Справа № 727/4865/15-ц
Провадження № 4-с/727/1/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 квітня 2016 року м. Чернівці

Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

при секретарі судових засідань ОСОБА_1. ОСОБА_2, ОСОБА_3

за участю сторін:

- скаржника ОСОБА_4 і в його інтересах представника ОСОБА_5

- представника відділу державної виконавчої служби ЧМУЮ, особи, дії якої оскаржуються ОСОБА_6

- представника зацікавленої особи (стягувача) ОСОБА_7 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за скаргою ОСОБА_4 до Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ, зацікавлені особи, стягувачі ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОСОБА_10 на дій державного виконавця, - ВСТАНОВИВ:

Скаржник ОСОБА_4 звернувся в суд із скаргою на дії державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_6

Заявлені вимоги мотивуються тим, що 02.08. 2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці було винесено рішення в справі за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_10 до нього та ОСОБА_12, Чернівецької міської ради, департаменту житлового комунального господарства та земельних відносин Чернівецької міськради, треті особи, що не заявляли самостійних вимог ОСОБА_13, виконавчий комітет Першотравневої райради у м. Чернівці про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання незаконним розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної (немайнової) шкоди відповідно до якого заявлені позовні вимоги було частково задоволено та в апеляційній інстанції за рішенням від 04. 11. 2011 року рішення суду першої інстанції було скасовано, частково задоволено апеляцію та відповідно залишено в силі рішення суду від 02.08. 2011 року щодо однієї задоволеної вимоги, а саме відносно «зобов»язання його ОСОБА_4 та ОСОБА_12 ліквідувати за їх рахунок самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців, відновивши дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_1 і відповідно 07.09. 2012 року було видано судом виконавчий лист № 2 -12/2011 і 24.09. 2012 року винесено виконавчою службою постанову про відкриття виконавчого провадження та згодом в червні 2013 року ним було отримано лист зобов»язання держвиконавця Першотравневого ВДВС ЧМУЮ ОСОБА_6, в якому його було зобов»язано ліквідувати самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців, відновивши дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_1 в строк до 11.06. 2013 року і проінформовано його було про добровільне і повне виконання рішення суду. Вказує, що за його рахунок було знесено самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців та відновлено дощоприймальник біля стіни квартири № 5 вказаного вище будинку та про що повідомлено було державного виконавця Тодиренчука М., який здійснював, як самостійно, так і за участі стягувача ОСОБА_7, представників ПП Санітарія вихід на місце, було проведено обстеження і фіксація виконаних робіт за рішенням суду, тому, він вважав, що виконав свій обов»язок і ліквідував самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців, відновивши і дощоприймальник біля стіни квартири № 5, так як спосіб виконання рішення суду від 02.08. 2011 року на його звернення в суд було відмовлено в роз»ясенні виконання рішення суду, зокрема відносно способу його виконання. А, отже зазначає, що вважаючи, що рішення суду від 02.08. 2011 року ним виконано, він ці питання в органах виконавчої служби не проконтролював а саме щодо закриття виконавчого провадження та в жовтні 2013 року дізнався, що виконавче провадження не закрито, у зв»язку з чим, направив до державної виконавчої служби заяву, в якій просив закрити виконавче провадження, однак, 12.06. 2015 року на його адресу надійшло повідомлення державного виконавця про примусове виконання рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 04.11. 2011 року з повідомленням дати і часу виконання.

Вважає, такі дії зі сторони державного виконавця Тодиренчука М.І. такими, що суперечать чинному законодавству (ст.. 22, 49 Закону України «Про виконавче провадження») і порушують його конституційні права. Посилаючись на вимоги ст..ст. 383, 385 ЦПК України, п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах від 07.02. 2014 року № 6, зважаючи на те, що державний виконавець своїми діями порушив вимоги закону і не закрив виконавче провадження, внаслідок повного виконання ним, як боржником рішення суду, просить визнати неправомірними дії державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_6 щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 04.11. 2011 року та зобов»язати державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_6 вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження, у зв»язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом

Відповідно до ухвали суду від 24.06. 2015 року було задоволено заяву ОСОБА_4 про відвід судді Кирилюк Л.К. та в порядку вимог ст.. 35 1 ЦПК України було замінено головуючого суддю в справі.

24.03. 2016 року скаржник ОСОБА_4 уточним заявлені вимоги по скарзі і в наданій письмовій заяві просить визнати неправомірними дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ ОСОБА_6 щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 04.11. 2011 року. Збов»язати державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького МУЮ ОСОБА_6 вчинити дії щодо закінчення виконавчого провадження, у зв»язку з фактичним виконання в повному обсязі рішення суду згідно з виконавчим документом.

Скаржник ОСОБА_4, в його інтересах представник ОСОБА_5 в судовому засіданні доводи викладені в скарзі і заявлені в ній вимоги підтримали в повному обсязі; просять їх задовольнити.

В наданих суду поясненнях, скаржник ОСОБА_4 І,І. пояснив, що на підставі рішення Шевченківського райсуду м. Чернівці від 02.08. 2011 року, частково скасованого згідно ухвали колегії суддів Апеляційного суду Чернівецької області від 04.11. 2011 року, його, а також ОСОБА_12 було зобов»язано ліквідувати за їх рахунок самочинно збетовану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців, відновивши дощоприймальник біля стіни квартири № 5 даного будинку і на виконання даної вимоги Шевченківським районним судом м. Чернівці, за заявою одного із стягувачів, а саме ОСОБА_7 судом було видано виконавчий лист № 2 12/2011, на виконання якого він, після того, як йому було відмовлено в роз»ясенні виконання рішення суду згідно ухвали 14.11. 2012 року, найняв людей, яким заплатив і робочими було знесено самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців, що фактично було зафіксовано державним виконавцем Тодиренчуком М.І. Разом з цим, пояснив, що коли було ліквідовано бетонну площадку, під нею залишилися рештки отмостки навколо будинку, яку він відновив, в межах установлених ДБН В.2.1-10-2009 Основи і фундаменти споруд, з метою, щоби не усувася будинок, про що також було ним доведено до відома державного виконавця. Крім цього, пояснив, що відновлено було ним і дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_2, а саме останній було прочищено і замінено решітку. Вказує в поясненнях, що на території будинковолодіння 10 по вул.. Ломоносова м. Чернівці це єдиний дощоприймальник, відновлення якого ним здійснено за рішенням суду; вважає, доводи представника ОСОБА_7 про те, що є інший під сходами його квартири дощоприймальник, який підлягав би відновленню є надуманими, оскільки в цій частині будинку біля стіни квартири 5 ніякого дощоприймальника не має і це чітко мало місце візуального спостереження під час виходу судом на місце огляду виконаних ним за рішенням суду робіт по ліквідації збетованої ним площадки, розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців, і відновленого дощоприймальника біля стіни квартири № 5 даного будинку. Вважає, що в повній мірі виконав рішення суду від 02.08. 2011 року, в якому ніяким чином не було визначено знесення сходової клітини в частині вимог щодо відновлення якоби існуючого під ними дощоприймальника біля стіни квартири АДРЕСА_2, а тому дії державного виконавця відділу ДВС Чернівецького МУЮ ОСОБА_6 вважає неправомірними і просить зобов»язати останнього винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

Пояснення скаржника в засіданні були підтриманні в його інтересах представником.

Особа, дії якої оскаржуються, старший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_6 в судовому засіданні заявлені за скаргою вимоги визнав частково, пояснив, що дійсно в його провадженні як державного виконавця на розгляді перебуває виконавчий лист № 2 -12/2011 виданий Шевченківським районним судом м. Чернівці за заявою стягувача ОСОБА_7 щодо зобов»язання скаржника ОСОБА_4 ліквідувати за власний рахунок самочинно збетовану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців, відновивши дощоприймальник біля стіни квартири № 5 даного будинку. Пояснив, що ним неодноразово здійснювався виїзд у двір спільного користування за наведеною вище адресою з метою зафіксувати виконання рішення суду, однак, ОСОБА_4 постійно чинилися перешкоди в цьому, разом з цим, ним дійсно було зафіксовано факт ліквідації бетонної площадки розміром 25 кв.м. в дворі спільного користування з відмоткою поновленою навколо будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівці та відновлений дощоприймальник біля стіни квартири № 5 даного будинку, однак внаслідок непогодження цих дій здійсненних з боку стягувача і неодноразових звернень до виконавчої служби самого ОСОБА_4 він не може закрити виконавче провадження, так як стягував вважає рішення суду від 02.08. 2011 року не виконаним і стверджує про наявність не відновленого дощоприймальника біля стіни квартири АДРЕСА_3 під сходами, що ведуть до квартири 5 цього будинку. А, отже, щодо заявлених вимог по скарзі ОСОБА_4 поклався на розсуд суду.

Зацікавлена особа, стягувач ОСОБА_7 і в його інтересах представник за угодою ОСОБА_8 заявлені вимоги по скарзі ОСОБА_4 заперечували і вважають, що в їх задоволенні слід відмовити.

В наданих суду поясненнях, в інтересах свого довірителя ОСОБА_7, представник ОСОБА_8 стверджує, що на виконання рішення суду від 02.08. 2011 року скаржником ОСОБА_4 не виконані вимоги щодо ліквідування забетонованї площадки розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівці та не відновлений дощоприймальник біля стіни квартири № 5 даного будинку, який саме знаходиться під сходами до вказаної квартири.

Зацікавлені особи, стягувачі ОСОБА_9, ОСОБА_10 в судове засідання не з»явилися, будучи повідомленими в порядку вимог ст. 74 ч.4 ЦПК України, відомостей про поважність причини неявки в засіданні суду останніми не представлено.

Суд, заслухавши пояснення скаржника ОСОБА_4, доповнення до них представника, пояснення державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_6, пояснення представника стягувача ОСОБА_7 ОСОБА_8, вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються вимоги скарги, обєктивно дослідивши і оцінивши усі докази, в їх сукупності встановлені в судовому засіданні, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності у межах заявлених вимоги, суд приходить до наступних висновків.

Відносно заявлених вимог судом установлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень статей 3, 4, 11, 27, 31 ЦПК України право визначати предмет, підставу позову і спосіб захисту порушеного права належить позивачеві (заявнику).

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом, належними доказами по справі, встановлено, що 02 серпня 2011 року Шевченківським районним судом м. Чернівці ухвалено рішення в справі № 2 -12/2011 за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_11, ОСОБА_10 до нього та ОСОБА_12, Чернівецької міської ради, департаменту житлового комунального господарства та земельних відносин Чернівецької міськради, треті особи, що не заявляли самостійних вимог ОСОБА_13, виконавчий комітет Першотравневої райради у м. Чернівці про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання незаконним розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної (немайнової) шкоди (а.с. 8-20), згідно якого заявлені позовні вимоги було задоволено частково.

Згідно рішення від 04.11. 2011 року колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області (а.с. 21 28), рішення суду першої інстанції вищенаведене від 02.08. 2011 року було скасовано, було частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_4, при цьому, вимоги задоволенні за рішенням суду першої інстанції від 02.08. 2011 року в частині зобов»язання ОСОБА_4 та ОСОБА_12 ліквідувати за їх рахунок самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівців, відновивши дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_1 було залишено без змін і саме на виконання даних вимог рішення суду, 07.09. 2012 року було видано Шевченківським районним судом м. Чернівці виконавчий лист № 2 -12 /2011 за заявою стягувача ОСОБА_7 (а.с. 228 229 матер. виконавч.провадж) та 24.09. 2012 року державним виконавцем винесено постанову в рамках ВП 34373980 про відкриття виконавчого провадження (а.с. 226, 227 матер. виконавч.провадж).

Судом встановлено, що на підставі ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» боржника ОСОБА_4 державним виконавцем зобов»язуалося у визначені строки виконати рішення суду в означеній вище частині від 02.08. 2011 року, так як рішення суду боржником ОСОБА_4 не виконувалося (а.с. 31, 37) (а.с. 66, 71,82, 83, 86 матер. виконавч.провадж).

Відповідно до досліджених актів державного виконавця з приводу виконання і фіксації виконання рішення суду від 02.08. 2011 року (а.с. 210, 207, 166, 167, 79, 87,88 матер. виконавч.провадж) вбачається, що рішення суду не виконувалося боржником ОСОБА_4; на останнього було накладено штраф (а.с. 228 матер. виконавч.провадж) та стягувалися відповідно витрати за проведення виконавчих дій, які ОСОБА_4 оскаржувалися в установленому законом порядку, що вбачається з матеріалів дослідженого виконавчого провадження ВП 34373980 (.с. 107, 108, 128, 129 матер. виконавч.провадж) (а.с. 184 185 мат. справи)

Відповідно до дослідженої викіпіровки з топографічного плану (м.1:500) будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівці вбачається місце розташування каналізаційних люків (а.с. 102 - 103), що спростовує доводи представника стягувача ОСОБА_7 в частині того, що саме в місцях відображених на дослідженій викіпіровки має місце другий дощеприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_4, який підлягає відновленню за рішенням суду. При цьому, посилання на те, що каналізаційні колектори і дощеприймальник це одне і теж спростовуються і наданими для дослідження саме ОСОБА_7 документами, зокрема даними листа відповіді останньому Чернівецької міськ СЕС від 19.06. 2003 року (а.с. 103) та висновками судової будівельно технічної експертизи (а.с. 105 117), згідно якої мова йде не про дощоприймальник, а саме каналізаційні колектори, як такі, що знаходяться під добудової до АДРЕСА_5 і відношення до кв5 цього будинку не мають. При цьому, судом звертається увага, що на виконання рішення суду від 02.08. 2011 року ОСОБА_4 було зобов»язано відновити дощоприймальник біля стіни АДРЕСА_6, а не каналізаційний колектор біля кв. 6 даного будинку. Крім цього, саме з даних питань ОСОБА_4 звертався до суду з заявою про роз»яснення виконання рішення суду від 02.08. 2011 року, в роз»ясенні якого з цих питань йому було відмовлено про що свідчить ухвала суду від 14.11. 2012 року (а.с. 63 67), натомість крім наведеного, саме в даній ухвалі суд посилався на те, що знесення забетонованої площадки у дворі будинку 10 по вул.. Ломоносова м. Чернівці не стосується отмостки біля зовнішніх стін квартири 6, належної ОСОБА_4 і це не було предметом позовних вимог при розгляді справи за позовом ОСОБА_7 про усунення перешкод у здійсненні права власності, визнання незаконним розпорядження органу приватизації, визнання недійсним свідоцтва про право власності на квартиру, усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. А, тому, доводи представника стягувача ОСОБА_14 в частині того, що площадка в дворі спільного користування будинку 10 по вул.. Ломоносова м. Чернівці повинна була б бути ліквідована з отмосткою є безпідставними і такими, що спростовуються і поясненнями під час проведення окремої процесуальної дії спеціаліста залученого для цього ОСОБА_15, який пояснив, що згідно даних ДБН В.2.1 -10-2009 Основи та фундаменти споруд (а.с. 68) отмостка є обов»язковою біля будинку в розмірах від 80 см. до 1 м.

Крім наведеного, спеціалістом ОСОБА_15 було при візуальному огляді в підвальному приміщенні чітко вказано на каналізаційні труби і відповідно виведені на зовні з підвального приміщення на вулицю вентиляційні отвори (протокол окремої процесуальної дії а.с. 210 212).

Оглядом на місці під час проведення окремої процесуальної дії з виходом у двір спільного користування будинку 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівці (протокол окремої процесуальної дії а.с. 210 212) чітко вбачалося і ніким з сторін справи не заперечувалося факт ліквідування ОСОБА_4 на виконання рішення суду від 02.08. 2011 року самочинно забетонованої площадки, розміром біля 25 кв.м. у дворі спільного користування вказаного будинку та відновлення дощоприймальника (з наявним на ньому захисною решіткою) біля стіни квартири АДРЕСА_7. При цьому, ніяких зауважень сторонами до проведення окремої процесуальної дії і щодо відображення їх в протоколі не зазначалося.

Фактичне ліквідування самочинно забетонованої площадки, розміром біля 25 кв.м. у дворі спільного користування вказаного спірного будинку підтверджується і дослідженими фото таблицями проведеними 01.06. 2013 року виконаними ОСОБА_4 (а.с. 149 157) (а.с. 172 176 матер викон провадж), а також показаннями свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_17, які відповідно пояснили, що на прохання ОСОБА_4 збивали бетонну площадку вручну за допомогою перфоратора та підправили отмостку біля будинку, так як коли вони ліквідували бетонну площадку, під нею виявили отмостку, приблизно см. 80 90. Пояснили відповідно, що на момент коли вони знімали бетонну площадку, сходова клітина до квартири ОСОБА_4 вже була і вони ніяких робіт не здійснювали, а лише з підвалу, як пояснив свідок ОСОБА_16 він вивів вентиляційні отвори, так як в підвалі проходять каналізаційні труби. Крім наведених роботі, він також за проханням ОСОБА_4 прочистив дощоприймальний біля стіни квартири АДРЕСА_7 і накрив його новою кришкою. Не заперечував того, що під час здійснення ними робіт приходив державний виконавець з якимось людьми, фотографували їх без надання на це їхнього дозволу, в подробиці вони не вникали з людьми більше розмовляв ОСОБА_4

Доводи представника стягувача ОСОБА_7 в частині того, що ОСОБА_4 не виконано рішення суду від 02.08. 2011 року та не відновлено дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_7 і того, що в каналізаційний колектор який знаходиться у дворі вказаного будинку під сходами квартири скаржника проводиться скид атмосферних опадів і талих вод і це збільшує навантаження на каналізаційний колектор розташований поблизу домінуючого двоповерхового житлового будинку, тобто в якому мешкає ОСОБА_7 спростовуються в сукупності із вищенаведеними доказами і листом державного комунального підприємства «Чернівціводоканал» (на запит адвоката ОСОБА_5В.) від 05.12. 2008 року № 09/3559 (а.с. 176) з якого вбачається, що каналізаційний колектор у дворі житлового будинку 10, а також під добудовою до квартири АДРЕСА_8 не знаходиться.

Судом крім наведеного, встановлено, що державний виконавцем ОСОБА_6 під час розгляду справи було винесено постанову 10.11. 2015 року про внесення виправлень до постанови про відкриття провадження виконавчого, внаслідок того, що з заявою про виконання судового рішення від 02.08. 2011 року звертався лише один стягував ОСОБА_7, а помилково в постанові про відкриття виконавчого провадження було зазначено усіх стягувачів (а.с. 145 - 147) та у зв»язку з реорганізацією виконавчої служби, державним виконавцем Тдиренчуком М.В. в процесі розгляду справи було винесено 12.03. 2016 р. постанови про передачу матеріалів виконавчого провадження № ВП 34373980 та прийняття виконавчого провадження як державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції до свого провадження.

Відповідно до статті 383 ЦПК, частини першої статті 12, частини четвертої статті 82 Закону про виконавче провадження право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК, мають лише сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що порушено їх права чи свободи. При цьому вони набувають процесуального статусу заявника. Суб'єктом оскарження може бути і державний виконавець чи інша посадова особа державної виконавчої служби, які представляють орган державної виконавчої служби, зазначений у статті 3 Закону України "Про державну виконавчу службу", оскільки відповідно до частини другої статті 4 цього Закону державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

Відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентуються Законом України «Про виконавче провадження».

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Про це вказує і практика Європейського Суду (рішення Європейського суду з прав людини від 24 жовтня 2013 року у справі «Нечепоренко та інші проти України», у якому цей суд встановив порушення Україною пункту 1 статті 6, статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, та статті 1 Першого протоколу до Конвенції).

Крім наведеного, законодавець також визначив, що одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов'язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно з статтею 19 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У статті 30 цього Закону визначено строки здійснення виконавчого провадження, відповідно яких державний виконавець провадить виконавчі дії з виконання рішення до завершення виконавчого провадження у встановленому цим Законом порядку.

Відповідно до статті 89 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання без поважних причин у встановлений державним виконавцем строк рішення, що зобов'язує боржника виконати певні дії, які можуть бути виконані лише боржником державний виконавець виносить постанову про накладення штрафу та призначає новий строк для виконання. У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин державний виконавець у тому ж порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до правоохоронних органів з поданням (повідомленням) про притягнення боржника до кримінальної відповідальності відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до досліджених актів державного виконавця з приводу виконання і фіксації виконання рішення суду від 02.08. 2011 року (а.с. 210, 207, 166, 167, 79, 87,88 матер. виконавч.провадж) вбачається, що рішення суду не виконувалося боржником ОСОБА_4; на останнього було накладено штраф (а.с. 228 матер. виконавч.провадж) та стягувалися відповідно витрати за проведення виконавчих дій, які ОСОБА_4 оскаржувалися в установленому законом порядку, що вбачається з матеріалів дослідженого виконавчого провадження ВП 34373980 (.с. 107, 108, 128, 129 матер. виконавч.провадж) (а.с. 184 185 мат. справи), однак, відповідними рішеннями судів, зокрема Чернівецького окружного адміністративного суду від 05.11. 2014 року, яке ніким з сторін виконавчого провадження, їх представниками не оскаржувалося було констатовано те, що державним виконавцем Тодиренчуком М.І. не враховувалися обставини виконання боржником, тобто ОСОБА_4 рішення суду від 02.08. 2011 року та було визнано протиправною і скасовано постанову від 24.06. 2014 року державного виконавця Тодиренчука М.І. про стягнення з ОСОБА_4 витрат на проведення виконавчих дій.

Відповідно до постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.06. 2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» визначено, що при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12). Боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку (частина друга статті 82 Закону про виконавче провадження). Скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ (частина друга статті 384 ЦПК), незалежно від місця виконання судового рішення.

Вищенаведеною постановою також передбачено, що у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Пунктом 11 частини 1 статті 49 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа до суду чи іншого органу (посадової особи), який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 75 цього Закону. Закінчення виконавчого провадження означає завершення процедури звернення виконавчого документа до виконання з підстав, передбачених законом, а саме ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Тобто законодавцем чітко визначено, що у порядку цивільного судочинства належить розглядати скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання таких виконавчих документів, виданих на підставі судових рішень, ухвалених відповідно до норм ЦПК та поданих сторонами виконавчого провадження.

Судом, сукупністю досліджених доказів по справі, виходом на місце щодо виконання окремої процесуальної дії уставлено, що фактично зобов»язання покладенні на ОСОБА_4 рішенням від 02.08. 2011 року виконані, разом з цим в матеріалах справи відсутні будь які дані фіксації цього державним виконавцем в установленому законом порядку, натомість з досліджених судом актів державного виконавця, дії якого оскаржуються (а.с. 210, 207, 166, 167, 79, 87,88 матер. виконавч.провадж) вбачається, що вони були складені з порушенням вимог Закону України Про виконавче провадження», а саме в більшості складених актів або відсутні поняті, чи дії здійсненні лише за участю одного з понятих, без підписів учасників проведеної дії та при констатації ліквідування самочинно забетонованої площадки розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку 10 по вул.. Ломоносова м. Чернівці, наявного відновлення дощоприймальника саме біля квартири № 5, а не квартири № 6 будинку 10 по цій же адресі, державним виконавцем не було зафіксовано і відповідно не було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження і повернення виконавчого документу у встановленому законом порядку.

Згідно з статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Статтею 1 Закону № 606-XIV поняття «виконавче провадження» визначено як завершальна стадія судового провадження. Наведене узгоджується з практикою Європейського суду щодо застосування статті 6 Конвенції, яка гарантує право на справедливий суд. Так, у справі «Горнсбі проти Греції» цей суд у своєму рішенні від 19 березня 1997 року зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду».

Таким чином, аналіз досліджених доказів по справі, з»ясованих обставин і доводів сторін, на думку суду свідчить про те, що державний виконавець Тодиренчук М.І. не вжив всіх можливих та необхідних заходів спрямованих на виконання в повному обсязі рішення суду зазначеного в виконавчому документі. У розрізі наведених вище норм Закону, чітко визначено необхідність вчинення певних дій, які повинні бути здійснені державним виконавцем до винесення постанови про закінчення виконавчого провадження.

За результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей 210, 213, 387 ЦПК.

Виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав, однак, п ри цьому, суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37 - 38 Закону про виконавче провадження, проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону про виконавче провадження).

Згідно вимог ст. 212 ЦПК України суд, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, покази свідків, а також відповідно доводи сторін, їх представників, суд дійшов висновку про те, що заявлені вимоги ОСОБА_4 є обгрунтвані.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 55, 124 Конституції України, ст.ст.15, 16 ЦК України; Закону України "Про виконавче провадження", Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 із внесеними змінами; Постанови пленуму ВССУ від 07.02.2014 № 6 "Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах"; статтею 6 Конвенції з прав людини; практики Європейський суд з прав людини; ст. ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 61, 208, 209, 212 215, 218, 383, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заявлені вимоги за скаргою ОСОБА_4 на дій державного виконавця задовольнити частково.

Визнати дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції ОСОБА_6 щодо примусового виконання рішення Апеляційного суду Чернівецької області від 04.11. 2011 року, залишеного без змін в частині рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 02.08. 2011 року - зобов»язання ОСОБА_4 ..ліквідувати самочинно забетоновану площадку розміром 25 кв.м. у дворі спільного користування будинку № 10 по вулиці Ломоносова м. Чернівці, відновивши дощоприймальник біля стіни квартири АДРЕСА_9 неправомірними з зобов»язанням дотримання при виконанні вищенаведеного рішення суду вимог Глави 4 ст. 37, 38 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-ХІУ від 21.04. 1999 року (із змінами і доповненнями)

В іншій частині заявлених вимог скарги - відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в строки і в порядку, передбачених ст.. 294, ст.. 295 ЦПК України.

Суддя Слободян Г.М.