Справа № 352/193/16-ц
Провадження № 22-ц/779/872/2016
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Бойчука І.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Тисменицького районного суду від 14 березня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

10.02.2016 року ОСОБА_2 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі по 1000 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що з 25.06.2008 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2. На даний час шлюб між ними не розірвано, однак на розгляді в Тисменицькому районному суді перебуває справа про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. Відповідач участі у вихованні дітей не бере, коштів на їх утримання не надає, діти повністю знаходяться на її утриманні. У звязку з наведеним позивач просила позов задовольнити.

Рішенням Тисменицького районного суду від 14 березня 2016 року задоволено частково позов ОСОБА_2. Стягнуто з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі по 800 грн. щомісячно на кожну дитину до повноліття дітей. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне зясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема апелянт зазначає, що при розгляді справи та ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції в порушення ч. 1 ст. 182 СК України не враховано його матеріальне становище, те, що на даний час він безробітний та не має стабільного заробітку, а також наявність у нього непрацездатних батьків та хворої матері.

Апелянт вказує, що на даний час його заробіток в середньому становить 1800 грн. на місяць. При цьому суд ухвалив рішення про стягнення з нього аліментів в розмірі 1600 грн. щомісячно на двох дітей, що більше, ніж 50% його заробітку, а отже суд допустив порушення ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» та абз. 4 п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Апелянт стверджує, що жодним чином не уникає своїх батьківських обовязків, має намір сплачувати аліменти у добровільному порядку, однак на даний час може сплачувати аліменти по 400 грн. щомісячно на кожну дитину.

З наведених підстав просить рішення суду першої інстанції в частині розміру стягуваних аліментів змінити та стягувати з нього на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання дітей у розмірі по 400 грн. щомісячно на кожну дитину, а в решті рішення залишити без змін.

У засіданні апеляційного суду апелянт доводи апеляційної скарги підтримав з наведених в ній мотивів.

Позивач ОСОБА_2 в судовому засіданні доводи апеляційної скарги не визнала, рішення суду першої інстанції вважала законним і обґрунтованим.

Вислухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 4-5).

Діти проживають з матірю ОСОБА_2 та перебувають на її утриманні.

Задовольняючи частково позов ОСОБА_2, суд першої інстанції, врахувавши, що відповідач ухиляється від сплати аліментів в добровільному порядку, а також вимоги розумності і справедливості, дійшов висновку про стягнення з останнього на користь позивача ОСОБА_2 аліментів на утримання їх неповнолітніх дітей по 800 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

Колегія суддів з таким висновком суду погоджується не повністю з наступних підстав.

В силу дії ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ст. 1, 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані забезпечити дітям умови для достатнього фізичного, духовного та культурного розвитку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 181 СК України способи виконання обов'язків батьків щодо утримання дитини за загальним правилом визначаються за домовленістю між ними. При відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на неповнолітню дитину та ненадання дитині утримання, той із батьків, з ким проживає дитина, має право на стягнення аліментів у судовому порядку.

Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 184 СК України, а також розяснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в п. 17 постанови від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ відносно батьківства, материнства і стягнення аліментів», якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Вірно встановивши обставини справи та правильно застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 184 СК України, суд обґрунтовано дійшов висновку про те, що з відповідача слід стягувати в користь позивача аліменти на утримання їхніх неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі.

Відтак, за змістом ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що відповідач інших утриманців та стягнень по виконавчих листах не має. Він є молодою, здоровою, працездатною особою. Щодо стану здоров'я дітей позивач доказів не надала, проте ствердила, що хронічних хвороб у дітей немає, однак вони хворіють простудними та вірусними хворобами.

Правильно застосувавши до спірних правовідносин положення ст. 180 СК України та вказавши на обовязок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття, суд першої інстанції належним чином не мотивував свій висновок про визначення розміру аліментів по 800 грн. на кожну дитину.

Судом не враховано того факту, що відповідач самостійно в добровільному порядку оплачує харчування сина ОСОБА_4 в школі, на що щомісячно тратить близько 200 грн., відвідує дітей, приносить їм гостинці, а також періодично забирає дітей до себе додому і несе деякі витрати при цьому.

З урахуванням викладеного та встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2016 року в розмірі 1167 грн., з 1 травня - 1228 грн., з 1 грудня - 1313 грн., для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2016 року у розмірі 1455 грн., з 1 травня - 1531 грн. та з 1 грудня 2016 року в розмірі 1637 грн., колегія суддів вважає, що розмір аліментів, визначений судом першої інстанції до стягнення з відповідача на користь позивача на утримання неповнолітніх дітей, слід змінити, зменшивши до 600 грн. на кожну дитину щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Тисменицького районного суду від 14 березня 2016 року в частині розміру стягуваних з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, змінити, зменшивши суму стягуваних аліментів з 800 грн. до 600 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття.

В решті рішення Тисменицького районного сулу від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

ОСОБА_8