Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1208/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Галаган О. В.
Доповідач Карпенко О. Л.
УХВАЛА

Іменем України

26.05.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області в складі:

головуючого - Карпенка О.Л.,

суддів - Гайсюка О.В., Голованя А.М.,

за участю секретаря - Діманової Н.І. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за позовом виконавчого комітету Кіровоградської міської ради до ОСОБА_2, за участю третьої особи - ОСОБА_3 та за участю прокурора, про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утримання дитини за апеляційною скаргою виконавчого комітету Кіровоградської міської на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 березня 2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

24 липня 2015 року виконавчий комітет Кіровоградської міської ради, діючи в інтересах малолітнього ОСОБА_4, звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 з вказаними вимогами. В обґрунтування своїх вимог позивачем зазначено, що малолітній син відповідача - ОСОБА_4 з 20 жовтня 2009 року по 25 вересня 2012 року перебував під опікою ОСОБА_3, мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування у зв'язку з відбуттям відповідачем покарання, пов'язаного з позбавленням волі, на підставі вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2009 року. Вироком Кіровського районного суду від 20 лютого 2013 року відповідача засуджено за скоєння злочину, а тому ОСОБА_4 було поновлено на первинному обліку дітей, позбавлений батьківського піклування. З часу звільнення з місць позбавлення волі ОСОБА_2 не звернулася до служби у справах дітей виконавчого комітету Кіровоградської міської ради із заявою про повернення їй дитини, тим самим переклала свої обов'язки по утриманню дитини на державу, не бажає повертати дитину в свою родину. Крім того, відповідач страждає на психо-поведінкові розлади внаслідок вживання наркотичних речовин, що відповідає діагнозу «хронічна наркоманія». У зв'язку з цим позивач просив суд: позбавити ОСОБА_2 батьківських прав по відношенню до його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути з ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму; передати дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 на опікування органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для вирішення питання подальшого влаштування; стягнути з відповідача судові витрати.

Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 26 січня 2016 року позовну заяву виконавчого комітету Кіровоградської міської ради, подану в інтересах ОСОБА_4, до ОСОБА_2 в частині вимог про передачу дитини на опікування органу опіки та піклування Кіровоградської міської ради для вирішення питання подальшого влаштування залишено без розгляду.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 березня 2016 року у задоволені позовну відмовлено в повному обсязі. Судові витрати віднесено на рахунок держави.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, виконавчий комітет Кіровоградської міської ради оскаржив його в апеляційному порядку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд першої інстанції неповно з'ясував обставини справи, не дав їм належної оцінки, зокрема, суд не врахував правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав.

Відповідач скористалась своїм правом подати письмові заперечення на апеляційну скаргу в яких зазначила, що суд першої інстанції в повному обсязі з'ясував обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, надав їм у своєму рішенні належну оцінку, а отже апеляційна скарга є неналежно обґрунтованою.

Третя особа ОСОБА_3 також подала заперечення на апеляційну скаргу, в яких просила апеляційну скаргу виконавчого комітету Кіровоградської міської ради відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

У судовому засіданні представник позивача Тимоховська Т.М. підтримала апеляційну скаргу. Вона наполягала на позбавленні відповідача батьківських прав відносно сина так, як відповідач не подала виконкому заяву про повернення їй дитини, не бажає утримувати дитину.

Прокурор Топонар Н. С. висловила позицію щодо обґрунтованості позову.

Третя особа ОСОБА_3 заперечила проти задоволення апеляційної скарги, пославшись на те, що питання захворювання відповідача на наркоманію, як підставу для позбавлення її батьківських прав, вже досліджувалося судом, який рішенням від 30 жовтня 2013 року відмовив органу опіки та піклування в задоволенні позову пред'явленого з цих підстав. Вона також пояснила, що відповідач являється її дочкою, проживає разом з нею та своїм сином, піклується про нього, але має ряд захворювань, які разом з наявними в неї судимостями перешкоджають їй у працевлаштуванні.

Відповідач заперечила проти доводів апеляційної скарги. Вона пояснила, що відразу після звільнення з місць відбуття покарання сильно хворіла, а тому не могла піклуватися про сина в повному обсязі, деякий час проживала окремо в будинку свої матері. В теперішній час вона проживає разом з дитиною та своєї матір'ю у квартирі останньої, де для сина створені необхідні умови. Вони з її матір'ю разом виховують ОСОБА_4. На теперішній час вона не має постійної роботи та доходу. Через захворювання на гепатит не може влаштуватися на роботу, пов'язану з обслуговуванням населення. За спеціальністю бухгалтера, яку вона має, також не може працевлаштуватися через наявність судимості за скоєння крадіжки. Заяву у виконком про повернення дитини з-під опіки не подавала через побоювання втратити можливість отримання соціальної допомоги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши докази, якими обґрунтовано вимоги і заперечення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Суд першої інстанції встановив і матеріалами справи підтверджуються такі обставини справи:

ОСОБА_4 народився ІНФОРМАЦІЯ_1. Його матір'ю записано в актовому записі про народження ОСОБА_2, відповідач в цивільному процесі, а відомості про батька, ОСОБА_6, записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

ОСОБА_2 неодноразово судима за скоєння злочинів передбачених ст. 185, ст. 309 КК України.

У зв'язку з відбуттям ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі на підставі вироку Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 30 листопада 2009 року, рішенням виконавчого комітету Кіровоградської міської ради «Про встановлення опіки над малолітньою дитиною та піклування над неповнолітніми дітьми» від 22 березня 2010 року № 272 над малолітнім ОСОБА_4, позбавленим батьківського піклування, встановлена опіка та призначено опікуном його бабу - ОСОБА_3

26 червня 2012 року ОСОБА_2 звільнена з установи Державної кримінально-виконавчої служби по відбуттю строку покарання.

На підставі рішень виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 25 вересня 2012 року №760, №761 «Про припинення опіки над малолітньою дитиною» та «Про втрату статусу» відповідно у зв'язку з передачею дитини матері припинена опіка над малолітньою дитиною ОСОБА_4, останній визнаний таким, що втратив статус дитини, позбавленої батьківського піклування.

ОСОБА_2 перебуває на диспансерному обліку з 2003 року з діагнозом: психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання опіоїдів. Синдром залежності. Відповідно до висновку спеціальної медичної комісії по наркологічним оглядам за №50 від 25 січня 2013 року, проведеного на підставі постанови слідчого Кіровоградського МВ УМВС України в Кіровоградській області, ОСОБА_2 страждає психічно-поведінковими розладами внаслідок вживання наркотичних речовин (опій ацетильований).

Крім того вона хворіє на гепатит.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 20 лютого 2013 року ОСОБА_2 визнана винною і їй призначено покарання за ч.2 ст. 309 КК України у виді 2-ох років позбавлення волі.

Згідно з рішенням виконавчого комітету Кіровської міської ради від 18 квітня 2013 року № 212 встановлено опіку над малолітнім ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та призначено ОСОБА_3, бабу малолітнього, його опікуном.

14 серпня 2014 року, згідно ухвали Апеляційного суду Полтавської області від 14 липня 2014 року, ОСОБА_2 звільнена від відбуття покарання на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році» з встановленням над нею адміністративного нагляду строком на 1 рік (а.с. 12).

Після звільнення з місць позбавлення волі, ОСОБА_2 оселилася у будинку своєї матері - ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 з 24 вересня 2014 року по 6 лютого 2015 року була зареєстрована в Кіровоградського міськрайонного центру зайнятості, допомога по безробіттю їй не виплачувалася. Їй видавалися направлення на працевлаштування, але двічі їй було відмовлено у працевлаштуванні, а за одним направленням вона не з'явилася на співбесіду, після чого за допомогою до центру не зверталася.

Згідно довідки Дошкільного навчального закладу № 47 «Горобинка» (а.с. 36) з вересня місяця 2014 року ОСОБА_2 постійно приводить сина ОСОБА_4 до дитячого садка, а також забирає ввечері додому, систематично цікавилася життям дитини у закладі. Дитина чиста і охайна.

З 2015 року і час розгляду справи ОСОБА_3, ОСОБА_2 і малолітній ОСОБА_4 проживають разом в квартирі ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2.

Згідно довідки № 295 та характеристики на учня 1-Б класу ОСОБА_4 (а.с. 29, 122), виданих Комунальним закладом «Навчально-виховне об'єднання природничо-економіко-правовий ліцей - спеціалізована школа І-ІІІ ступенів №8 - позашкільний центр КМР Кіровоградської області», ОСОБА_4 навчається в 1-Б класі даного комунального закладу, систематично відвідує заняття, забезпечений одягом, спортивною формою та шкільним приладдям, справляється з програмою навчання, відвідує спортивну секцію, характеризується позитивно. Його вихованням займаються бабуся - ОСОБА_3 і мати - ОСОБА_2

Відповідно довідок лікувально-профілактичного закладу, малолітній ОСОБА_4 є повністю здоровим.

Згідно висновку виконавчого комітету Кіровоградської міської ради від 23 липня 2015 року № 4502/4905-24 доцільним є позбавлення громадянки ОСОБА_2 батьківських прав відносно дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

За змістом ст. 51 Конституції України дитинство являється об'єктом охорони держави.

Декларація прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошує, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини встановленні ст. 150 СК України.

Сутність батьківського виховання можна визначити, як створення батьками умов та застосування засобів впливу на свідомість, почуття і волю дитини з метою формування всебічно і гармонійно розвиненої особистості, вироблення у дитини позитивних навичок і звичок, її соціалізацію.

Обов'язку батьків виховувати дитину кореспондуються право останньої на належне батьківське виховання та право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї (ст. 152 СК України).

Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно п. 2, п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судомбатьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. є хронічними алкоголіками або наркоманами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Суд першої інстанції встановив, що відповідач не втратила почуття любові до сина ОСОБА_4, піклується про його здоров'я, розвиток та вихованням, суду не надано докази винної поведінки відповідача в ухиленні від виконання батьківських обов'язків, а тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

В апеляційній скарзі позивач посилається, зокрема, на те, що відповідач, після звільнення з місць позбавлення волі, не забрала сина, який позбавлений її піклування, в сім'ю, не подала до органу опіки і піклування відповідної заяви, передбаченої п. п. 14 п. 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, тим самим переклавши обов'язок по утриманню дитини на державу.

Саме така позиція органу опіки та піклування стала підставою для надання висновку від 23 липня 2015 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав.

Проте погодитися з такими доводами позивача неможна.

Згідно підпункту 14 п. 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженогопостановою Кабінету Міністрів України від 24 вересня 2008 року № 866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі довідки про повернення матері, батька з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, заяви матері, батька, поданої районній, районній у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчому органу міської, районної у місті ради, про повернення їм дитини та висновку цього органу про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові.

Служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, на підставі заяви матері, батька, які повернулися з місць позбавлення волі, про повернення їм дитини обстежує їх житлово-побутові умови, перевіряє наявність або відсутність заробітку чи іншого доходу, про що складає відповідний акт та готує висновок районної, районної у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті ради про можливість передачі дитини для подальшого виховання матері чи батькові.

Якщо за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у м. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав. Такі документи можуть бути підготовлені також у разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області вважає, якщо батько або матір, які повернулися після відбуття покарання пов'язаного з позбавленням волі, можуть бути позбавлені батьківських прав відносно своїх дітей, позбавлених батьківського піклування, якщо вони не лише не звернулися до відповідного органу із заявою про повернення дитини, а й не вчинили дій щодо фактичного повернення дитини в сім'ю, не виконують без поважних причин покладених на них батьківських обов'язків.

Крім того, подання матір'ю або батьком заяви про повернення дитини має значення тоді, коли дитина перебуває у відповідному закладі, під опікою опікуна, або піклувальника, які не перебувають з дитиною у сімейних чи родинних відносинах.

Суд правильно встановив, що відповідач проживає разом з сином у квартирі своєї матері, баби малолітнього, де створені належні умови для дитини, піклується про нього, відвідує регулярно навчальні заклади де навчається син, цікавиться його життям, займається його вихованням, доглядає за ним.

Встановлення опіки над дитиною, як правило, має бути тимчасовим заходом, який має бути припинено, як тільки дозволять обставини.

Малолітній ОСОБА_4 виховується своєю матір'ю в сім'ї, має належні умови для свого фізичного і духовного розвитку, навчання та виховання.

Відповідач не ухиляється від виконання батьківських обов'язків.

Таким чином відповідач повернула собі опіку над сином.

Неподання відповідачем заяви до виконавчого комітету Кіровоградської міської ради про повернення дитини ОСОБА_2 пояснює скрутним матеріальним становищем, відсутністю роботи та страхом втратити можливість отримання державної допомоги, яку призначено сину ОСОБА_4, як дитині позбавленій батьківського піклування.

Стаття 164 СК України містить вичерпний перелік підстав для позбавлення батьківських прав.

Проте недобросовісність батьків в частині отримання соціальної допомоги на дітей не є підставою для застосування заходів впливу, передбачених вказаною статтею Кодексу.

Відсутність роботи у відповідача, як засобу для існування її та її дитини, пов'язана не з небажанням працювати, а у зв'язку з станом її здоров'я (наявність інфекційного захворювання) та кримінальним минулим, що погіршує її конкурентоздатність на ринку праці.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 151 СК України батьки мають право залучати до виховання дитини інших осіб, передавати її на виховання фізичнимта юридичним особам.

Баба, дід зобов'язанні брати участь у вихованні внуків, а тому участь ОСОБА_3 у вихованні і утриманні внука ОСОБА_4 є її обов'язком та не є свідченням ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків.

Таким чином малолітній ОСОБА_4 розвивається у стійкому, спокійному, такому що не є небезпечним середовищі, суттєвою частиною якого є його мати, а тому позбавлення відповідача батьківських прав суперечитиме якнайкращим інтересам дитини.

Відповідно до пункту 5.4 Правил опіки та піклуванняоргани опіки та піклування уповноважені приймати рішення про припинення опіки у разі повернення дитини на виховання батькам.

У пункті 27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 24 вересня 2008 року N 866, серед іншого, передбачено, що «дитина втрачає статус дитини, позбавленої батьківського піклування, у разі поновлення піклування обох або одного з батьків на підставі ... висновку органу опіки та піклування про можливість передачі дитини батькам (або одному з них)».

Апеляційний суд вважає, що виконавчий комітет Кіровоградської міської ради за наявності підстав уповноважені приймати рішення з питань визначення статусу (надання або позбавлення статусу дитини позбавленої батьківського піклування). При цьому заява батьків не має визначального значення за наявності фактичного повернення дитини під опіку батьків.

Обгрунтовуючи позов, позивач посилався, зокрема, на те, що відповідач ОСОБА_2 страждає на хронічну наркоманію, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України може бути підставою для позбавлення її батьківських прав.

Суд першої інстанції в своєму рішенні не дав оцінки цим доводам позивача, не перевірив обставин, на які той посилався.

Проте це не привело до неправильного вирішення спору.

Так з матеріалів справи вбачається, що орган опіки і піклування Кіровоградської міської ради, яким являється виконавчий комітеті цієї ради, у квітні 2013 року вже звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України.

Це підтверджується матеріалами оглянутої колегією суддів у судовому засіданні цивільної справи № 405/4111/13-ц.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2013 року в задоволенні того позову відмовлено. Суд встановив факт захворювання у відповідача на наркоманію, але врахував її ставлення до виконання батьківських обов'язків, ставлення до дитини і відмовив у задоволенні позову. Вказане рішення позивач не оскаржував і воно набрало законної сили.

Обов'язковість судового рішення встановлена положеннями ч. 5 ст. 124, п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України.

Проте наркоманія є хворобою тривалою, яка має свій перебіг та різноманітні стадії.

Подальший, після ухваленні рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 30 жовтня 2013 року, перебіг захворювання може бути підставою для повторного звернення органу опіки та піклування з позовом про позбавлення батьківських прав з підстав передбачених п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України. У зв'язку з цим підстави для закриття провадження по справі у цій частині (п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України) відсутні.

Відповідач заперечує вживання наркотичних засобів після звільнення від відбуття покарання.

Будь-яких даних, які б спростовували твердження відповідача щодо відсутності у неї рецидиву хвороби особами, які беруть участь у справі не надано.

У зв'язку з цим колегія суддів дійшла висновку про відсутність нових обставин, передбачених п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України, які б вказували на наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав.

Дослідження сімейної ситуації в даній справі, зокрема, факторів фактичного, емоційного, психологічного, матеріального та медичного характеру не доводять наявності підстав, передбачених п. п. 2, 4 ч. 1 ст. 164 СК України, для позбавлення відповідача батьківських прав відносно сина ОСОБА_4.

Суд першої інстанції хоча і не надав оцінку всім доводам позивача, однак вірно вирішив справу по суті, а з урахуванням того, що внаслідок винесення судовою палатою у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області власного рішення результат по суті не зміниться, тому рішення суду першої інстанції слід залишити в силі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу виконавчого комітету Кіровоградської міської відхилити, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: