Справа № 127/1967/16-ц
Провадження № 2/127/1952/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 лютого 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Ан О.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 лютого 2016 року матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності, були залишені без руху та надано строк для усунення недоліків даної позовної заяви до 12 лютого 2016, але не більше пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що відповідно до статті 26 Закону № 2780-XII спори з питань містобудування вирішуються радами, інспекціями державного будівельного архітектурного контролю у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

За загальним правилом кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК, частина перша статті 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК). У звязку із цим звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до чч.2 та 3 ст.331 ЦК право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Крім того, відповідно до ч.2 ст.5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію обєкта нерухомого майна, то державна реєстрація прав на такий обєкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку.

За змістом ст.26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації.

Проектування та будівництво обєктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку:

отримання замовником або проектувальником вихідних даних;

розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених ст.31 цього закону, її експертизи;

затвердження проектної документації;

виконання підготовчих та будівельних робіт;

прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів;

реєстрація права власності на обєкт містобудування.

Крім того, відповідно до Постанови КМУ № 461 від 13.04.2011 року «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів», прийняття в експлуатацію обєктів, що належать до I-III категорії складності, та обєктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації органами державного архітектурно-будівельного контролю поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації.

Відповідно до розяснень, які містяться у п.9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та адміністративних справ № 6 від 30.03.2012 року, «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», при вирішенні питання про відкриття провадження у справі за позовом про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти суд має звертати увагу чи зазначено у позовній заяві відповідно до вимог статті 119 ЦПК обставини щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та посилання на докази щодо зазначених обставин. У разі відсутності посилання на такі обставини або докази суд має відповідно до вимог статті 121 ЦПК залишити позовну заяву без руху та надати строк для усунення недоліків із наслідками, передбаченими частиною другою статті 121 ЦПК.

Вказана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачем не зазначено доказів: щодо звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації на підставі порядку встановленого Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності».

- позивач ставить питання про визнання права власності на житловий будинок, довільно зазначаючи ціну позову, при цьому відсутні документи про оцінку вказаного майна та відповідність оцінки визначеній позивачем ціни позову та сплаті судового збору.

23 лютого 2016 року на адресу суду надійшли матеріали на виконання вимог ухвали від 05 лютого 2016 року, які позивач вважає, такими, що повністю виконують вимоги ухвали про усунення недоліків та усувають їх.

Дослідивши вищезазначені документи, вважаю їх такими, що не забезпечують виконання вимог ухвали судді від 05 лютого 2016 року про залишення позовної заяви без руху з наданням позивачу строку для усунення недоліків. Так, зокрема позивач стаивть питання про визання за ним права власності н все ждомомолодіння , а згідно матеріалів на викоаннян вимог суду про усунення недоліків, зазанчаєє про спалату судового збору лише за частину будівель.

У звязку з тим, що позивачем недоліки, зазначені в ухвалі суду від 05 лютого 2016 року, у встановлений судом строк усунені не були, слід вважати таку позовну заяву неподаною та повернути її позивачу.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

При поданні позовної заяви позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 1597,50 грн., згідно квитанції № 0.0.463930669.1 від 19.11.2015 року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ст. 121 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Вінницької міської ради про визнання права власності визнати неподаною та повернути позивачу.

Повернути ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 1597,50 грн. (одна тисяча пятсот девяносто сім гривень 50 коп.), що були перераховані згідно квитанції № 0.0.463930669.1 від 19.11.2015 року.

Роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення позовної заяви.

Ухвала суду може бути оскаржена до Апеляційного суду Вінницької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали через Вінницький міський суд Вінницької області.

Суддя: