АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1333/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

адвоката ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

третя особа ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_10 до ОСОБА_9, третя особа: ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_10 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_9, третя особа: ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 03.03.2015 року о 13 год. 30 хв. в м. Сміла по вул. Філатова, ОСОБА_9 керував автомобілем НОМЕР_1, який при зміні напрямку руху не переконався в безпечності та, що це не створить перешкод для руху інших учасників, здійснив зіткнення із автомобілем ОСОБА_11 д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_8, який належить позивачу на праві приватної власності.

13.05.2015 року постановою апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_9 визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн.

Згідно висновку № 033 експертного автотоварознавчого дослідження від 20.03.2015 року розмір матеріального збитку, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 71348 грн. та перевищує розмір страхового відшкодування, виплаченого ПрАТ «СК «Провідна» на 21348 грн.

У звязку з чим, ОСОБА_10 просила суд стягнути з ОСОБА_9 на її користь 21348 грн. завданої матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, 500 грн. франшизи та судові витрати в сумі 1119 грн. Стягнути з ПРАТ СК «Провідна» на користь позивачки недоплачену страхову виплату в сумі 4551,40 грн.

13.10.2015 року ОСОБА_10 подала до суду заяву про відмову від позову в частині вимог до ПРАТ СК «Провідна».

22.03.2016 року позивач зменшила свої позовні вимоги та просила суд стягнути з ОСОБА_9 на її користь 15984,22 грн. завданої матеріальної шкоди, 10000 грн. моральної шкоди, 500 грн. франшизи та судові витрати по оплаті експертної оцінки в сумі 800 грн., за проведення автотоварознавчої експертизи в сумі 1840 грн. та судового збору 319 грн.

Рішенням Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_9 на її користь 15984,22 грн. завданої матеріальної шкоди, 1000 грн. моральної шкоди, 500 грн. франшизи та витрати по оплаті автотоварознавчої експертизи 1840 грн. Стягнуто з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 судовий збір в розмірі 267,96 грн. Стягнуто з ОСОБА_10 на користь ОСОБА_9 судовий збір в розмірі 123,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, вважаючи, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права і просить скасувати рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, що викладені в п. 2 Постанови від 18.12.2009 року №14 "Про судове рішення у цивільній справі", рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Рішення суду першої інстанції не повністю відповідає зазначеним вимогам, оскільки не ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в сукупності.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_9, третя особа: ОСОБА_8 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд першої інстанції прийшов до висновку, що відповідно до ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів повністю погодитись не може.

Встановлено, що 03.03.2015 року о 13 год. 30 хв. в м. Сміла по вул. Філатова сталася ДТП за участю двох автомобілів ВАЗ 21043 піл керуванням відповідача ОСОБА_9 та ОСОБА_11 під керуванням третьої особи ОСОБА_8

13.05.2015 року постановою апеляційного суду Черкаської області ОСОБА_9, який керував автомобілем ВАЗ 21043, визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. Автомобілем ОСОБА_11 по довіреності керував ОСОБА_8 Даний автомобіль належить позивачу ОСОБА_10 на праві приватної власності.

Постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2015 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_9 та визнано протиправною бездіяльність ІДПС ВДАІ м. Сміла прапорщика міліції ОСОБА_12 щодо не складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно водія ОСОБА_8 та зобовязано ІДПС ВДАІ м. Сміла прапорщика міліції ОСОБА_12 скласти протокол про адміністративне правопорушення на водія ОСОБА_8, який 03 березня 2015 року в м. Сміла по вул. Філатова керував автомобілем ОСОБА_11 та був учасником ДТП, а також порушив Правила дорожнього руху України що і призвело до ДТП.

Постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2016 року справу про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 за статтею 124 КУпАП закрито за закінченням строку притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Згідно висновку судової автотоварознавчої експертизи №01/16 від 05.01.2016 року розмір матеріального збитку, завданих позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди складає 65984,22 грн.

Вина ОСОБА_9В у вчиненні ДТП доведена постановою апеляційного суду Черкаської області від 13.05.2015 року, а ОСОБА_8 постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08 вересня 2015 року про те, що ДТП відбулось в результаті порушення ПДР України обома водіями, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, та постановою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 28 березня 2016 року, де зазначено, що водій ОСОБА_8 порушив пункт 14.2б Правил дорожнього руху України, що знаходиться в причинному звязку з ДТП.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_9 була застрахована в ПРАТ «СК «Провідна».

ПРАТ «СК «Провідна» виплатила позивачу ОСОБА_10 страхове відшкодування в сумі 49500 грн.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровцю, майну третьої особи.

Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Але визначаючи розмір цивільно-правової відповідальності відповідача ОСОБА_9, суд першої інстанції не врахував того, що шкода заподіяна власнику автомобіля ОСОБА_11 внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, що вина обох водіїв є взаємною, обидва порушили вимоги Правил дорожнього руху України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. N 1306, пункт 14.2б ПДР України ОСОБА_8 та пункт 10.1 ОСОБА_9, що підтверджується постановами про вчинення адміністративних правопорушень, ступінь вини кожного з них в ДТП визначається у рівних частках.

Таким чином, кожен з учасників ДТП, ОСОБА_9 та ОСОБА_8, повинні нести рівну відповідальність, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 1188 ЦК України.

Загальний розмір заподіяної матеріальної шкоди згідно висновку автотоварознавчої експертизи становить 65984,22 гривни. Страховою компанією за застраховану особу ОСОБА_9 позивачці ОСОБА_10 за полісом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відшкодовано 49500 гривень.

Враховуючи, що шкода заподіяна власнику автомобіля ОСОБА_11 внаслідок взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки, що вина обох водіїв є взаємною, обидва порушили вимоги ПДР України та ступінь вини кожного з них в ДТП визначається у рівних частках, то кожен з них повинен відшкодувати 50% причиненого матеріальної та моральної шкоди. Таким чином розмір матеріальної шкоди, який повинен відшкодувати ОСОБА_9 становить (65984,22 : 2)= 32984,11 гривни. Відшкодований страховою компанією розмір страхового відшкодування в сумі 49500 гривень перевищує частку ОСОБА_9 в заподіяній матеріальній шкоді, тому в суду першої інстанції були відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог в частині заявлених позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та франшизи.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що позивачка ОСОБА_13 зазнала душевних страждань в звязку з пошкодженням в ДТП її майна, автомобіля ОСОБА_11, та що її причинено моральну шкоду, пункт 3 частини другої статті 23 ЦК України. Визначений розмір моральної шкоди, пов'язаний з душевними стражданнями, яких фізична особа зазнала у зв'язку зі знищенням чи пошкодженням її майна в розмірі 1000 грн. відповідає вимогам розумності і справедливості, де частка в відшкодування моральної шкоди відповідача ОСОБА_9 буде становить 500 гривень.

Так як судом першої інстанції при вирішенні даного спору було зроблено невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення спору по суті, то рішення суду першої інстанції підлягає до зміни та скасування його в частині задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди та відмови в позові в цій частині, зменшення стягнення моральної шкоди та судових витрат.

Оскільки в задоволенні позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди позивачці необхідно відмовити, то судові витрати за проведення судової експертизи, предметом якої було встановлення матеріальної шкоди, в розмірі 1840 гривень відповідно до статті 88 ЦПК України. Позовні вимоги про стягнення моральної шкоди зменшуються вдвічі, тому і розмір відшкодування судового збору за частково задоволені позовні вимоги про стягнення моральної шкоди пропорційно задоволеному позову будуть становить 12 гривень 18 коп.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів судової палати,

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_9 на рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року задоволити частково, а рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року змінити, скасувавши його в частині стягнення матеріальної шкоди з ОСОБА_9 , франшизити, моральної шкоди та судових витрат.

Позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_9 про відшкодування моральної шкоди задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 (пятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_9 на користь ОСОБА_10 в рахунок відшкодування судових витрат 12 гривень 18 коп.

Відмовити ОСОБА_10 в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_9 про стягнення матеріальної шкоди та франшизи.

Рішення Придніпровського районного суду Черкаської області від 22 березня 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_10 на користь держави судовий збір в сумі 123 гривни 20 коп. залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно після його проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів, починаючи з дня його проголошення.

Головуючий :

Судді :