УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/4364/16-ц

Провадження № 2-з/638/97/16

06.04.2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі головуючого судді Хайкіна В.М.

при секретарі Шептуха В.М.

з участю судового розпорядника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання недійсним договору купівлі-продажу,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 24.03.2016 року відкрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання недійсним договору купівлі-продажу.

Перед початком розгляду справи по суті, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із заявою про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання недійсним договору купівлі-продажу.В обґрунтування заяви представник позивача зазначив, що відповідно до заочного рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 02.07.2014 року задоволено позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2: усунуто перешкоди у здійсненні права власності та виселено з квартири ОСОБА_2 Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.03.2016 року заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення прийнята до провадження та призначена до судового розгляду на 11.04.2016 року. Також вважає, що численні правочини відносно квартири за адресою: м. Харків, вул. Данилевського, 26, кВ. 24, у місті Харкові вчинилися не метою отримання її в дарунок або купівлю, оскільки і до теперішнього часу ОСОБА_2 продовжує там проживати. Таким чином, ОСОБА_5 як номінальний власник намагається позбавити ОСОБА_2 права власності та права на користування житловим приміщенням. Просить суд забезпечити позов шляхом заборони державному виконавцю Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вчиняти будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1, в тому числі проводити виконавчі дії щодо виселення ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №50430292, а також накласти арешт та заборону на відчуження спірного майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 6989, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, номер запису про право власності 3464150.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її находження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що заява представника позивача підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Пунктом 20 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Відповідно до частини 1 статті 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову.

У відповідності до частини 1 статті 152 ЦПК України, позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

У відповідності до частини 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, власником обєкту нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_2 (загальна площа: 132.9 кв. м., житлова площа: 82.6 кв. м.) є ОСОБА_5.

Таким чином, керуючись наведеними нормами цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку про обґрунтованість доводів, викладених у заяві представника позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову; забезпечення позову здійснюється з урахуванням доцільності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; враховується збалансованість інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявність зв'язку між конкретними заходами забезпечення позову і предметом позовної вимоги. Також такі заходи як заборона державному виконавцю Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вчиняти будь-які дії відносно квартири, в тому числі проводити виконавчі дії щодо виселення позивача за виконавчим провадженням №50430292, та накладення арешту та заборону на відчуження спірного майна, спроможні забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; враховується запобігання порушення у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, при цьому види забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами, а невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Керуючись п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді справ про забезпечення позову», ст.ст. 151-153, 208-210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа: ОСОБА_6, про визнання договору дарування удаваним правочином, визнання недійсним договору купівлі-продажу - задовольнити.

Забезпечити позов шляхом заборони державному виконавцю Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції вчиняти будь-які дії відносно квартири АДРЕСА_1, в тому числі проводити виконавчі дії щодо виселення ОСОБА_2 за виконавчим провадженням №50430292.

Накласти арешт та заборону на відчуження спірного майна, а саме на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 6989, виданий приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_7, номер запису про право власності 3464150.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Копію ухвали надіслати для виконання до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, Дзержинського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Копію ухвали надіслати особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, негайно після її виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий: