АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Литвинова І.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Панченка М.М.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «ГОЛОС.ЮА» про захист честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому з урахуванням уточнень, просив визнати недостовірною та такою, що порушує честь і гідність та ділову репутацію позивача інформацію, розповсюджену ТОВ «ГОЛОС.ЮА» на сторінці офіційного інтернет - ресурсу golos.ua (ТОВ «ГОЛОС.ЮА») під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_1», наступного змісту:

«Несмотря на победу в 2015 году в Киевской области, реальная власть в регионе оказалась в руках «Батькивщины».

Об этом ярко свидетельствуют последние события в партии и реальная деятельность БПП в областном Совете. Как стало известно из осведомленных источников, фактически ОСОБА_1 «слил» фракцию БПП в оппозицию по просьбе своего строительного партнера из БЮТ ОСОБА_3.

Кроме общего строительного бизнеса, тандем ОСОБА_1-ОСОБА_3 открыто «делят» областной бюджет и нагло блокируют деятельность губернатора ОСОБА_4. «Личность нового губернатора вызывает личное отвращение у ОСОБА_3, который всячески питается его снять с должности председателя ОГА», - рассказал депутат облсовета ОСОБА_5 (фракции БПП).

Кроме провала голосования за областные программы по экономическому, социальному развитию, БЮТ с помощью председателя облсовета «бютовки» ОСОБА_6 блокируют все попытки ОСОБА_4 повлиять на депутатов региона. «Но ОСОБА_7 только «пешка» в руках ОСОБА_3 - сценарий каждого согласительного совета полностью режиссирует ОСОБА_3, которым «вручную» управляет облсоветом, в то время как ОСОБА_1 также «вручную» руководит обладминистрацией», - рассказал ОСОБА_8, депутат облсовет (фракции БПП).

«Уже неоднократно звучали призывы от депутатов облсовета к высшим партийным руководителям разобраться с таким странным управлением областью, но непонятно как долго ситуация еще не сдвинется с мертвой точки», - комментирует ОСОБА_9, депутат КОС (БПП).

«Мы постоянно об этом говорим на партийных съездах. В области из-за действий ОСОБА_3-ОСОБА_1 фактически остановлено строительство объектов социальной инфраструктуры, садов, школ, других важнейших заведений», - говорит ОСОБА_10, депутат КОС (БПП).

В благодарность за совместные действия против бывшего губернатора ОСОБА_11, ОСОБА_1 позволили строить областной Центр административных услуг, где на подставных лиц оформлены все документы и через которых председатель областного БПП отмывает средства на строительство. «ОСОБА_1 удалось отстранить бившего губернатора ОСОБА_11. ОСОБА_11 упорно боролся с попытками дельцов от БЮТ и БПП разворовывать государственные средства», - ОСОБА_12, депутат КОС (БПП). Возмущенные действиями ОСОБА_1 депутаты КОС написали письмо ОСОБА_13 с требованием отстранить его от управлений блоком в области и изгнать из рядов партии «Солидарность».

Также депутаты обратились к президенту Украины, Генпрокуратури и НАБУ с требованием расследовать имеющиеся факты коррупции и злоупотреблений со стороны тандема ОСОБА_1-ОСОБА_3 и объяснить зачем строить никому не нужный в Киеве Центр админуслуг для области, если он нужен на местах. Ведь людям из отдалённых районов добираться в столицу ради одной справки просто неудобно и довольно затратно. Однопартиец ОСОБА_1 ОСОБА_5 рассказывает и о другой сделке. Кроме админцентра ОСОБА_1 хорошо заработал на строительстве фортификационных сооружений на востоке Украины, что принесло в карман голове областного БПП почти 32 миллиона гривен. «16 сертификационных сооружений для оборони населённых пунктов на востоке Украины строились весной прошлого года строительными компаниями, которые контролирует ОСОБА_1 - на строительство из бюджета выделялось 3,5 млн. грн. на одно сооружение, а реальная себестоимость одной -1,5 млн. грн., а их установили 16», - говорит ОСОБА_5

Депутаты КОС сообщают, что уже готовятся обращения в Генпрокуратуру и НАБУ относительно незаконного обогащения «строителя» на налогах честных граждан Украины».

В обґрунтування вимог позивач зазначав, що вся без виключення поширена відповідачем інформація завдає шкоди його честі, гідності та діловій репутації, оскільки справляє негативне враження на суспільство стосовно його особистості, а відтак звернувся до суду з метою захисту своїх прав шляхом визнання такої інформації недостовірною та її спростування у спосіб наближений до її поширення.

Враховуючи наведене просив визнати недостовірною та такою, що порушує честь, гідність та ділову репутацію ОСОБА_1 інформацію, розповсюджену відповідачем ТОВ «ГОЛОС.ЮА» на сторінці офіційного інтернет-ресурсу golos.ua під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_1»;

зобов'язати відповідача ТОВ «ГОЛОС.ЮА» протягом 15 календарних днів з дня набрання рішення суду законної сили, спростувати поширену інформацію під назвою: «ІНФОРМАЦІЯ_1» у такий самий спосіб, у який вона була поширена, а саме шляхом розміщення на сторінці офіційного інтернет-ресурсу golos.ua письмової заяви від свого імені із спростуванням вказаної недостовірної інформації наступного змісту:

«Товариство з обмеженою відповідальністю «ГОЛОС.ЮА» від імені інтернет-ресурсу golos.ua згідно з рішенням суду від … про … офіційно надає спростування щодо новини «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була розміщена ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнає її як таку, що не є достовірною та не відповідає дійсності.

Від імені інтернет-ресурсу golos.ua ТОВ «ГОЛОС.ЮА» приносить офіційні вибачення за публікацію новини, у якій були надані фальшиві коментарі депутатів Київської обласної ради VII скликання ОСОБА_10, ОСОБА_8, ОСОБА_5, ОСОБА_9 та ОСОБА_12 на адресу керівництва Київської області та особисто ОСОБА_1.

ТОВ «ГОЛОС.ЮА» від імені інтернет-ресурсу golos.ua зобов'язується надалі не публікувати інформаційний матеріал без належної перевірки інформації на предмет достовірності.

Також ТОВ «ГОЛОС.ЮА» зобов'язується розіслати це спростування на адресу всіх недійних ресурсів, які раніше також публікували даний матеріал, з вимогою невідкладно зняти його»;

стягнути з ТОВ «ГОЛОС.ЮА» на користь ОСОБА_1 1 грн. у відшкодування моральної шкоди; стягнути з ТОВ «ГОЛОС.ЮА» на користь ОСОБА_1 551,20 грн. судового збору та 1378 грн. судового збору.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 10.10.2016 року у задоволенні позову ОСОБА_19 відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Вказував, що на сьогоднішній день ТОВ «ГОЛОС.ЮА» самостійно знято з офіційного Інтернет ресурсу golos.ua (ТОВ «ГОЛОС.ЮА») раніше розміщену новину «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка є недостовірною та принижує честь і гідність позивача, як громадянина та ділову репутацію, та як публічної особи - депутата Київської обласної ради (керівника фракції «СОЛІДАРНІСТЬ») та голови Київської територіальної організації Партії «БЛОК ПЕТРА ПОРОШЕНКА «СОЛІДАРНІСТЬ». Проте спростування недостовірної інформації відповідачем здійснено так і не було.

Посилався на те, що висновок суду щодо ненадання належних доказів позивачем на підтвердження позовних вимог є безпідставним.

Зазначав, що судом не було надано жодної правової оцінки іншим Інтернет -ресурсам з посиланням на відповідача, про які письмово було повідомлено суд та не надано правової оцінки оригіналу колективного звернення депутатів Київської обласної ради на адресу відповідача з вимогою спростування фактів поширення недостовірних відомостей.

В судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу з підстав викладених у ній, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у його відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволені позову, суд першої інстанції виходив з їх недоведеності, так як простий знімок з екрану, на якому у вікні браузера відкрито веб-сторінку та роздруківка її вмісту не є належними та допустимими доказами у даній справі. Інформація, на яку вказує позивач у позовній заяві, відсутня на сторінці офіційного Інтернет - ресурсу golos.ua. Тобто сторона позивача не скористалась своїм правом та не виконала свій обов'язок, що полягає поданні доказів.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції зроблені на підставі повного та об'єктивного дослідження наданих сторонами доказів та в повній мірі відповідають вимогам чинного законодавства.

Перш за все колегія суддів звертає увагу на те, що свобода слова і свобода друку, гарантовані громадянам Конституцією України (ст.34), означають право висловлювання думок і переконань, пошуку, вибору, одержання і поширення інформації та ідей у будь-яких формах, включаючи пресу та інші засоби масової інформації.

Відповідно до ст.68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Тобто праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.

Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів.

За змістом цієї норми свобода слова, преси, як захисника інтересів громадськості, критика представників держави, висловлення своєї думки в процесі обговорення питань, що становлять громадський інтерес, є однією з найважливіших свобод людини.

Втрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених ч.2 ст.10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві (Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Українська Прес-Група» проти України» від 29.03.2005 року).

Національне законодавство містить наступні положення.

Згідно з положеннями ч.1 ст.277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Аналіз зазначеного національного законодавства та ст.10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені.

Право на недоторканість ділової репутації та честь і гідність публічної особи підлягають захисту лише у випадках, коли політичний, державний або громадський діяч доведе, що інформація поширена «з явним злим умислом», тобто з нехтуванням питання про їх правдивість чи неправдивість, а не з метою доведення до громадськості тверджень про наміри і позицію політичних лідерів, інших публічних осіб та сформувати про них свою думку.

Як роз'яснено в п.18 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від від 27.02.2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов'язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права.

В даному випадку стороною позивача на підтвердження факту поширення інформація була надана роздруківка певного тексту із за зазначенням логотипу та веб-сторінки відповідача, а також роздруківки з інших веб-сайтів в мережі Інтернет.

Проте, існуючи на даний час технічні засоби дозволяють створити або усунути інформацію на сайті, створити роздруківку будь-якої інформації, як наявної на Інтернет - ресурсі, так і ні, а також перевірити дані навіть після усунення інформації. Інформація на яку посилається позивач, на час розгляду справи, відсутня в мережі Інтернет, а будь-які інші докази, які б свідчили про її наявність в певний період часу в матеріалах справи відсутні. А отже слід погодитисяз висновком суду про недоведеність факту самого поширення негативної інформації щодо особи позивача.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції було дано невірну оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження розповсюдження відповідачем інформації колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції при ухваленні рішення відповідно до ст.212 ЦПК України оцінив докази з урахуванням вимог ст.ст. 58, 59 ЦПК України про їх належність та допустимість.

Крім того, згідно з ч.2 ст.29 Закону України «Про інформацію» предметом суспільного інтересу вважається інформація, яка свідчить про загрозу державному суверенітету, територіальній цілісності України; забезпечує реалізацію конституційних прав, свобод і обов'язків; свідчить про можливість порушення прав людини, введення громадськості в оману, шкідливі екологічні та інші негативні наслідки діяльності (бездіяльності) фізичних або юридичних осіб тощо.

При вирішенні даного спору слід врахувати положення абз.6 п.3 рішення Конституційного Суду України у справі про поширення відомостей від 10.04.2003 року № 8рп/2003, який вказав на те, що проблеми, пов'язані з особливостями реалізації права громадян на свободу вираження поглядів і критику стосовно дій (бездіяльності) посадових та службових осіб, неодноразово були предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Застосовуючи положення статті 10 Конвенції про захист прав людини та основних свобод в рішеннях у справах «Нікула проти Фінляндії», «Яновський проти Польщі» та інших, Суд підкреслює, що межі допустимої інформації щодо посадових та службових осіб можуть бути ширшими порівняно з межами такої ж інформації щодо звичайних громадян.

У статтях 3, 4, 6 Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися "виставити" себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції. При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами.

У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач на час виникнення спірних правовідносин перебував на посаді першого заступника голови Київської обласної державної адміністрації, є депутатом Київської обласної ради, головою Київської територіальної організації Партії «Блок Перта Порошенка «Солідарність», президентом Конфедерації будівельників України і як він сам вказує, публічним та громадським діячем. Відповідно, межа допустимої критики щодо нього є значно ширшою, оскільки він безпосередньо відіграє важливу роль у діяльності держави, та його безпосередні дії становить суспільний інтерес.

Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Європейської конвенції з прав людини, і вона користується майже абсолютним захистом у тому сенсі, що можливі обмеження, закладені в пункті 2 цієї статті. Крім того, поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів.

Колегія суддів зауважує, що хоча у поширеній інформації містилися твердження щодо наявності корупційних схем та інших порушень чинного законодавства позивачем, проте переважно були твердження, які аргументовано можна назвати оціночними судженнями з огляду на застосовані мовностилістичні засоби. Аналіз змісту тексту наданого позивачем говорить про те, що оспорювана інформація направлена не на приниження честі, гідності чи ділової репутації позивача, а на доведення до широкого кола людей оцінки діяльності посадової особи та органу виконавчої влади в цілому.

У багатьох справах, які стосувалися цивільних або кримінальних проваджень проти журналістів та засобів масової інформації, Європейський Суд з прав людини також неодноразово підкреслював важливість свободи преси, яка є особливо важливою для концепції демократичного суспільства. Відповідно на засоби масової інформації полягає обов'язок розповсюдження інформації та поглядів, які громадськість має право отримувати.

Так,у рішенні по справі «Гавенда проти Польщі» Суд нагадує, що свобода вираження становить одну з важливих основ демократичного суспільства, є основоположною умовою його розвитку та самореалізації кожної особи. Хоча свобода вираження може підпадати під виключення, вони мають тлумачитися вузько, а необхідність будь-якого обмеження повинно бути переконливо доведено (рішення від 26.11.1991 року у справі «Обсервер і Гардіан проти Сполученого Королівства»).

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність порушеного права позивача, яке підлягає захисту у судовому порядку.

Одним із способів захисту цивільних прав ст.ст.16, 22, 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

За відсутності порушеного права не вбачається і підстав для відшкодування моральної шкоди, про яку заявлено позивачем. Також відсутні підставі і для відшкодування позивачеві судових витрат.

Посилання апелянта, як на підтвердження своїх вимог на інші Інтернет - ресурси в яких була поширена інформація з посиланням на першоджерело golos.ua та на оригінал колективного звернення депутатів Київської обласної ради на адресу відповідача з вимогою спростування фактів поширення недостовірної інформації не є належними доказами у справі.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, були предметом дослідження в суді першої інстанції, отримали належну оцінку і висновків суду не спростовують.

За наведених обставин, колегія приходить до висновку, що суд першої інстанції правильно встановивши фактичні обставини справи, дав належну оцінку представленим доказам, та правильно вирішив спір по суті у, визначений спосіб.

Рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: