22-ц/775/362/2016(м)
Категорія 5 Головуючий у 1 інстанції Томілін О.М.
Доповідач Ігнатоля Т.Г.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючого - Ігнатоля Т.Г.,

суддів - Кочегарової Л.М., Попової С.А.,

за участю секретаря - Герасимової Г.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання майна особистою приватною власністю

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом, в якому посилався на те, що з 07 вересня 2012 року по 09 жовтня 2015 року перебував у шлюбі з відповідачкою. В період шлюбу, 24 грудня 2012 року, він придбав автомобіль марки «MAZDA FI 2.0», 2012 року випуску, який зареєстрований у 2 ВРЕР м. Маріуполя 02 січня 2013 року на його ім'я. З серпня 2015 року відповідачка, з якою шлюбні відносини припинені, утримує автомобіль у себе і він не має можливості користуватися належним йому майном, оскільки відповідачка вважає авто їх сумісною власністю. Між тим, автомобіль є його особистою приватною власністю, оскільки ще до реєстрації шлюбу, 04 вересня 2012 року, між ним та ПАТ «ПриватБанк» було укладено депозитний договір на суму 155 000 грн. строком на три місяці до 04 грудня 2012 року. 06 грудня 2012 року вказаний депозитний договір було розірвано і він отримав суму в розмірі 162 327,63 грв. 09 грудня 2012 року між ним та ТОВ «Алекс-Авто» укладено договір купівлі-продажу спірного автомобіля. На придбання автомобіля витрачено отриману суму за депозитним договором. Крім того, він з 2009 року є приватним підприємцем та його дохід за 2012 рік становив 81 765 грн., а також його заробітна плата у ДП «Маріупольський морський торгівельний порт» за 2012 рік склала 10 997, 40 грн. Вказані доходи дозволили йому відкласти деяку суму грошей для придбання автомобіля вартістю 217 080 грн. Відповідачка за весь період спільного життя ніде не працювала та своєї участі у придбанні автомобіля не приймала.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 26 березня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи і просить рішення суду скасувати і ухвалити нове про задоволення його позову. Зокрема, посилається на те, що кошти, які були витрачені на придбання автомобіля частково отримані ним під час шлюбу з відповідачкою, але це його власні кошти, а не спільно нажиті, оскільки відповідачка до реєстрації шлюбу, а також тривалий час після реєстрації не працювала; коштів для придбання автомобіля вона не мала, оскільки за три місяці до шлюбу вона укладала кредитний договір на придбання побутової техніки на суму 3704 грн. у зв'язку з відсутністю у неї будь - яких доходів. Посилання ОСОБА_2 на те, що її мати подарувала на весілля 5000 доларів США не можуть бути прийняті як доказ, оскільки відповідно до наданої виписки з банку, мати відповідачки дійсно у липні 2012 року зняла зазначену суму, але подальша доля цих грошей не відома. Сама ОСОБА_2 у судовому засіданні стверджувала, що гроші матері були витрачені на його навчання.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення позивача ОСОБА_1, який просив апеляційну скаргу задовольнити та ухвалити нове рішення про задоволення його позову; відповідачку ОСОБА_2 та її представника ОСОБА_3, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК У країни апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 07 вересня 2012 року (а.с. 62). На підставі рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя від 09 жовтня 2015 року шлюб розірвано.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за ОСОБА_1 02 січня 2013 року на праві власності зареєстровано автомобіль марки «MAZDA FI 2.0», 2012 року випуску, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1( а.с. 4).

Вказаний транспортний засіб придбано ОСОБА_1 за договором №12.12-127М від 09 грудня 2012 року, укладеним між ТОВ «АЛЕКС-АВТО» (продавець) та ОСОБА_1 (покупець). Відповідно до п. 3.3 зазначеного договору на дату підписання Договору вартість (ціна) товару становить 217 080 грн. та ПДВ - 36 180 грн.( а.с. 7-10).

Відмовляючи ОСОБА_1 у задоволенні позову, суд виходив з того, що позивачем не доведено того факту, що спірний транспортний засіб було придбано лише із залученням його особистих грошових коштів.

Колегія суддів не може не погодитися з таким висновком суду, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку ( доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України майном, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

У відповідності з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст.ст. 57,59 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Оскільки законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі, то обов'язок з доведення тієї обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного з подружжя, покладений на останнього.

На підтвердження доведеності позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що частина грошових коштів за придбаний спірний автомобіль ним було сплачена за рахунок його депозитного вкладу, доходу від підприємницької діяльності та його заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до копії договору № SAMDN5241 від 04.09.2012 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1, останнім передано до банківської установи грошові кошти у розмірі 155 000 грн. в якості грошового вкладу на строк 3 місяці - до 04.12.2012 року включно. Процентна ставка за вкладом становить 17 % річних. Період нарахування процентів за вкладом - 1 місяць. Мінімальний строк вкладу - 3 місяці (а.с. 5).

Згідно з випискою за рахунком № НОМЕР_2 ОСОБА_1 отримано за період з 04 вересня 2012 року по 07 грудня 2012 року грошові кошти у розмірі 162 327,63 грн. ( а.с. 6).

Відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію ФОП № НОМЕР_3, ОСОБА_1 зареєстрований в якості фізичної особи-підприємця 07 грудня 2009 року. Згідно із податковою декларацією ФОП ОСОБА_1 за період 2012 року, сума доходу за звітний (податковий) період складає 81 765 грн.( а.с.12-14).

Згідно з довідкою № 1542 від 22.09.2015 року про заробітну плату ОСОБА_1, який працює у ДП «Маріупольський морський торгівельний порт», загальна сума заробітної плати позивача за період січня 2012 року по грудень 2012 року склала 10 997,40 грн.( а.с.15).

Заперечуючи проти позову, відповідачка ОСОБА_2 посилалася, як в суді першої інстанції так і в апеляційному суді, на те, що вона проживала разом з позивачем без реєстрації шлюбу з 2010 року, спочатку 2 роки з батьками позивача, а потім на орендованій квартирі. Вони мали намір придбати свою квартиру, працювали: вона - у ТОВ «Охорона - Комплекс ЄС», ТОВ «Корпус Груп Комтек»; позивач - в Маріупольскому морському торгівельному порту та займався підприємницькою діяльністю. Крім того, разом вони вирощували і реалізовували бахчеві культури та збирали гроші на квартиру. У 2012 році вони зареєстрували шлюб і за спільною згодою, для потреб сім'ї придбали автомобіль, яким спільно користувалися до припинення шлюбних відносин у 2015 році.

Вказані обставини підтверджені поясненнями свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6, копією трудової книжки з відомостями про місце роботи відповідачки з 2010 по 2014 роки (а.с.39-44), та не спростовані належними і допустимими доказами позивачем.

Враховуючи встановлені судом обставини справи та вимоги закону, колегія суддів вважажє, що вирішуючи спір, суд першої інстанції, відповідно до вимог ст.212 ЦПК України, повно та всебічно дослідив і оцінив надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює і дійшов обгрунтованого висновку про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову, оскільки спірний автомобіль придбано позивачем у період шлюбу з відповідачкою. Факт внесення за авто коштів, отриманих ОСОБА_1 за депозитним договором, який було укладено за три дні до реєстрації шлюбу і розірвано під час шлюбу 6 грудня 2012 року; доходів від підприємницької діяльності, яку позивач здійснював під час шлюбу з відповідачкою; заробітної плати, яку позивач отримував в Маріупольскому морському торгівельному порту, не змінює правового статусу спірного автомобіля, як спільної сумісної власності подружжя.

В рішенні суду повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

В апеляційній скарзі та суді апеляційної інстанції позивач на наявність нових доказів чи обставин, які не були предметом розгляду в суді 1 інстанції та могли вплинути на рішення суду не посилався. Доводи апеляційної скарги позивача зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків суду вони не впливають та їх не спростовують і не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності оскаржуваного рішення.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що висновки суду відповідають обставинам справи, рішення суду постановлено у відповідності з нормами матеріального права, порушень норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи та є безумовною підставою для скасування рішення, у справі не встановлено, тому, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313- 315 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 11 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Т.Г.Ігнатоля

Судді: Л.М.Кочегарова

С.А.Попова