печерський районний суд міста києва
Справа № 757/1633/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Москаленко К.О.,

при секретарі- Ольховській М.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: СПД - ФОП ОСОБА_4, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Г.О. - про визнання договору дарування квартири недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

15.01.2016 позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, просить визнати недійсним укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір №133 від 12.02.2015 дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1 з підстав, передбачених ст. ст.203, 215, 234 ЦК України.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 17.12.2014 між ним та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ Торговий дім «Камілла», згідно умов якого позивач передав належну йому частку у Статутному капіталі товариства у розмірі 40% відповідачу, а відповідач зобов'язався прийняти її у власність та сплатити її вартість в розмірі 8 000 000 грн. протягом 60 днів з моменту підписання вказаного договору. Разом з тим, відповідач ОСОБА_3 не виконав взяті на себе зобов'язання за вказаним договором, не сплатив позивачу вартість 40% вказаної частки в розмірі 8 000 000 грн. 05.05.2015 між позивачем та СПД-ФОП ОСОБА_4 був укладений договір про відступлення права вимоги за вказаним договором купівлі-продажу, відповідно до умов якого позивач відступив ОСОБА_4 право вимоги в розмірі 8 000 000грн. до відповідача. Однак, ОСОБА_3 з метою уникнення від виконання своїх зобов'язань за вказаним договором купівлі-продажу, 12.02.2015 уклав з ОСОБА_2 договір дарування квартири. Вважає вказаний договір дарування фіктивним, оскільки відповідачі, перебуваючи у змові та маючи спільний умисел уклали цей договір з метою приховати нерухоме майно ОСОБА_3 за для уникнення та ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх зобов'язань за означеним договором купівлі-продажу сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 8 000 000 грн. 00 коп. Таким чином вважає наявними підстави для визнання недійсним вказаний вище договір дарування квартири.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, посилаючись на викладені в позові обставини та доводи, просив позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у письмових запереченнях, згідно яких зазначив про необґрунтованість порушення прав та інтересів позивача з боку відповідачів.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов також не визнала та заперечила проти задоволення позову, посилаючись на викладене в письмових запереченнях. Заперечуючи проти задоволення позову, представник відповідача зазначила про те, що позивач не є заінтересованою стороною оспорюваного правочину, а тому твердження про порушення прав та інтересів позивача є безпідставними. Крім того зазначила про відсутність жодних доказів, які б підтверджували наявність умислу всіх сторін правочину, а тому підстави вважати оспорюваний договір фіктивним відсутні.

Третя особа СПД - ФОП ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав.

Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Насобіна Г.О. в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, направила на адресу суду письмові пояснення, згідно яких просила розглядати справу без її участі, разом з тим зазначила, що оспорюваний договір був посвідчений нею у відповідності до вимог чинного законодавства.

За вказаних обставин, суд на підставі ч.2 ст. 169 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень сторін, визнав можливим провести розгляд справи за відсутності третіх осіб.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, думку представників відповідачів, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, надходить до наступних висновків.

17.12.2014 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ Торговий дім «Камілла», згідно умов якого позивач передав належну йому частку у Статутному капіталі товариства у розмірі 40% ОСОБА_3, а ОСОБА_3 зобов'язався прийняти її у власність та сплатити її вартість в розмірі 8 000 000 грн. 00 коп. протягом 60 днів з моменту підписання вказаного договору. (а.с.19-20)

05.05.2015 між ОСОБА_1 та СПД - ФОП ОСОБА_4 був укладений договір про відступлення права вимоги за договором купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ Торговий дім «Камілла», відповідно до умов якого ОСОБА_1 передав СПД - ФОП ОСОБА_4 належне йому право вимоги щодо отримання грошових коштів в розмірі 8 000 000 грн. 00 коп. за відчужену належну частку в статутному капіталі Торговий дім «Камілла». (а.с.27-28)

Відповідно до п.1.3. вказаного договору до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні, в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, в тому числі і право вимоги, що виникне в майбутньому щодо сплати боргу.

Відповідно до п.1.5 Договору первісний кредитор ОСОБА_1 стає майновим поручителем за виконання боржником ОСОБА_3 своїх зобов'язань за вказаним договором купівлі-продажу, в розмірі 20 000 грн. 00 коп.

Таким чином, третя особа СПД - ФОП ОСОБА_4 набув право вимоги за вказаним договором купівлі-продажу до відповідача ОСОБА_3

12.02.2015 між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було укладено договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Насобіною Г.О. та зареєстрований в реєстрі за №133. (а.с.16-17)

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач просить визнати недійсним договір дарування квартири з тих підстав, що договір є фіктивним, оскільки вчинений з метою приховати нерухоме майно ОСОБА_3 за для уникнення та ухилення ОСОБА_3 від виконання своїх зобов'язань за вказаним договором купівлі-продажу сплатити позивачу грошові кошти в розмірі 8 000 000 грн. 00 коп.

Разом з тим, суд вважає відсутнім порушення прав та інтересів позивача з боку відповідачів, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.215, ч.1 ст.203 ЦК України підставою недійсності правочину є суперечливість змісту правочину в момент його вчинення ЦК України, актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Як зазначено в п.7 постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" № 9 від 06.11.2009 правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. У разі якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину. За змістом статті 216 ЦК та виходячи із загальних засад цивільного законодавства суд може застосувати з власної ініціативи реституцію як наслідок недійсності оспорюваного правочину. Інші наслідки недійсності оспорюваного правочину (відшкодування збитків, моральної шкоди тощо) суд застосовує відповідно до статті 11 ЦПК України.

Крім того, як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.26 своєї постанови від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» особами, які беруть участь у справі про визнання правочину недійсним, є насамперед сторони правочину.

Частиною 1 ст. 3 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Виходячи з встановлених обставин справи, позивач не є заінтересованою стороною оспорюваного правочину.

Посилання позивача на порушення його прав та інтересів як поручителя суд вважає безпідставними, оскільки, виходячи з положень ч.1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники в межах своїх зобов'язань за вказаним договором купівлі-продажу і не залежно від наявності чи відсутності у боржника майна.

Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно зі ст. ст. 627, 628 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд суду і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Виходячи з умов вказаного договору купівлі-продажу, відповідач ОСОБА_3 взяв на себе зобов'язання сплатити вартість 40% вказаної частки в розмірі 8 000 000 грн. 00 коп. Інших умов договору, які б свідчили про наявність домовленості сторін про передачу відповідачем ОСОБА_3 у власність позивача нерухомого майна, зокрема, квартири за адресою: АДРЕСА_1 договір не містить.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до вимог ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» однією з підстав для звернення стягнення на майно боржника, є відсутність у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача.

При цьому, як встановлено судом і такі дані матеріали справи не містять, на момент укладення вказаного договору дарування відсутні будь-які рішення про звернення стягнення на майно, а саме, на квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

Таким чином, позивачем не доведено наявність, передбачених ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» підстав для звернення стягнення на вказане майно. Іншого судом не встановлено.

По суті доводів позивача про фіктивність договору дарування, слід зазначити, що з наведених у позові обставин та підстав, відсутні підстави стверджувати про фіктивність вказаного договору дарування, оскільки позивач не має суб'єктивного права оспорювати даний правочин.

Виходячи з встановлених судом обставин справи та вимог чинного законодавства, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову, у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю.

У зв'язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати стягненню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 3, 6, 16, 203, 215, 626-628 ЦК України, ст.ст.3, 10-11, 60, 169, 208-215, 292, 294 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: СПД ФОП ОСОБА_4, Приватний нотаріус Київського міського округу Насобіна Г.О. - про визнання договору дарування квартири від 12.02.2015 № 133 недійсним - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду м. Києва через Печерський районний суд м. Києва.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Печерського

районного суду м. Києва К.О.Москаленко