АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи: 667/2850/15-ц Головуючий в 1 інстанції :
Номер провадження: 22-ц/791/967/16 Радченко Г.А.
Доповідач: Бездрабко В.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2016 року квітня місяця 07 дня колегія суддів Судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого : Бездрабко В.О.

Суддів : Борка А.Л.

Кузнєцової О.А.

Секретар: Павловська О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Херсонської міської ради, ОСОБА_4, приватного нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Маковецької Олени Анатолівни, треті особи: ОСОБА_6, Реєстраційна служба Комсомольського районного Управління юстиції у м. Херсоні, про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, визнання права власності на частину будинку, визнання недійсним договору дарування та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з 2004 року по 12 березня 2012 року проживала разом з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, вони вели спільне господарство, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки щодо один одного.

За час спільного проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу, за спільні кошти, 02 листопада 2009 року ОСОБА_7 придбано 81/100 частин житлового будинку АДРЕСА_1.

12 березня 2012 року ОСОБА_7 помер. Після його смерті з'ясувалося, що начебто за життя між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 26 вересня 2011року на товарній біржі був укладений договір купівлі-продажу належної їм частини житлового будинку.

Заочним рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 19 листопада 2012 року вказаний договір визнано дійсним, визнано за ОСОБА_6 право власності на спірний житловий будинок. В подальшому заочне рішення було скасовано та ухвалою суду від 11 лютого 2014 року позов ОСОБА_6 залишений без розгляду.

Не зважаючи на це, 19 лютого 2014 року ОСОБА_6 за договором дарування відчужила нерухоме майно на користь ОСОБА_4

Позивач зазначає, що договір дарування від 19 лютого 2014року є нікчемним, таким, що суперечить законодавству, оскільки заочне рішення, на підставі якого було визнано право власності на будинок за ОСОБА_6, скасовано, а відтак остання не мала права ним розпоряджатися.

З урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_3 просила суд встановити факт проживання її та ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу в період з 2004 року по 12 березня 2012 року; визнати за нею право власності на ? 81/100 частин будинку АДРЕСА_1, як на частку у спільній сумісній власності подружжя; визнати недійсним договір дарування 81/100 частин будинку АДРЕСА_1 від 19 лютого 2014 року, укладений між ОСОБА_6 до ОСОБА_4; визнати недійсним запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про державну реєстрацію прав ОСОБА_4 на 81/100 частин спірного будинку.

Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2016 року у задоволені позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Заслухавши доповідача, учасників процесу, які з'явилися в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки.

За положеннями частин 1,2 ст.21 СК шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Тобто при застосуванні ст.74 СК слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст.74 СК суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 лютого 2012року №6-97цс11, яка згідно із ст.360-7 ЦПК має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Відповідно до ч.1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом установлено, що за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 02 листопада 2009 року ОСОБА_7 придбав 81/100 частину домоволодіння АДРЕСА_1.

Згідно пункту 9 договору покупець стверджував, що купив частину житлового будинку за кошти, які належать йому на праві особистої приватної власності, які не є спільною сумісною власністю подружжя, так як він на момент укладення цього договору не перебуває у шлюбі та ні з ким не проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується відповідною заявою (т.1 а.с.16).

До договору купівлі-продажу ОСОБА_7 також подана нотаріально посвідчена заява, в якій він також стверджує, що станом на 02 листопада 2009року не перебуває у шлюбі та ні з ким не проживає однією сім'єю без реєстрації шлюбу та купує 81100 частину будинку за належні тільки йому особисті кошти (т.2 а.с.62).

З матеріалів справи також встановлено, що з 10 червня 2011року у належній ОСОБА_7 частині будинку зареєстрована ОСОБА_8, 29 вересня 1992року народження, яка є донькою позивачки.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

В підтвердження факту проживання однією сім'єю з ОСОБА_7 в період з 2004 по ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачем ОСОБА_3 надано фото світлини, квитанції по оплаті комунальних послуг та заявлено про допит свідків.

Аналіз наданих суду доказів дає підстави вважати, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав неприйнятними надані фото світлини, які не містять інформації щодо часу відображених на них подій та не вказують на поєднання зображених на них осіб спільним побутом.

Суд також правильно не прийняв до уваги у цій справі квитанції про оплату ОСОБА_8 комунальних послуг, з яких вбачається, що платежі здійснено у 2012році та після смерті ОСОБА_7, й не стосуються періоду придбання останнім спірної нерухомості та близького до цього часу.

Судом першої інстанції правомірно дано критичну оцінку показам свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11 про те, що ОСОБА_3 проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю не менш, як з 2004 року, оскільки вказані свідки є родичами та близькими позивачки й, в той же час їх покази спростовуються показами свідків ОСОБА_12, яка є співвласником іншої частини спірного домоволодіння та ОСОБА_13, ОСОБА_14, які вказали, що позивач проживала з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу, але вже після придбання ним частини житлового будинкуАДРЕСА_1.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Комсомольського районного суду м.Херсона від 18 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 17 березня 2015року, ОСОБА_3 та ОСОБА_8 відмовлено у задоволенні позову про встановлення факту їх проживання понад п'ять років однією сім'єю з померлим ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_7 та визнання спадкоємцями четвертої черги, у зв'язку із недоведеністю заявлених вимог (т.1 а.с.89-90).

Отже, відмовляючи у задоволені позову ОСОБА_3, суд першої інстанції обґрунтовано виходив із того, що позивач не довела факт проживання з ОСОБА_7 однією сім'єю без реєстрації шлюбу на час придбання нерухомого майна, ведення спільного господарства та її участь у набутті спірного майна, внаслідок спільної праці та трудової участі, й за спільні грошові кошти.

Оскільки встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу у цій справі ОСОБА_3 пов'язує із визнанням за нею права власності на частину майна, набутого за час спільного проживання з ОСОБА_7, що підлягає доказуванню за період, протягом якого було придбано спірне майно, не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про те, що суд, маючи докази проживання позивачки та ОСОБА_7 однією сім'єю після придбання останнім нерухомого майна, повинен був в даній справі частково задовольнити позов, встановивши факт їх проживання однією сім'єю з кінця 2009року для подальшого оформлення позивачем спадщини після померлого.

Крім цього, такі доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 спростовуються вищезазначеним судовим рішенням від 18 листопада 2014року, яке набрало законної сили, а встановлені у цивільній справі обставини не підлягають доказуванню при розгляді інших справ в силу ст.61 ЦПК України.

Матеріали справи свідчать, що з 21 серпня 2013року в Комсомольському РВ УПВСУ в Херсонській області перебуває кримінальне провадження №004517 за ознаками злочину, передбаченого ст.190 КК України (шахрайство), порушеного відносно заволодіння нерухомим майном, що належало на праві власності померлому ОСОБА_7 За повідомленням позивача досудове слідство у кримінальній справі не завершено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволені позовних вимог про визнання недійсним договору дарування 81/100 частини житлового будинку АДРЕСА_1 від 19 лютого 2014 року, укладеного між ОСОБА_6 до ОСОБА_4, суд обґрунтовано вказав, що позивач ОСОБА_3 не є стороною договору дарування, а відтак не може ставити питання про визнання його недійсним та скасування державної реєстрації прав власності. Порушення прав власника майна підлягає захисту шляхом пред'явлення віндикаційного позову.

Висновки суду відповідають обставинам справи в межах наданих сторонами і досліджених в судовому засіданні доказів та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на законі, належних доказах і, як такі, що висновки суду не спростовують, підлягають відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 303, 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського районного суду м. Херсона від 10 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : В.О.Бездрабко

Судді : А.Л.Борко

О.А.Кузнєцова