Ухвала

іменем україни

16 травня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КасьянО.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Таращенського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Ставищенського житлово-комунального підприємства, третя особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом, у якому просив поновити його на роботі на посаді лицювальник-плиточник IV розряду дільниці будівельної бригади, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу, з розрахунку середньоденного розміру заробітної плати 141 грн 58 коп. на день ухвалення судом рішення за 53 робочі дні в сумі 7 503 грн 74 коп. та витрати на правову допомогу в розмірі 2 000 грн.

На обґрунтування своїх вимог посилався на те, що він працював у відповідача на посаді лицювальник-плиточник IV розряду дільниці будівельної бригади з 21 жовтня 2002 року. 03 серпня 2015 року він був ознайомлений з повідомленням «Про попередження про наступне скорочення».

Відповідачем було направлено клопотання № 21 від 03 липня 2015 року до профспілкового комітету первинної профспілкової організації Ставищенського ЖКП щодо надання згоди на проведення змін в організації виробництва шляхом скорочення посад штатних одиниць. Відповідно до листів профспілкового комітету від 31 липня 2015 року № 30 та від 09 вересня 2015 року № 32 було відмовлено у скороченні посад штатних одиниць. Проте, наказом від 05 жовтня 2015 року № 166 позивача звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням штату (чисельності) працівників на підставі п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Вважає звільнення незаконним, оскільки відповідач не отримав згоди профспілкового комітету на розірвання з ним трудового договору.

Рішенням Таращенського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Поновлено ОСОБА_3 на роботі у Ставищенському житлово-комунальному підприємстві на посаді лицювальника-плиточника IV розряду дільниці будівельної бригади.

Стягнуто з Ставищенського житлово-комунального підприємства на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 4 409,44 грн. У решті позову відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_3 на роботі у Ставищенському житлово-комунальному підприємстві на посаді лицювальника-плиточника IV розряду дільниці будівельної бригади допущено до негайного виконання.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити з таких підстав.

Частково задовольняючи позов, місцевий суд, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що при звільнені позивача з роботи на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України відповідачем було допущено порушення вимог ст. 43 КЗпП України, а саме не було надано попередньої згоди на розірвання трудового договору первинної профспілкової організації, членом якої є ОСОБА_3, що є підставою для скасування наказу про звільнення позивача як незаконного, поновлення її на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права при їх ухваленні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Таращенського районного суду Київської області від 18 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Ставищенського житлово-комунального підприємства, третя особа - ОСОБА_2, про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.П. Касьян