Ухвала

іменем україни

10 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Гвоздика П.О., Євтушенко О.І., Іваненко Ю.Г.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Спілка хмелярів та пивоварів» про визнання додаткових угод до договору оренди землі недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 звернулися до суду з указаним позовом, в якому просили визнати недійсними укладені від їхніх імен додаткові угоди до укладених раніше договорів оренди землі та скасувати державну реєстрацію цих додаткових угод.

Свої вимоги обґрунтовували тим, що додаткові угоди, відповідно до яких строк дії основних договорів оренди було продовжено до десяти років, вони не підписували і не мали наміру їх укладати.

На підтвердження того факту, що вони не підписували додаткові угоди позивачі посилалися на висновок експертизи від 19 грудня 2014 року № 1/951, проведеної в рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02 травня 2014 року за № 0000176.

Рішенням Чуднівського районного суду Житомирської області від 14 вересня 2015 року позов задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду від 10 вересня 2008 року № 253 до договору оренди земельної ділянки, укладеного 19 березня 2007 року між СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» в якості орендаря та ОСОБА_1 в якості орендодавця щодо належної ОСОБА_1 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_1 земельної ділянки площею 2,66 га, кадастровий номерй НОМЕР_2, з моменту укладення додаткової угоди, як такої, що не відповідає вимогам чинного законодавства та скасовано державну реєстрацію додаткової угоди, зареєстрованої Чуднівським відділом Житомирської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» 29 грудня 2008 року за № 76.

Визнано недійсною додаткову угоду від 10 вересня 2008 року № 219 до договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2007 року, укладену між ОСОБА_2 та СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» щодо належної ОСОБА_2 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_3 земельної ділянки загальною площею 3,76 га (окремих ділянок площею 1,71 га, 0,39 га та 1,66 га, кадастрові номери: НОМЕР_4, НОМЕР_5, НОМЕР_6 відповідно), з моменту укладення додаткової угоди, як такої, що не відповідає вимогам чинного законодавства та скасовано державну реєстрацію додаткової угоди від 10 вересня 2008 року № 219, зареєстрованої Чуднівським відділом Житомирської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» 29 грудня 2008 року за № 41.

Визнано недійсною додаткову угоду від 10 вересня 2008 року № 378 до договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2007 року, укладену між ОСОБА_7 та СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» щодо належної ОСОБА_7 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_7 земельної ділянки площею 3,14 га, кадастровий номер НОМЕР_8, з моменту укладення додаткової угоди та скасовано державну реєстрацію додаткової угоди від 10 вересня 2008 року № 378, яка зареєстрованої Чуднівським відділом Житомирської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» 02 лютого 2009 року за № 68.

Визнано недійсною додаткову угоду від 10 вересня 2008 року № 468 до договору оренди земельної ділянки від 01 березня 2007 року, укладену між ОСОБА_4 та СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» щодо належної ОСОБА_4 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_9 земельної ділянки площею 3,14 га, кадастровий номер НОМЕР_10, та скасовано державну реєстрацію додаткової угоди від 10 вересня 2008 року № 468, зареєстрованої Чуднівським відділом Житомирської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» 13 листопада 2009 року за № 57.

Визнано недійсною додаткову угоду від 10 вересня 2008 року № 738 до договору оренди земельної ділянки від 19 березня 2007 року, укладену між ОСОБА_5 та СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» щодо належної ОСОБА_5 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_11 земельної ділянки площею 1,86 га, кадастровий номер НОМЕР_12, та скасовано державну реєстрацію додаткової угоди від 10 вересня 2008 року № 738, зареєстрованої Чуднівським відділом Житомирської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» 18 листопада 2009 року за № 07.

Визнано недійсною додаткову угоду без номера та без дати до договору оренди земельної ділянки від 01 квітня 2006 року, укладену між ОСОБА_6 та СTOB «Спілка хмелярів та пивоварів» щодо належної ОСОБА_6 згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_13 земельної ділянки загальною площею 2,87 га (окремих ділянок площею 2,25 га та 0,62 га відповідно, кадастрові номери: НОМЕР_15 та НОМЕР_14 відповідно) та скасовано державну реєстрацію додаткової угоди, зареєстрованої Чуднівським відділом Держкомзему у Чуднівському районі 29 червня 2011 року за № 00156.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 15 грудня 2015 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 просять рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції визнав доведеним те, що позивачі не підписували додаткові угоди, посилаючись на висновок експертизи від 19 грудня 2014 року № 1/951, проведеної у кримінальному провадженні.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи в позові, зазначав наступне.

Відповідно до державних актів про право власності на земельну ділянку позивачі є власниками земельних ділянок.

01 квітня 2006 року позивачі уклали з відповідачем договори оренди належних їм земельних ділянок, що частково підтверджено наданими частиною позивачів, а саме: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 копіями договорів оренди та ці обставини визнано сторонами.

Відповідно до п. п. 2.2, 6.3 договору термін оренди встановлено у 5 років, річна орендна плата встановлена у розмірі 1,5 % від грошової оцінки земельної ділянки.

10 вересня 2008 року між ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, а ОСОБА_6 без зазначення дати, та СТОВ «Спілка хмелярів та пивоварів» оформлені додаткові угоди, згідно з якими внесені зміни до п. п. 2.2, 6.3 договорів оренди та строк оренди визначено у 10 років, а річну орендну плату встановлено в розмірі 3 % від грошової оцінки земельної ділянки.

Оспорюючи додаткові угоди, позивачі посилалися на те, що дані угоди вони не підписували й на підтвердження цих обставин посилалися на висновок експертизи від 19 грудня 2014 року № 1/951, проведеної в рамках кримінального провадження.

Проте, як встановлено в судовому засіданні в процесі апеляційного розгляду справи, на час ухвалення рішення суду першої інстанції та розгляду справи в апеляційному суді у даному кримінальному провадженні обвинувальний вирок не постановлено. Відтак, з урахуванням вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України посилання позивачів про доведеність кримінальним провадженням тих обставин, що вони не підписували додаткові угоди, не можна визнати такими, що ґрунтуються на нормах закону та матеріалах справи.

Заперечуючи проти позову та з метою вирішення даного питання, тобто чи підписані оскаржувані додаткові угоди позивачами чи іншими особами, сторона відповідача у суді апеляційної інстанції заявила клопотання про призначення почеркознавчої експертизи, для вирішення якого апеляційним судом явку позивачів було визнано обов'язковою. Проте ОСОБА_2, ОСОБА_1, ОСОБА_4 у судове засідання не з'явились, на думку колегії суддів без поважних причин, оскільки доказів про поважність причин неявки не надали. ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з'явилися до суду апеляційної інстанції, однак проведення експертизи заперечили, надати експериментальні зразки підпису відмовились. Проведення такої експертизи заперечувалось і представником усіх позивачів ОСОБА_8

Ураховуючи, що висновок експертизи від 19 грудня 2014 року № 1/951, проведений у кримінальному провадженні, не міг бути прийнятий судом як беззаперечний доказ того, що позивачі не підписували додаткові угоди, а на одержання судом інших доказів про це, зокрема шляхом проведення почеркознавчої експертизи підпису, позивачі ухилилися, апеляційний суд вважав, що позивачами не доведені обставини, на які вони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ураховуючи те, що позивачі не надали суду безспірних доказів щодо недійсності укладених додаткових договорів в апеляційній інстанції та позивачі, що з'явились, відмовилися від проведення почеркознавчої експертизи, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Крім того, позивачі отримували орендну плату в розмірі 1,5 % від грошової оцінки переданих в оренду земельних ділянок, а після укладення додаткових угод - у розмірі 3 %.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 15 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: П.О. Гвоздик

О.І.Євтушенко

Ю.Г.Іваненко