Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Ганна Леонідівна, головне Дніпропетровське управління у справах захисту прав споживачів, про визнання договору споживчого кредиту недійсним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту, який мотивовано тим, що 27 жовтня 2006 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту №, згідно з яким позивач надав відповідачу кредит у сумі 64 460 швейцарських франків. Вказані грошові кошти було надано строком до 26 жовтня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 8,2% річних. Позичальник, з урахуванням додаткової угоди №1 від 10 лютого 2009 року, якою змінено схему повернення кредиту, зобов'язався щомісячно сплачувати кредит та відсотки шляхом сплати ануїтетних платежів у розмірі 712 швейцарських франків 10 числа кожного календарного місяця. Проте відповідач свої зобов'язання за договором не виконав.

З урахуванням уточнень, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_4 заборгованість за договором споживчого кредиту в іноземній валюті, в тому числі заборгованість по процентам і пені за прострочення сплати процентів та кредиту, в загальній сумі 509 401,68 грн.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги не визнав та звернувся до суду з зустрічним позовом до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., Головне Дніпропетровське управління у справах захисту прав споживачів, про визнання договорів недійсними.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що ПАТ «УкрСиббанк» навмисно ввів його в оману про отримання кредиту та під час підписання кредитного договору. Не повідомив позичальника про реальну процентну ставку та суму абсолютного значення подорожчання кредиту, у зв'язку з чим позичальник не мав достовірну та повну інформацію про істотні умови кредитування про сукупну вартість кредиту до та під час підписання кредитного договору. Просив визнати укладені угоди недійсними та зобов'язати вчинити певні дії.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту відмовлено.

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., Головне Дніпропетровське управління у справах захисту прав споживачів про визнання договору споживчого кредиту недійсним задоволено частково.

Визнано недійсним договір про надання споживчого кредиту №0 від 27 жовтня 2006 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

Визнано недійсним договір застави транспортного засобу №0/1 від 27 жовтня 2006 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4

Виключено з реєстру обтяжень запис про заборону відчуження предмету застави, а саме транспортного засобу марки «Nissan Pathfinder», 2006 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1; тип - легковий - універсал - В; номер кузова: VIN - НОМЕР_2; колір - чорна перлина, який є власністю ОСОБА_4 як заставодавця за договором на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, яке видано РЕВ 1-го МВР ДАІ м. Дніпропетровськ 26 жовтня 2006 року.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2015 року скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором споживчого кредиту задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27 жовтня 2006 року, яка станом на 12 січня 2015 року становить 509 401,68 грн, з яких: 24 515,10 швейцарських франків, що за курсом НБУ, станом на 12 січня 2015 року, становить 378 322,78 грн - заборгованість за тілом кредиту; 4 818,37 швейцарських франків, що за курсом НБУ, станом на 12 січня 2015 року, становить 74 358,22 грн - заборгованість за відсотками; - 46 801,16 грн - пеня за кредитом; - 9 919,52 грн. - пеня за відсотками.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «УкрСиббанк», треті особи - приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Кохан Г.Л., Головне Дніпропетровське управління у справах захисту прав споживачів, про визнання договору споживчого кредиту недійсним відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

З матеріалів справи вбачається, що 27 жовтня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», в особі начальника ТТ №213 АКІБ «УкрСиббанк» ОСОБА_6, та ОСОБА_4 був укладений договір про надання споживчого кредиту №0 в іноземній валюті.

Відповідно до п. 1.1. Договору АКІБ «УкрСиббанк» зобов'язався надати ОСОБА_4 кредит в іноземній валюті у сумі 64 460,00 швейцарських франків, а останній зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути кредит зі сплатою процентів за його використання у розмірі 8,200% річних.

Кредит надавався шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника № 3700, МФО 351005, у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням (п.1.5. Договору).

10 лютого 2009 року між сторонами кредитного договору було укладено додаткову угоду №1 (щодо зміни схеми погашення кредиту) до договору про надання споживчого кредиту №0 від 27 жовтня 2006 року, відповідно до якої позичальник з дати підписання цієї додаткової угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в розмірі 712 (сімсот дванадцять) швейцарських франків (п.1.1. Додаткової угоди).

Окрім того, умовами Додаткової угоди №1 сторонами погоджено зміну кінцевого терміну повернення кредиту за Договором, за яким позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 26 жовтня 2015 року (п.2 Додаткової угоди №1).

Крім того, 27 жовтня 2006 року, в забезпечення виконання позивачем своїх зобов'язань за кредитним договором №0 від 27 жовтня 2006 року, між АКІБ "УкрСиббанк" та ОСОБА_4 було укладено договір застави транспортного засобу №0/1 та Додатковий договір №1 від 10 лютого 2009 року до даного договору застави.

Відповідно до п. 1.5 Кредитного договору, кредит надавався шляхом зарахування Банком коштів на поточний рахунок Позичальника № 3700, МФО 351005, у Банку для подальшого використання за цільовим призначенням.

Таким чином, грошові кошти у сумі 64 460,00 швейцарських франків, відповідно до умов кредитного договору, 27 жовтня 2006 року були перераховані банком на поточний рахунок позичальника і в цей же день були конвертовані у гривню на підставі заяви ОСОБА_4 №1 від 27 жовтня 2006 року.

Виконання зобов'язань банком щодо надання кредиту підтверджується випискою за поточним рахунком та ордером розпорядженням від 27 жовтня 2006 року №.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», суд апеляційної інстанції, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що підлягає стягненню заборгованість із ОСОБА_4 на користь банку, оскільки ПАТ «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року, зарахувавши на поточний рахунок ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 64 460,00 швейцарських франків, а останній в свою чергу розпорядився даними грошовими коштами на свій власний розсуд, надавши банку заяву на продаж валюти на міжбанківському валютному ринку, після чого, за рахунок коштів у національній валюті, отриманих в результаті продажу іноземної валюти, придбав автомобіль марки «Nissan Pathfinder», 2006 року випуску, який відповідно до договору застави транспортного засобу № /1 передав в заставу в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 27 жовтня 2006 року. Крім того, майже протягом семи років відповідач належним чином виконував взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, шляхом сплати коштів, таким чином визнавав отримання ним коштів за кредитним договором та свої зобов'язання за ним.

Такі висновки суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Крім того, відповідно до п. 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 - 1052, 1054 - 1055), статті 18 - 19 Закону України "Про захист прав споживачів".

Згідно п. 9.13 кредитного договору, позичальник своїм підписом засвідчив, що всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього.

Перед підписанням даного договору, позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог п. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до п. 8.2. кредитного договору, позичальник підтвердив, що він володіє всіма необхідними документами, які необхідні для оформлення даного договору та повністю розуміє свої права та обов'язки за цим договором і погоджується з ними.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджується із висновком апеляційного суду щодо відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4

Таким чином, судом апеляційної повно встановлені фактичні обставини справи на основі об'єктивної оцінки наданих сторонами доказів та вірно застосовані норми матеріального та процесуального права до спірних правовідносин.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про наявність правових підстав для його скасування.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Інші доводи касаційної скарги фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду апеляційної інстанції.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова