Справа №636/4130/15-ц
Провадження №2/636/153/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2016 року Чугуївський міський суд Харківської області у складі: головуючого - судді Слурденко О.І., при секретарі Шиловій І.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Чугуєві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення виконання грошових зобов'язань -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до суду про стягнення пені за прострочення виконання грошового зобов'язання з відповідача на підставі кредитного договору №CL-702/296/2006 укладеного 27.12.2006 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1. В наступному ЗАТ «ОТП Банк» було реорганізоване в Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», яке є повним правонаступником ЗАТ, а 12.10.2010 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за яким до позивача перешли права вимоги за правочином. Позивач, вказуючи на те, що відповідач не виконала взяті на себе зобов'язання за договором, у зв'язку з чим виникла заборгованість за сплатою кредиту, вимагає стягнення пені за період з 31.08.2014 року по 31.08.2015 року в загальній уточненій сумі 331661 гривня 41 копійка. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказував на те, що рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 08.12.2010 року за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредиту позовні вимоги банку були задоволені і з відповідача було стягнуто 134591 гривню 14 копійок та визначений порядок стягнення. Але оскільки до наступного часу ця сума відповідачем не сплачена, то за період з 31.08.2014 року по 31.08.2015 року нараховується пеня у відповідності до п.4.1.1 Кредитного договору в розмірі 1% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожний день прострочення, яка в загальній сумі складає вказану суму. Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити та стягнути вказану суму з відповідача на користь «ОТП Факторинг Україна», але не заперечував той факт, що будь-якої участі у виконання рішення суду позивач не приймав.

Представник позивача заперечуючи проти позову вказував на те, що за рішенням Чугуївського міського суду від 08.12.2010 року за позовом ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 25.07.2012 року, на користь банку було стягнуто певну суму та визначено порядок її стягнення шляхом визнання за ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення, права продажу предмету застави - автомобіля НОМЕР_1, що належить ОСОБА_1. На підставі даного рішення суду був виданий виконавчий лист і постановою державного виконавця відділу ДВС Чугуївського міськрайонного управління юстиції ВП №36219013 від 29.01.2013 року було відкрито виконавче провадження щодо виконання саме звернення стягнення шляхом визнання за ПАТ «ОТП Банк» в особі регіонального відділення банку в місті Харкові права продажу будь-якій особі (покупцеві) предмету застави вказаного автомобілю з наданням всіх повноважень необхідних для здійснення продажу. Стороною виконавчого провадження є ПАТ «ОТП Банк» і до наступного часу продаж автомобіля не здійснено з вини банку. До подачі позову до суду, про наявність договору переуступки прав за кредитним договором ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відповідач не знала, з вимогою про участь у виконанні рішення суду позивач не звертався. Оскільки є рішення суду, яке фактично припиняє кредитні відношення між банком та боржником шляхом визнання права продажу залогового автомобілю, що повністю погашає борг, бо автомобіль має вартість значно вищу за суму боргу, то вважає вимоги позивача безпідставними. Крім цього просить застосувати строк позовної давності в порядку ч.2 ст.258 ЦК України, яка встановлює його термін щодо стягнення неустойки(пені) в один рік з моменту виникнення права вимоги, тобто з 12.11.2010 року коли був укладений договір переуступки права вимоги за зобов'язанням. Просить відмовити в позові в повному обсязі.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство регулююче дані правовідносини та оцінивши надані докази, суд приходить до наступного.

27.12.2006 року між «ОТП Банк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №CL 702/296/2006 за умовами якого позичальник отримав від банку 31000 доларів США для покупки автомобіля «Тайота РАФ4» під 15,31% річних та щомісячним погашенням в певній сумі. Також «ОТП Банк» та ОСОБА_1 27.12.2006 року уклали договір застави №РCL 702/296/2006, за яким куплений автомобіль був переданий в порядку забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань заставодержателю(«ОТП Банк»), але залишився у володінні та користуванні заставодавця(ОСОБА_1М.).

У липні 2010 року «ОТП Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором.

Рішенням Чугуївського міського від 08.12.2010 року позов «ОТП Банк» був задоволений і з ОСОБА_1 було стягнено на користь банку 134591 гривню 14 копійок та звернено стягнення шляхом визнання за ПАТ «ОТП Банк», в особі регіонального відділення банку в місті Харкові, права продажу будь-якій особі(покупцеві) предмету застави - автомобілю «Тайота РАФ4» реєстраційний номер НОМЕР_1, з отриманням витягу з Державного реєстру прав власності та наданням всіх повноважень необхідних для здійснення продажу.

На підставі цього рішення за виконавчим листом держвиконавцем відділу державної виконавчої служби Чугуївського міськрайонного управління юстиції постановою від 29.01.2013 року було відкрито виконавче провадження саме в порядку звернення стягнення шляхом визнання права продажу автомобіля. ПАТ «ОТП Банк», як стягувач за виконавчим провадженням, наполягав на стягненні суми, тому ухвалою Чугуївського міського суду від 08.05.2013 року було роз'яснено, що згідно вказаного рішення суду стягнення заборгованості в певній сумі повинно бути проведено шляхом визнання за банком права продажу предмету застави та отриманням від продажу необхідної суми для погашення боргу.

Оскільки банк самоусунувся від участі у виконавчих діях, то ухвалою Чугуївського міського суду від 24.05.2013 року виконавчий лист №2036/2-1892/11р., виданий на підставі рішення Чугуївського міського суду від 08.12.2010 року, був визнаний таким, що не підлягає виконанню і виконавче провадження постановою держвиконавця від 25.06.2013 року за виконавчим провадженням ВП №36218988 було закрите.

ПАТ «ОТП Банк» своєчасно отримував вказані рішення суду та постанови державного виконавця, до наступного часу їх не оскаржив.

За договором про відступлення права вимоги від 10.12.2010 року ПАТ «ОТП Банк» передав «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за Кредитним договором №CL 702/296/2006 між банком та ОСОБА_1, а також за Договором застави №РCL 702/296/2006 з правом звернення стягнення на заставлене майно.

Відповідач не оспорює це відступлення права вимоги за вказаним договором, але вказує на небажання позивача приймати участь у виконанні судового рішення і це є обґрунтованим твердженням.

Так у відповідності до правил ст.378 ЦПК України , у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

З червня 2013 року до 03.09.2015 року, до моменту звернення з даним позовом до суду, позивач («ОТП Факторинг Україна») до суду та до державної виконавчої служби з вимогою про заміну сторони у виконавчому провадженні не звертався. Не звернувся з такою вимогою і до наступного часу.

Оскільки договір про відступлення права вимоги від 10.12.2010 року за яким ПАТ «ОТП Банк» передав «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за Кредитним договором №CL 702/296/2006 між банком та ОСОБА_1, а також за Договором застави №РCL 702/296/2006 з правом звернення стягнення на заставлене майно, був укладений вже після подання позову про стягнення заборгованості до суду, то ця вимога стосується вже стягнення визначеного рішенням суду і в цьому випадку позивач повинен діяти, як сторона виконавчого провадження.

З моменту вступу «ОТП Факторинг Україна», як сторони виконавчого провадження за рішенням суду, почав би бігти і строк нарахування пені за не виконання стягнення, але оскільки позивач не зробив передбачених законом дій, то такого права у нього і не виникло.

Тоді як, при стягненні заборгованості за рішенням суду від 08.12.2010 року, копію якого надав до позовної заяви сам позивач, пеня за прострочення виконання зобов'язання була нарахована і включена до суми стягнення і поглиналася своєчасним виконанням продажу автомобіля.

За наведеним, суд відмовляє позивачу у позові.

Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214,215,218,378 ЦПК України, ст.ст.230,231,233-236,1077-1086 ЦК України, Кредитним договором №CL 702/296/2006 між банком та ОСОБА_1, а також за Договором застави №РCL 702/296/2006, суд -

ВИРІШИВ:

В позові товариству з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_1 про стягнення пені за прострочення виконання грошових зобов'язань - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати з цивільних справ апеляційного суду Харківської області шляхом подачі у 10-денний строк з дня його проголошення - апеляції.

Суддя: підпис.

Згідно оригіналу, що знаходиться в матеріалах справи.

Суддя: