_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/235/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.06.2016 року

Київський районний суд м.Одеси

У складі судді Калашнікової О.І.

При секретарі Шеховцевій О.В.

Розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом

ОСОБА_1 Віл»ямовича до Фізичної особи підприємця ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 про відшкодування шкоди,

Встановив:

Позивач звернувся у жовтні 2014 року до суду з вимогами ухвалити рішення про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на його ОСОБА_1 користь на відшкодування матеріальної шкоди 5100,90 грн, на відшкодування моральної шкоди 500 грн та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав і посилався на наступне: 01.01.2014 року на території автостоянки «МГВ» за адресою м.Одеса Ак.Вільямса,59, що належить на праві власності ОСОБА_2, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 і ОСОБА_4 і бездіяльності працівників стоянки було пошкоджено автомобіль, належний ОСОБА_1

Представник ОСОБА_2 позов не визнав і посилався як на безпідставність так і на недоведеність позовних вимог.

Відповідачі ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до суду не з»явились, про час і місце слухання справи сповіщались судом неодноразово за місцем реєстрації відповідно до вимог ст..74 ЦПК України. Суд отримав відомості, що за місцем реєстрації відповідачі не знаходяться, після чого повідомлення про час і місце слухання даної справи для відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4 розмістив в газеті «Одеські вісті» за № 42 від 31.05.2016 року.

Суд вислухав учасників процесу, вивчив матеріали справи і встановив наступне:

26.12.2013 року ОСОБА_1 залишив на зберігання автомобіль марки «Mitsubishi- Lancer» р.н.з. ВН4714СК на території автостоянки «МГВ», що розташована по вул..Ак.Вільямса,59 в м.Одесі. 1.01.2014 року близько 23 години автомобіль було пошкоджено ОСОБА_4, коли проходила повз ворота автостоянки навмисно вдарила ногою по ним, ворота злетіли з петель і полотно впало на автомобіль. Внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4 на лакопофарбованому покритті кузова автомобіля з»явились сколи і глибокі подряпини, деформовано переднє ліве крило, лівий молдинг даху. Розмір спричиненої матеріальної шкоди визначено експертом ОНДІСЕ у висновку №174 від 21.02.2014 року і складає 5100,90 грн. Позивач стверджує, що неправомірні дії ОСОБА_4 спричинили йому і моральну шкоду, яка полягає в переживаннях з приводу пошкодження його майна та порушенням налагодженого стану його життя. Позивач оцінив моральну шкоду в розмірі 5000 грн. ОСОБА_1 вимагає стягнути на його користь в солідарному порядку з відповідачів: ОСОБА_2 власника автостоянки, який не забезпечив належного зберігання автомобіля, ОСОБА_4, яка своїми неправомірними діями спричинила шкоду, ОСОБА_3, який 1.01.2014 року був поряд з ОСОБА_4 і не зупинив її дій, - на відшкодування матеріальної шкоди 5100 грн і на відшкодування моральної шкоди 5000 грн.

На обґрунтування своїх вимог позивач посилався на такі докази: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім.»я ОСОБА_1, висновок судового авто товарознавчого дослідження №174 від 21.02.2014 року, висновок Таїровського ВМ №495 за результатами перевірки звернення ОСОБА_5 щодо пошкодження належного йому автомобіля.

Представник відповідача ОСОБА_2 позов не визнав, посилаючись на його недоведеність, тому як позивач не надав належних доказів щодо укладання договору зберігання автомобіля на території автостоянки «МГВ» між працівниками автостоянки і ОСОБА_1 або ОСОБА_5

При вищенаведених обставинах суд вважає позов ОСОБА_1 підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав:

Суд встановив і сторони визнали, що автомобіль марки «Mitsubishi- Lancer» р.н.з. ВН4714СК, належний на праві власності ОСОБА_1 було пошкоджено 1.01.2014 року на території автостоянки «МГВ» внаслідок неправомірних дій ОСОБА_4

Частина 1 ст. 1166 ЦКУ передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦКУ особа звільняється від відповідальності, якщо доведе, що шкода завдана не з її вини. Стаття 614 ЦКУ розрізняє дві форми вини: умисел та необережність. Умисел полягає в тому, що особа розуміє значенні своїх дій, передбачає настання негативних наслідків і свідомо їх допускає. Необережність полягає в тому, що особа не передбачає можливість завдання шкоди при обовязку її передбачити. Частина 2 ст. 1166 ЦКУ говорить, що вина заподіювача шкоди припускається, тобто заподіювач повинен сам довести відсутність своєї вини. До цього часу він вважається винним, що означає для нього відповідні негативні правові наслідки. Відповідачка ОСОБА_4 від явки до суду по даній справі протягом довго часу ухиляється, будь-яких доказів щодо відсутності вини в пошкодженні майна позивача не надала.

Щодо вимог до відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про відшкодування шкоди. Суд не встановив причинного зв»язку між діями (бездіяльністю) ОСОБА_2 і ОСОБА_3 та пошкодженням автомобіля позивача, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.

Щодо розміру майнової шкоди, визначеного експертом ОНДІСЕ у висновку №174 від 21.02.2014 року, від відповідачів заперечень і зауважень не надходило. Суд приймає висновок експерта як належний доказ розміру спричиненої майнової шкоди.

Вимоги позивача щодо відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Суд погоджується з доводами позивачевої сторони, що ОСОБА_1 внаслідок винних та неправомірних дій відповідачки ОСОБА_4 було заподіяно моральну шкоду. Моральна шкода, завдана позивачу, полягає в душевних переживаннях у зв»язку з пошкодженням майна, порушенням налагодженого стану життя, додатковими зусиллями забезпечити свій побут і роботу.

Згідно з вимогами ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Положення ст. 1167 ЦК України визначають, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Визначаючи розмір моральної шкоди суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, приймає до уваги обставини ДТП, розмір спричиненої матеріальної шкоди і вважає, що на відшкодування моральної шкоди ОСОБА_1 належить стягнути з відповідача 1000 грн.

Правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються нормами ст.ст.1166, 1167, 1187 ЦК України, ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Судовий збір в сумі 243,6 грн підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_4 на користь позивача згідно з ст.88 ЦПК України.

Керуючись ст.213,214,215 ЦПК України, суд

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1 ( ІН невідомий, зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 5100 грн 90 коп, на відшкодування моральної шкоди 1000 грн і 243 грн 60 коп судовий збір.

У задоволенні іншої частини позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Київський райсуд м.Одеси протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Калашнікова О. І.