АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4256/16 Справа № 201/7439/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Ходаківський М.П. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Варенко О.П.,

суддів -Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2015 року позивач звернувся до відповідача з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2014 року у справі №201/7753/13-ц за його позовом до відповідача про стягнення коштів, переданих в якості авансу, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди у зв'язку із правопорушенням відповідача, його позовні вимоги до ОСОБА_2 було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на його користь кошти передані в якості авансу у розмірі 80 930 грн., в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до нього було відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року рішення Жовтневого районного суду від 09 січня 2014 року залишено без змін. 12.06.2014 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська був виданий виконавчий лист та розпочато виконавче провадження. Станом на момент подання позову судове рішення не виконане та борг відповідачем не сплачений, у зв'язку із чим просив стягнути з відповідача суму у розмірі 33 744, 81 грн., оскільки він за час невиконання судового рішення та несплати суми в розмірі 80 930, 00 грн. зазнав інфляційних втрат.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати за прострочення виконання грошового зобов'язання у загальному розмірі 33 501, 81 грн.

У задоволенні іншої частини вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до нього про стягнення 33501,81 гривень.

Вислухавши відповідача та представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2014 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, переданих в якості авансу, було задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 кошти, що були передані в якості авансу, у розмірі 80 930 грн. В решті позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 відмовлено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди у зв'язку із правопорушенням відповідача було відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2014 року було залишено без змін.

Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 12.06.2014 був виданий виконавчий лист та розпочато виконавче провадження.

Відповідач свої зобов'язання не виконав та грошові кошти стягнуті за судовим рішенням від 09.01.2014, що набрало законної сили, не повернув позивачу.

Згідно довідки Управління Пенсійного фонду України в Жовтневому районі м.Дніпропетровська про відрахування з пенсії ОСОБА_2, з грудня 2014 по березень 2015 року з останнього відраховано 360,17 грн. щомісячно (а.с. 51-52).

Встановивши зазначені обставини та керуючись ст.ст.509, 525-527, 610, 612, 625 ЦК України, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Посилання відповідача в апеляційної скарги на відсутність грошового зобов'язання перед ОСОБА_3 не можуть бути прийняті до уваги, оскільки рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2014 року у справі №201/7753/13-ц за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів, переданих в якості авансу та за зустрічним позовом ОСОБА_2 про відшкодування майнової та моральної шкоди у зв'язку із правопорушенням відповідача, залишенним без змін ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 травня 2014 року, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2, було задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 кошти, передані в якості авансу у розмірі 80930 грн., в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 було відмовлено.

Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

12.06.2014 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська був виданий виконавчий лист та розпочато виконавче провадження. Однак, судове рішення виконано не було та борг відповідачем в повному обсязі сплачений не був.

У відповідності до ст.625 п.2 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Тобто позивач має право на відшкодування відповідачем інфляційних втрат.

Доводи апеляційної скарги про неправомірність розрахунку заборгованості з 09.01.2014 року по березень 2015 року також не можуть бути прийняті до уваги, оскільки передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання не є неустойкою, положення про скорочену позовну давність в один рік стосується лише вимог про стягнення неустойки і не регулюють стягнення боргу з урахуванням відповідальності, передбаченої ч. 2 ст. 625 ЦК України. Щодо застосування відповідальності, передбаченої ст. 625 ЦК України, встановлений загальний строк позовної давності тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України), який може бути збільшений за домовленістю сторін (ст. 259 ЦК України).

Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів у наслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Така ж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі 6-59 цс 13.

Решта доводів апеляційної скарги щодо порушення норм процесуального права також не можуть бути прийнятті до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, особистого тлумачення апелянтом норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до норм діючого законодавства.

Таким чином, судове рішення ухвалене з додержанням норм процесуального права та у відповідності з нормами матеріального права і відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 01 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова