угоди не мав в наявності оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, оскільки вони зберігалися у доньки, укладання угоди відбулося за дублікатами.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати недійсним договір купівлі-продажу вказаної квартири та застосувати наслідки реституції, а саме повернути сторони в первісний стан шляхом визнання за позивачем права власності на вказану квартиру та стягнення з відповідача на його користь збитків в сумі 118 000 грн..

Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 2603 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а також безпідставне стягнення з ОСОБА_3 судового збору у сумі 2 603 грн. 60 коп., просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.176-178).

25.04.2016 року до апеляційного суду надійшло клопотання ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 про часткову відмову від вимог апеляційної скарги, в якій вона зазначає, що на підставі ч. 4 ст. 300 ЦПК України, ОСОБА_3 відмовляється від своєї апеляційної скарги в частині скасування рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності, відшкодування збитків (а.с.168-170).

Від позивача ОСОБА_3 надійшла письмова заява, в якій він підтримує клопотання свого представника ОСОБА_4 про часткову відмову від апеляційної скарги, просить розглянути апеляційну скаргу в частині визначення судового збору та розглядати справу без його участі( а.с.179-180).

Відповідач ОСОБА_5 приймає участь в судовому засідання суду апеляційної інстанції через свого представника.

Представник прокуратури, позивач та представник позивача - ОСОБА_4 до суду не з'явилися, причини неявки в судове засідання не повідомили.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності учасників апеляційного розгляду, які не прибули в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 31 травня 2016 року прийнято відмову ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 від апеляційної скарги ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним, визнання права власності, відшкодування збитків у цій справі та апеляційне провадження в цій частині закрито, а тому рішення суду переглядається колегією суддів лише в частині стягнення судового збору.

З матеріалів справи вбачається, що 09 жовтня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, третя особа - Бердянський міжрайонний прокурор Запорізької області, в якому просив суд:

визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений 19.08.2015 року між ним, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 39,8 кв. м, як такий, що укладений під впливом обману;

застосувати наслідки реституції, а саме повернути сторони в первісний стан шляхом визнання за позивачем права власності на вказану квартиру, стягнення з ОСОБА_5 на його користь збитки в сумі 118 000 грн. (а.с.2-8).

Пунктом 31 Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що у справах про визнання правочину недійсним без застосування наслідків недійсності судовий збір сплачується як із немайнового спору. У справах про застосування наслідків недійсного (нікчемного) правочину судовий збір сплачується залежно від вартості відшукуваного майна, щодо якого заявляються вимоги. У справах про визнання правочину недійсним із застосуванням наслідків недійсності судовий збір сплачується відповідно до пункту 10 частини першої статті 80 ЦПК за загальною сумою всіх вимог.

Частиною 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01 листопада 2011 року, зі змінами внесеними згідно із Законом України від 22 травня 2015 року №484-VIII, який набрав чинності 01 вересня 2015 року (далі - Закон України «Про судовий збір»), передбачено, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» №80-VIII від 28.12.2014 року на 1 січня 2015 року встановлено місячний розмір мінімальної заробітної плати в розмірі 1218 гривень.

Згідно п.п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що складає 487 грн. 20 коп..

Згідно до вимог п.п. 1.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 1 відсоток ціни позову, що виходячи із заявлених вимог складає в даній справі 1 180 грн.

Таким чином, оскільки позовна заява ОСОБА_3 містить вимоги як майнового, так і немайнового характеру, враховуючи роз'яснення Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», при зверненні до суду із позовною заявою судовий збір підлягав сплаті в розмірі 1 667 грн. 20 коп. (487,20+1180).

Крім того, 09 жовтня 2015 року ОСОБА_3 також звернувся до суду із клопотанням про накладення арешту на спірну квартиру та ним був сплачений судовий зір у розмірі 243 грн. 60 коп. (а.с.1, 20).

У пункті 17 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що відповідно до абзацу третього частини другої статті 6 Закону № 3674-VI розмір судового збору з позовної заяви, поданої після подання заяви про забезпечення позову, зменшується на розмір судового збору, сплаченого за подання заяви про забезпечення позову (частина четверта статті 151 ЦПК). Таке зменшення розміру судового збору здійснюється і в разі одночасного (в один і той же день) подання до суду позовної заяви і заяви про забезпечення позову, у тому числі при об'єднанні їх в один процесуальний документ.

Таким чином, сума судового збору, що підлягає стягненню з ОСОБА_3 за подання позовної заяви підлягає зменшенню на розмір судового збору, сплаченого ним за подання заяви про забезпечення позову, а отже складає 1 423 грн. 60 коп.

Таким чином, судом першої інстанції було допущено порушення норм Закону України «Про судовий збір», не враховані роз'яснення Постанови Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», та помилково стягнуто 2 603 грн. судового збору замість належного мінімального розміру 1 423 грн. 60 коп..

При вищевикладених обставинах, рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року у цій справі в оскаржуваній частині слід змінити, зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_3 на користь держави судового збору з 2 603 грн. 60 коп. до 1 423 грн. 60 коп..

Відповідно до пункту 22 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», оскільки рішення суду першої інстанції переглядається в апеляційному порядку лише в частині відшкодування судових витрат, ОСОБА_3 не оплачує за апеляційну скаргу судовий збір.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 09 лютого 2016 року у цій справі змінити зменшивши розмір стягнутого з ОСОБА_3 на користь держави розміру судового збору з 2 603 грн. 60 коп. до 1 423 грн. 60 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

Г.С. Подліянова