РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
справа 611/13/14-ц
26 липня 2016 року Барвінківський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Черниха Є.А.
секретаря Левченко Т.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення с уми заборгованості,
ВСТАНОВИВ:
Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (надалі Банк) звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на наступне.
Відповідно до укладеного договору б/н від 2 серпня 2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою в відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, який складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат згідно умов.
Зобов?язання ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечено порукою, а саме договором поруки, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова.
У відповідності до п.п. 2.4 договору поруки поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як солідарні боржники.
Взяті на себе зобов?язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно та повністю, надавши ОСОБА_1 вказані грошові кошти.
Проте, в порушення зазначених норм закону та умов договору, ОСОБА_1 зобов?язання за вказаним договором не виконала.
-5841.07 грн. заборгованість за кредитом;
-500.00 грн. штраф (фіксована частина);
-1095.75 грн. штраф (процентна складова).
Під час судового розгляду представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, протягом усього розгляду справи, до суду надійшло декілька заяв представника позивача про розгляд справи у відсутність позивача.
Відповідачка в судовому засіданні протягом усього розгляду справи проти позовних вимог заперечувала, посилаючись на ті обставини, що вона підпис в заяві від 02.08.2006 року не ставила і про наявну суму заборгованості за кредитним договором їй стало відомо тільки в суді при слухання справи по суті, подала до суду клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи.
Відповідно до ч.ч. 1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може бути ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України, письмовими доказами є будь які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.
Згідно з п. 27 Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ?я сторін та враховуючи обов?язок кожної сторони довести ті обставини, на які посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.
Судом забезпечено усім учасникам можливість для реалізації їх прав для надання та витребування доказів, усі вони долучені до справи і досліджені.
При аналізі доказів суд керується положеннями ст. 60 ЦПК України про те, що обовязки доказування і подання доказів покладається на сторони, і виходить лише із тих доказів, які надані ними під час розгляду справи.
Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатній і взаємний зв?язок наявних у справі доказів в їх сукупності, суд дійшов до наступного.
В обґрунтування позовних вимог Банк надав наступні докази: - заяву від 02.08.2006 року (а.с.7), розрахунок суми заборгованості за кредитним договором (а.с. 4 -5).
Звертаючись з позовом до суду позивач в обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідно до укладеного договору б/н від 2 серпня 2006 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5500.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою в відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.
Згідно умов укладеного договору, договір складається з заяви позичальника, умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до умов погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, як складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією та інших витрат згідно умов.
Зобов?язання ОСОБА_1 за кредитним договором забезпечено порукою, а саме договором поруки, укладеним з поручителем - Товариством з обмеженою відповідальністю «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» в особі філії ТОВ «Українське Фінансове Агенство «ВЕРУС» у Комінтернівському районі м. Харкова.
У відповідності до п.п.2.4 договору поруки поручитель та боржник відповідають перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» як солідарні боржники.
Взяті на себе зобов?язання по кредитному договору позивач виконав своєчасно та повністю, надавши ОСОБА_1 вказані грошові кошти.
Проте, в порушення зазначених норм закону та умов договору, ОСОБА_1 зобов?язання за вказаним договором не виконала.
-5841.07 грн. заборгованість за кредитом;
-500.00 грн. штраф (фіксована частина);
-1095.75 грн. штраф (процентна складова).
Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.
Заперечуючи проти позовних вимог відповідачка стверджує, що грошові кошти за кредитним договором не отримувала і що ніколи не мала фінансових взаємовідносин з позивачем, і заяву від 02.08.2006 року (а.с.7), не підписувала.
Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Обираючи спосіб захисту свого порушеного права, позивач відповідно до ст. 10 ЦПК України повинен довести, що його право є порушеним.
Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов?язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов?язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов?язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Закону.
Вимогами ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Однак, суд звертає увагу на те, що належних та допустимих доказів на підтвердження надання кредитних коштів відповідачці, суду не надано.
За клопотанням відповідачки, судом призначалась судово почеркознавча експертиза. З висновку вказаної експертизи від 08.06.2016 року вбачається, що підпис від імені ОСОБА_1 у заяві від 02.08.2006 року, розташований в рядку: «Подпись» - виконаний за допомогою пасти для кулькових ручок рукописним способом без попередньої технічної підготовки та в використання технічних засобів не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням справжньому підпису ОСОБА_1 (а.с. 156 159).
Пред?являючи вимоги до відповідачки, позивач посилається на вимоги договору б/н від 02.08.2006 року, який, як вказує відповідачка, вона не підписувала.
Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дії особи, спрямовані на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов?язків.
З положень ч.3 ст.203 ЦК України вбачається, що загальною вимогою дотримання якої необхідно для дійсності правочину є вільне волевиявлення учасника правочину та відповідність його внутрішній волі.
Аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність вільного волевиявлення відповідачки на укладення договору б/н від 02.08.2006 року та відсутність її внутрішньої волі на укладення договору поруки.
Дані обставини підтверджуються наданим до суду висновком вказаної судово-почеркознавчої експертизи.
Висновок судово-почеркознавчої експертизи у суду не викликає сумнівів у її достовірності, оскільки вона не протиріче іншим даним, які встановлені в судовому засіданні під час розгляду даної справи та не спростовані буд-якими іншими доказами, наданими сторонами.
Приймаючи до уваги наведене, суд дослідивши всі докази в їх сукупності під час судового розгляду, вважає, що розмір визначеної позивачем заборгованості за кредитним договором не є доведеним та обґрунтованим в даному судовому провадженні, а тому суд відмовляє позивачу в задоволенні позовних вимог.
Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Згідно ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
За даними, які містяться в матеріалах справи, відповідачкою були понесені витрати за проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3714.05 грн. (а.с. 171).
Враховуючи вимоги ст.ст. 79,88 ЦПК України суд відшкодовує відповідачці понесені витрати за проведення вказаної експертизи, та відмовляє позивачу у відшкодуванні витрат по оплаті судового збору у разі відмови в задоволенні позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 10,11,57, 60,79, 84, 88, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд -
В задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості відмовити у повному обсязі.
Стягнути з публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на користь ОСОБА_1 сплачені нею витрати для проведення судової почеркознавчої експертизи в сумі 3714 (три тисячі сімсот чотирнадцять) грн.. 05 коп..
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його оголошення.

У разі, якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29.07.2016 року.

Суддя Є.А. Черних.