Справа № 572/4391/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року

Сарненський районний суд Рівненської області в складі :

головуючий суддя - Товстика І.В.

при секретарі - Кудіній А.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сарни цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась із позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2013 по серпень 2015 року в сумі 3728,10 грн. внаслідок невиконання обов"язку по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що рішенням Сарненського районного суду Рівненської області від 07.03.2013 року відповідач зобов'язаний до сплати аліментів на її користь на утримання сина ОСОБА_3, 1999 року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, яке було звернуто до виконання на підставі виконавчого листа №572/559/13-ц, однак ОСОБА_2 належним чином не виконує судове рішення, в зв"язку з чим заборгував за період з лютого 2013 по вересень 2015 року 12868 грн. по сплаті аліментів, в зв'язку з чим має право отримати неустойку (пеню) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення, що становить 3728,10 грн. за період з лютого 2013 по серпень 2015 року, яку просить стягнути з відповідача.

ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах, посилаючись на те, що з 2004 року був зобов"язаний рішенням суду до сплати аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання чотирьох дітей по 50 грн. на кожну дитину, які сплачував постійно, і після досягнення старшими дітьми повноліття переплатив 800 грн. аліментів, після чого рішенням суду від 07.03.2013 року був зобов"язаний до сплати аліментів на сина ОСОБА_3, 1999 року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, які сплачував, визначаючи самостійно суму аліментів за рішенням суду, однак внаслідок подання первісного позову дізнався, що державним виконавцем нарахована сума заборгованості по аліментах 13629 грн. за період виконання рішення суду, яку вважає необгрунтованою, так як державний виконавець не дотримався вимог закону про повідомлення розміру аліментів, які підлягають оплаті, не врахував розміру аліментів у виді 30% прожиткового мінімуму на дитину за відсутності у нього роботи, визначивши щомісячний розмір аліментів всупереч сімейному законодавству, також не зарахував переплату аліментів, що в цілому свідчить про відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментах, в зв"язку з чим просить звільнити його від заборгованості по аліментах в сумі 13629 грн.

Позивач-відповідач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 підтримали первісні позовні вимоги повністю і дали пояснення згідно заяви, зустрічні позовні вимоги не визнали, вказуючи на те, що ОСОБА_2 сплачував аліменти на утримання сина ОСОБА_3 нерегулярно і в сумі, яку визначав особисто, в зв"язку з чим і виникла саме з його вини заборгованість по аліментах, а тому відсутні правові підстави для задоволення зустрічного позову.

Відповідач-позивач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги не визнали, пояснивши, що про заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1, боржник довідався лише із позовної заяви в січні 2016 року, оскільки сплачував аліменти, виходячи із 30% прожиткового мінімуму на дитину, про інший розмір аліментів державним виконавцем йому не було повідомлено у встановленому порядку, при цьому вказує, що з березня 2013 року сплачує аліменти нерегулярно та у сумі, яку визначає самостійно, оскільки є непрацюючим, та за станом здоров"я потребує лікування, тобто в його діях відсутня вина у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, просять відмовити у задоволенні позову, підтримали зустрічні позовні вимоги у повному обсязі та дали позмістно пояснення.

Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору ВДВС Сарненського РУЮ державний виконавець Тверда О.М. дала пояснення по факту того, що з березня 2013 року перебуває на примусовому виконанні виконавчий лист №572/559/13-ц, в зв"язку з чим 20.03.2013 року була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження ВП №37169414, копія якої була надіслана стягувачу ОСОБА_1 та боржнику ОСОБА_2, який тривалий час нерегулярно всплачував аліменти на утримання дитини, внаслідок чого утворилась заборгованість, що стало підставою для притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.164 КК України в 2014 році, після чого з"явився у ВДВС лише в листопаді 2015 року та подав заяву про надання довідки про заборгованість по аліментах, яка була надана йому на суму заборгованості 13629 грн., яка обраховувалась відповідно до Закону України "Про виконавче провадження" та Інструкції з організації примусового виконання рішень, і ці пояснення підтверджуються оглянутими в судовому засідані оригіналами документів виконавчого провадження ВП №37169414 з виконання виконавчого листа №572/559/13-ц виданого 07.03.2013 року на підставі рішення Сарненського районного суду Рівненської області від 07.03.2013 року.

Суд, заслухавши пояснення позивача-відповідача та його представника, відповідача-позивача та його представника, державного виконавця, дослідивши докази, вважає, що первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги підлягають до часткового задоволення зі слідуючих підстав.

Із свідоцтва про народження (а.с.4) встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Судом з"ясовано, що на підставі судового рішення від 07.03.2013 року Сарненським районним судом Рівненської області видано 07.03.2013 року виконавчий лист №572/559/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3, 1999 року народження, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину, до повноліття дитини, починаючи з 11.02.2013 року, який знаходиться на виконанні у відділі державної виконавчої служби Сарненського районного управління юстиції з 19.03.2013 ро ку по даний час.

Із довідки ВДВС Сарненського РУЮ №1196 від 26.11.2015 року (а.с.3) встановлено, що за період з лютого 2013 року по жовтень 2015 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за виконавчим листом №572/559/13-ц становить 12 868 грн.

Згідно повідомлення та довідки ВДВС Сарненського РУЮ від 25.11.2015 року встановлено, що за період з лютого 2013 року по листопад 2015 року заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів за виконавчим листом №572/559/13-ц становить 13629 грн., при цьому нарахування щомісячних платежів щодо розміру аліментів проводилось відповідно до п.7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень.

Відповідно до ч.3 ст.195 СК України якщо платник аліментів не працював на час виникнення заборгованості і не працює на час визначення її розміру, вона обчислюється виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.

Згідно п.7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень якщо боржник не працює або відсутня інформація про отримання боржником доходів, державний виконавець розраховує заборгованість у такому самому порядку, виходячи із середньомісячної заробітної плати для відповідної місцевості. Після отримання достовірної інформації про джерела доходів боржника та їх розмір державний виконавець здійснює перерахунок заборгованості та повідомляє про нього стягувача і боржника.

Судом з"ясовано, що вищезазначені довідки ВДВС Сарненського РУЮ про заборгованість по сплаті аліментів складені державним виконавцем, виходячи із середньомісячної заробітної плати по Сарненському районі, станом на листопад 2015 року, при цьому в матеріалах виконавчого провадження ВП №37169414 відсутні дані про нарахування аліментів в 2013 році та в 2014 році, виходячи із середньомісячної заробітної плати по Сарненському районі відповідно до п.7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, в зв"язку з чим судом витребувані матеріали кримінального провадження №0001020 від 01.08.2014 року за поданням державного виконавця ВДВС Сарненського РУЮ від 29.07.2014 року до Сарненського РВ УМВС України в Рівненській області про притягнення ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності за фактом ухилення від сплати аліментів за ст.164 КК України (закрите на підставі п.2 ч.1 ст.284 КК України), в яких наявна довідка ВДВС Сарненського РУЮ від 28.07.2014 року про заборгованість по аліментах ОСОБА_2 в сумі 2386, 60 грн. станом на 24.07.2014 року, в якій розмір аліментів визначений з лютого 2013 року по листопад 2013 року в сумі 363 грн., з грудня 2013 року по червень 2014 року в сумі 385,80 грн., в липні 2014 року в сумі 396 грн., про яку було відомо ОСОБА_2 згідно його показань як свідка, який ствердив, що сплачував аліменти нерегулярно, виходячи із свого доходу, що спростовує позицію відповідача-позивача про відсутність його вини у виникненні заборгованості по аліментах.

Однак, суд вважає обгрунтованим і законним нарахування заборгованості по аліментах ОСОБА_2 в сумі 2386, 60 грн. станом на 24.07.2014 року на підставі довідки ВДВС Сарненського РУЮ від 28.07.2014 року, тобто на момент виникнення заборгованості боржника, який не працює, та в сумі 6166 грн. за період з серпня 2014 року по листопад 2015 року на підставі довідки ВДВС Сарненського РУЮ від 25.11.2015 року, тобто на момент визначення розміру заборгованості боржника, який не працює, що складає 8552,60 грн., в зв"язку з чим необхідно звільнити ОСОБА_2 від заборгованості по аліментах в сумі 5076,40 грн. за наявності обставини, що має істотне значення, при цьому суд не бере до уваги посилання боржника про зарахування 800 грн. аліментів сплачених за 2012 рік за виконавчим листом №2-1284/2004 року, який судовим рішенням від 07.03.2013 року відкликаний, так як ця сума сплачена до ухвалення судового рішення та видачі виконавчого листа №572/559/13-ц, а тому боржник має право на стягнення із стягувача зайво сплачених коштів аліментів за виконавчим листом №2-1284/2004 року, а не на зарахування їх як сплату аліментів на утримання сина ОСОБА_3.

Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покласти таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 має заборгованість по сплаті аліментів з лютого 2013 року по листопад 2015 року в сумі 8552,60 грн., так як при сплаті аліментів боржник не дотримується строків щомісячних платежів та визначеного розміру аліментів, що доводить його вину у виникненні заборгованості по сплаті аліментів, при цьому відповідач-позивач не надав належних та допустимих доказів, що дана заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, в зв"язку з чим ОСОБА_1 має право на стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з 11.02.2013 року по 31.08.2015 року, виходячи із суми заборгованості по аліментах 8552,60 грн.

Суд, виходячи із положень ч.1 ст.360-7 ЦПК України, вважає необхідним керуватись при вирішенні даного спору правовим висновком Верховного Суду України, що висловлений постановою від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15, про те, що згідно з частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Розрахунок неустойки за прострочення сплати аліментів з урахуванням даних довідки ВДВС Сарненського РУЮ від 28.07.2014 року та довідки ВДВС Сарненського РУЮ від 25.11.2015 року слідуючий: 1) лютий 2013 року 1,63 грн. х 17 днів=27,71; березень 2013 року 3,63 грн. х 31 день = 112,53 грн.; квітень 2013 року 1,23 грн. х 30 днів=36,90 грн.; травень 2013 року 3,63 грн. х 31 день=112,53 грн.; червень 2013 року 1,13 грн. х 30 днів = 33,90 грн.; липень 2013 року 1,13 грн. х 31 день= 35,03 грн., серпень 2013 року 0,63 грн. х 31 день= 19,53 грн.; вересень 2013 року 0,63 грн. х 30 днів = 18,90 грн.; жовтень 2013 року 0,63 грн. х 31 день= 19,53 грн.; листопад 2013 року 0,63 грн. х 30 днів= 18,90 грн.; грудень 2013 року 0,86 грн. х 31 день= 26,66 грн., всього 462,12 грн., 2) січень 2014 року 3,86 грн.х 31 день=119,66 грн.; лютий 2014 року 0,86 грн. х 28 днів=24,08; березень 2014 року 0,86 грн. х 31 день = 26,66грн.; квітень 2014 року 0,86 грн. х 30 днів=25,80 грн.; травень 2014 року 0,86 грн. х 31 день=26,66 грн.; червень 2014 року 3,86 грн. х 30 днів = 115,80 грн. липень 2014 року - 0 грн.; серпень 2014 року 6,79 грн. х 31 день= 210,49 грн.; вересень 2014 року 2,79 грн. х 30 днів = 83,70 грн.; жовтень 2014 року 2,79 грн. х 31 день= 86,49 грн.; листопад 2014 року 2,79 грн. х 30 днів= 83,70 грн.; грудень 2014 року 2,79 грн. х 31 день= 86,49 грн., всього 889,53 грн., 3) січень 2015 року 3,61 грн.х 31 день=111,91 грн.; лютий 2015 року 3,61 грн. х 28 днів=101,08; березень 2015 року 3,61 грн. х 31 день = 111,91 грн.; квітень 2015 року 3,61 грн. х 30 днів= 108,30 грн.; травень 2015 року 3,61 грн. х 31 день=111,91 грн.; червень 2015 року 3,61 грн. х 30 днів = 108,30 грн.; липень 2015 року 3,61 грн. х 31 день = 111,91 грн.; серпень 2015 року 3,61 грн. х 31 день= 111,91 грн., всього 877,23 грн.

Отже, загальна сума неустойки за прострочення сплати аліментів за період з лютого 2013 року по серпень 2015 року складає 2228,88 грн.

Таким чином, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 як стягувач аліментів відповідно до положень ч.1 ст.196 Сімейного кодексу України має право на стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення за період з 11.02.2013 року по 31.08.2015 року в сумі 2228,88 грн., відповідно до вищезазначеного розрахунку.

Згідно ч.2 статті 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

З огляду на те, що боржник ОСОБА_2 протягом виконання рішення суду про стягнення аліментів є непрацюючим, так як не мав і не має постійного заробітку, а мав лише нерегулярний дохід, однак частково сплачував аліменти, що відповідач має незадовільний стан здоров"я та потребує додаткових коштів на лікування, суд з урахуванням вимог розумності і справедливості вважає за необхідне зменшити розмір неустойки, яка підлягає стягненню із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 11.02.2013 року по 31.08.2015 року, до 1500 грн.

Щодо стягнення судових витрат по оплаті позивачем та відповідачем судового збору при поданні первісного та зустрічного позову, то суд вважає за необхідне не стягувати із сторін понесені кожним судові витрати, які фактично зараховуються пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст.195,196,197 Сімейного кодексу України, п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", постановою Верховного Суду України від 01.07.2015 року у справі № 6-94цс15, Законом УКраїни "Про виконавче провадження", п.7.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень ст.ст.5,6,88,212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за прострочення сплати аліментів за період з 11 лютого 2013 року по 31 серпня 2015 року в розмірі 1 500 (одна тисяча п"ятсот) грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про звільнення від сплати заборгованості по аліментах задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати заборгованості по аліментах в сумі 5076 (п"ять тисяч сімдесят шість) грн. 40 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом 10 днів з дня проголошення рішення через Сарненський районний суд.

СУДДЯ: .