АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5707/16 Справа № 209/1598/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Гайдук В.І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Калиновського А.Б., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу ОСОБА_2

на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 січня 2015 року з вини відповідача сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено належний їй автомобіль. Оскільки в добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодовувати завдану шкоду, ОСОБА_3 просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь суму завданої матеріальної шкоди в розмірі 136126,54 грн., моральну шкоду в розмірі 5000 грн., а також покласти на ОСОБА_2 судові витрати по справі (а.с. 2-5).

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року, з урахуванням ухвали про виправлення описки від 29 квітня 2016 року, позовні вимоги було задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 116112,00 грн. на відшкодування матеріальних збитків завданих в результаті дорожньо-транспортної пригоди, 5000,00 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди та 1404,72 грн. сплаченого судового збору у справі, а всього 122516,72 грн. (а.с. 92, 97).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в зв'язку з чим ставить питання про зміну судового рішення в частині стягнутої матеріальної та моральної шкоди (а.с. 104).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 22 січня 2015 року о 10 год. 00 хв. на перехресті вул. Ватутіна - пр. Ювілейний, водій ОСОБА_2, керуючи автомобілем «Ауді 100», державний номер НОМЕР_1, не вибрав безпечну швидкість, не врахував дорожню обстановку внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Хюндай ІХ35", державний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_4, який належить позивачу ОСОБА_3 (а.с. 7).

Постановою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області року винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 (а.с. 8).

Згідно наданого позивачем висновку експертного дослідження № 28/15А від 06 березня 2015 року, розмір завданих їй матеріальних збитків складає 139848,26 грн. (а.с. 9-44).

При цьому, фактична сума коштів, які були затрачені позивачем на ремонт автомобіля склала 115312,00 грн., що підтверджується замовленнями-нарядами та чеками ПП "Аеліта" та ФОП ОСОБА_5 (а.с. 45-51).

За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності , інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до вимог ч. 1 п. 1 ст. 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах винною особою.

Таким чином, приймаючи до уваги, що відповідача було визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачу автомобіль

З урахуванням зазначеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, обгрунтовано частково задовольнив позовні вимоги ОСОБА_3 та стягнув з ОСОБА_2 на її користь у відшкодування матеріальної шкоди 116112,00 гривень.

Також, у відповідності з діючим законодавством та з урахуванням обставини справи, характеру правопорушення, тривалості душевних страждань позивача, позбавлення її можливості експлуатувати автомобіль, колегія вважає, що судом першої інстанції правомірно стягнуто з відповідача 5000 грн. моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що товарний чек № 118 від 18 березня 2015 року не може бути належним доказом оплати вартості ремонтних робіт, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки Порядок оформлення розрахункових документів при проведенні розрахункових операцій за готівку в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг визначено Законом України від 6 липня 1995 року № 265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон). При цьому законодавчо визначено випадки звільнення продавця від обовязкового надання покупцю складених за встановленою формою фіскальних чеків, надрукованих реєстратором розрахункових операцій, або розрахункових квитанцій, заповнених вручну.

Пунктом 15 статті 3 Закону № 265/95-ВР передбачено, що чеки, накладні та інші письмові документи, які засвідчують передачу права власності на товари (послуги) від продавця до покупця, повинні видаватись покупцю таких товарів (послуг) на його вимогу. Тобто такі документи видаються за вимогою покупця.

Таким чином, оформлення розрахункових операцій з використанням товарних чеків у випадках, передбачених Законом, є правомірним.

Разом з тим, якщо форма та зміст фіскального чека, розрахункової квитанції та інших розрахункових документів, надання покупцю яких є обовязковим, визначена підпунктом 3.2 пункту 3 наказу Державної податкової адміністрації України від 01.12.2000 №614 "Про затвердження нормативно-правових актів до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - наказ), то форма та зміст товарного чека на теперішній час законодавчо не визначена.

Таким чином, субєкти господарювання можуть видавати товарні чеки довільної форми.

Отже, судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, що наданий позивачем товарний чек № 118 від 18 березня 2015 року, з урахуванням наявних в матеріалах справи реєстраційних документів ФОП ОСОБА_5 (а.с. 85-89), є належним доказом факту оплати ремонтних робіт автомобіля.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі зясував права та обовязки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: