Справа № 212/7619/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

13 квітня 2016 року м. Кривого Рогу

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючої - судді Борис О.Н., з участю: секретаря Хазієвої Т.В., позивача - ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста ОСОБА_2, цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи Жовтневий районний відділ в м. Кривий Ріг ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради м. Кривого Рогу, -

В С Т А Н О В И В:

31 серпня 2015 року, позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою, в якій, уточнивши позовні вимоги, просила визнати на підставі ст.ст. 71, 72 ЖК України ОСОБА_3, ОСОБА_4, разом з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що вона є основним наймачем квартири АДРЕСА_2. У спірній квартирі зареєстрованим значиться її син ОСОБА_3 та з її згоди було зареєстровано онука ОСОБА_5 та його матір ОСОБА_4

У 2008 році ОСОБА_3 разом з ОСОБА_4 та малолітнім сином ОСОБА_6 вибули на постійне місце проживання до м. Севастополя АРК, надавши нотаріально посвідчену заяву про зняття їх та їхнього сина з реєстраційного обліку. Відповідачі, будучи зареєстрованими, в спірній квартирі не мешкають, особистих речей в квартирі не мають, витрати з її утримання не несуть, в той час як реєстрація відповідачів тягне нарахування комунальних платежів, що є обтяжуючим фактором.

Присутня у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_4 до суду не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причину неявки суду не повідомили.

Представники третіх осіб Жовтневого районного відділу в м. Кривий Ріг ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, служби у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради м. Кривого Рогу надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду пояснив, що він є сусідом позивача й мешкає в квартирі АДРЕСА_3 з 1969 року, знає позивача та його сімю давно. Підтвердив, що близько 6-7 років року син позивача разом зі своєю дружиною та їхньою сумісною дитиною не мешкають за вказаною адресою.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона є сусідкою позивача й мешкає в квартирі АДРЕСА_4. Підтвердила, що позивач одна мешкає в квартирі № 19 й утримує її, а її син разом з сімєю не мешкають в ній вже давно й до теперішнього часу не зявились.

13 квітня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали цивільної справи, надавши оцінку доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 10.01.2006 року є наймачем квартири АДРЕСА_2, що підтверджується письмовою відповіддю ТОВ «Житлокомцентр» № 17 від 20.06.2016 року (а.с. 89).

Згідно довідки № 20 від 15.01.2016 року, виданої ліквідатором КП «ЖЕО № 31», за адресою: АДРЕСА_5 значаться зареєстрованими: позивач ОСОБА_1, її син ОСОБА_3, малолітній онук ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (а.с. 99).

Також судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 постійно проживає у спірній квартирі, утримує житло, сплачує комунальні послуги за себе та відповідачів, ніяких перешкод у користуванні житловим приміщенням відповідачам не створює та не чинить, в той час, як відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з малолітнім сином ОСОБА_5 в квартирі з 2008 року по теперішній час не проживають, витрат по утриманню спірного житла не несуть, що підтверджується актом від 14.07.2015 року, складеним мешканцями будинку № 15 по вул. Кремлівській у м. Кривому Розі та завіреним ТОВ «ЖИТЛОКОМЦЕНТР» (а.с. 18).

Крім того, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 надали згоду на зняття їх та їх неповнолітнього сина ОСОБА_5 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_5 у звязку з переїздом на постійне місце проживання в інше місто, про що надали нотаріально посвідчену заяву від 20.08.2015 року (а.с. 19).

Отже, встановленим у судовому засіданні обставинам відповідають правовідносини , які регулюють порядок користування житлом та втрати цього права членом сімї наймача житла та/або іншою особою, яка має статус члена сімї наймача у відповідності до вимог ч.2 ст. 64 ЖК України.

Відповідно до вимог ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 2 ст. 107 ЖК України передбачено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім'я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім'ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Як розяснив Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12.04.1985 р., у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад

встановлені строки.

При цьому, в п.11 Постанови передбачено, що суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Матеріалами справи підтверджено, що відповідач ОСОБА_3 станом на теперішній час проживає в м. Севастополь АРК та 20.09.2014 року уклав шлюб з ОСОБА_9, змінив громадянство, отримавши 05.10.2015 року паспорт громадянина ОСОБА_10 Федерації, зареєструвавши своє місце проживання 16.10.2015 року за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 14. 47-51).

Онук позивача ОСОБА_5 навчається в 4-му класі Державного бюджетного освітнього закладу м. Севастополя «Середня загальноосвітня школа № 37» з 01.09.2012 року по теперішній час й мешкає разом з матірю ОСОБА_4 за адресою: м. Севастополь, пр. Жовтневої революції, будинок 56, корпус БАДРЕСА_7 (а.с. 44).

З викладеного вбачається, що відповідачі разом з малолітньою дитиною вибули до м. Севастополь АРК на постійне місце проживання.

Однак, суд враховує, що звертаючись до суду з позовом позивач ОСОБА_1, уточнила свої позовні вимоги й просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним житлом з підстави, передбаченої ст. 71 ЖК України, й підстав позову під час розгляду справи в подальшому не змінювала (а.с. 1-5, 30-31).

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачі разом зі своєю малолітньою дитиною залишили житлове приміщення з власної волі, втратили інтерес до спірного житла як до місця свого проживання, не проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2008 року, тобто без поважних причин відсутні за адресою свого мешкання більш ніж шість місяців, тому у відповідності до вимог ст. 71 ЖК України визнає відповідачів разом з їх малолітнім сином такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

В іншій частині, позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки ухвалене судом рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на користування житловим приміщенням є підставою, у відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місце проживання» для зняття особи з реєстрації місця проживання, а тому за його наявності окремого рішення суду щодо зняття особи з реєстрації місця проживання не потребується.

На підставі викладеного, керуючись ст. 71, 72 Житлового кодексу України, ст. ст. 4, 10, 60, 209, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, треті особи Жовтневий районний відділ в м. Кривий Ріг ГУ Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, служба у справах дітей виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради м. Кривого Рогу задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, разом з малолітнім сином ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що розташовано за адресою: АДРЕСА_8.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України. Повторне заочне рішення позивач та відповідач можуть оскаржити в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено з загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Суддя: О. Н. Борис