Справа № 203/627/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 березня 2016 року. Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

головуючого судді - Карпенка С.Ф.

при секретарі - Штефані Д.Г.

за участю представника позивача - Раєвського В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа- Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту,

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2015 року представник позивача звернувся до суду з зазначеним позовом, відповідно якого просив суд усунути перешкоди у користуванні майном шляхом скасування арешту накладеного на підставі постанови №39853267 від 06.08.2013 Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, на все нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог представник відповідача послалався на те, що 11.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №DNHDGK, відповідно до якого ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Крім того відносно зазначеної квартири внаслідок розгляду цивільної справи про звернення стягнення на нерухоме майно, було відкрито виконавче провадження на підставі постанови №39853267 та накладено арешт. 29 вересня 2014 року виконавче провадження №39853267 було закінчено, без припинення чинності арешту на майно боржника.

Станом на теперішній час, виконавчих проваджень в рамках яких було накладено арешти на майно позивача не існує. Арешт з майна не було знято.

Таким чином, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує законні права позивача, як власника майна, щодо вільного розпорядження майном.

Представник позивач у судовому засіданні позов підтримав, наполягав на його задоволені.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву у якій просив розглянути справу без його участі, проти задоволення позовних вимог не заперечуючи.

Предтавник третьої особи в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Встановлено, що 11.02.2008 року між позивачем та відповідачем було укладено договір іпотеки №DNHDGK, відповідно до якого ОСОБА_2 надала в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі постанови №39853267 від 06.08.2013 Красногвардійського ВДВС Дніпропетровського МУЮ, було відкрите виконавче провадження та накладено арешт на все нерухоме майно відповідача, в тому числі на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

На підставі вказаної постанови в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване відповідне обтяження за номером запису №39253267.

29.09.2014 року було винесено постанову ВП № 39253267 про повернення виконавчого документу стягувану.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших сторін, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» У всіх інших випадках незавершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 2 ст.60 вищезазначеного Закону зазначено, що у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи, те що виконавче провадження в рамках якого було накладено арешт на майно позивача повернено, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про арешт всього майна, що належить відповідачу, то суд вважає, що наявність арешту порушує права позивача, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст.16, 317, 319, 391 ЦК УКУраїни, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2, третя особа- Красногвардійський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про звільнення майна з-під арешту, задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного 06 липня 2013 року старшим державним виконавцем Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 у ході виконавчого провадження № 39253267 з примусового виконання виконавчого листа №2/0418/5517, виданого 20 лютого 2013 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська, квартиру АДРЕСА_1, що належить власнику ОСОБА_2, шляхом скасування постанови про арешт майна від 06 липня 2013 року старшого державного виконавця Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_3 за виконавчим провадженням № 39253267.

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення.

У разі, якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Карпенко С.Ф.