Провадження № 2/756/1346/16
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 квітня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Маринченко М.М.‚
при секретарі Приголовкіну В.Г.,
розглянувши у відкритому судовому засiданнi в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» про зобов'язання нарахувати заробітну плату за березень 2015 року, стягнення заборгованості по заробітній платі за березень 2015 року, в тому числі доплат до посадового окладу, стягнення заборгованості по заробітній платі з 01 червня 2014 року по 28 лютого 2015 року, стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,
ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 29 серпня 2012 року вона була прийнята на посаду головного бухгалтера ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» з посадовим окладом 5000 грн.
На підприємстві працювало три бухгалтера, проте 30 листопада 2012 року один бухгалтер звільнився, і позивач вимушена була взяти обсяг його роботи на себе, внаслідок чого їй була встановлена доплата в розмірі 10% посадового окладу.
23 січня 2014 року позивачу встановлено доплату в розмірі 20% посадового окладу за ведення банківських та касових операцій.
10 лютого 2015 року вказані доплати були відмінені наказом №12-к починаючи з 01 лютого 2015 року.
Позивач вказує, що про скасування вказаних доплат відповідно до вимог чинного законодавства за два місяці її повідомлено не було.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала.
В задоволенні інших позовних вимог просили відмовити посилаючись на те, що Державне підприємство «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» як протягом 2014 та 2015 року, так і на даний час фактично не працювало, доходів не отримувало, навпаки є збитковим. У зв'язку з наявністю великої заборгованості у ВДВС Оболонського районного управління юстиції у м. Києві на виконанні перебуває зведене виконавче провадження про стягнення з підприємства коштів на користь багатьох осіб, на рахунки підприємства накладено арешт. За таких обставин підприємство не мало можливості виплати всі належні позивачу суми при звільненні.
Щодо нарахування позивачу заробітної плати за березень 2015 року представники відповідача пояснили, що позивач незаконно, за відсутності відповідного наказу підприємства, у лютому 2015 року нарахувала собі премію у розмірі 5000 грн., у зв'язку з чим, після проведення нарахувань по заробітній платі позивача за березень 2015 року у загальному розмірі 4747,01 грн. з заробітної плати позивача було утримано незаконно нараховану премію у розмірі 5000 грн., внаслідок чого у березні 2015 року за позивачем обліковується відрахування з заробітної плати у розмірі 252,99 грн.
Заслухавши пояснення позивача, представників відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала у ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» на посаді головного бухгалтера з 29.08.2012 року по 31.03.2015 року.
Наказом №99-к від 29.08.2012 року ОСОБА_1 прийнято з 29.08.2012 року на посаду головного бухгалтера ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» з посадовим окладом 5000 грн. на місяць з випробувальним терміном 90 календарних днів.
Згідно наказу №134-к від 04.12.2012 року позивачу з 01.12.2012 року встановлено доплату в розмірі 10% посадового окладу у зв'язку з великим обсягом робіт.
Наказом №4-к від 23 січня 2014 року позивачу з 02.01.2014 року встановлено доплату в розмірі 20% посадового окладу за ведення банківських та касових операцій.
Наказом №12-к від 10 лютого 2015 року в.о. директора ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» Цулая А.В. з 01 лютого 2015 року відмінено дію наказів №4-к від 23.01.2014 року та №134-к від 04.12.2012 року про встановлення позивачу доплат в розмірі 20% та 10 % відповідно, з посиланням на відсутність фінансування на виконання робіт та зменшення чисельності працівників з метою скорочення видатків на заробітну плату.
З трудової книжки позивача вбачається, що 31 березня 2015 року її звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін.
Відповідно до ст. 32 КЗпПУ у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці.
Якщо колишні істотні умови праці не може бути збережено, а працівник не згоден на продовження роботи в нових умовах, то трудовий договір припиняється за пунктом 6 статті 36 цього Кодексу.
З пояснень сторін та матеріалів справи вбачається, що підприємство не повідомило позивача про зміну істотних умов праці за два місяці, проте позивач після зміни розміру оплати праці продовжувала два місяці (лютий, березень) роботу в нових умовах, нараховувала, як бухгалтер, заробітну плату без доплат до посадового окладу, не оскаржувала до суду наказ №12-к від 10 лютого 2015 року та була звільнена не на підставі п. 6 ст. 36 КЗпПУ (відмова від продовження роботи у зв'язку із зміною істотних умов праці), а за угодою сторін, тобто погодилася на продовження роботи в нових умовах.
За таких обставин підстави для нарахування позивачу та стягнення з відповідача на її користь доплат до посадового окладу за лютий та березень 2015 року відсутні.
Враховуючи викладене, заборгованість по заробітній платі позивача має бути стягнута за період з 01 червня 2014 року по день звільнення.
З особового рахунку по заробітній платі позивача та пояснень представника відповідача вбачається, що позивачем було нараховано собі премію за лютий 2015 року в розмірі 5000 грн. При цьому за березень 2015 року позивачу було нараховано заробітну плату за 13 відпрацьованих днів в розмірі 3095,24 грн., компенсацію за невикористану відпустку за 5 днів в розмірі 1431,60 грн., індексацію в розмірі 220,17 грн. та утримано з заробітної плати позивача 5000 грн. незаконно нарахованої премії, у зв'язку з чим позивач повинна була повернути підприємству за березень 2015 року ще 252,99 грн. (3095,24+1431,60+220,17= 4746,98; 5000 - 4746,98=252,99 грн.).
Таким чином підстави для зобов'язання відповідача нарахувати позивачу заробітну плату за березень 2015 року у розмірі 5000 грн. та підстави для стягнення з відповідача на користь позивача 5000 грн. та 252,99 грн. за березень 2015 року відсутні.
Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.
Відповідно до ст.117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.
Як встановлено судом, позивачу у день звільнення (31 березня 2015 року) не було виплачено всі суми, що належали їй від підприємства.
З витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вбачається, що ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» належить до сфери управління Міністерства промислової політики.
Відповідно до п.1.1 статуту ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» є державним комерційним підприємством, заснованим на державній власності, та передане в управління Державного концерну «Укроборонпром». Регулювання, контроль та координація діяльності підприємства здійснюються Концерном як уповноваженим суб'єктом господарювання з управління об'єктами державної власності в оборонно-промисловому комплексі.
Відповідно до п.п. 9.1, 9.2 статуту основним показником фінансових результатів господарської діяльності підприємства є прибуток. Прибуток підприємства формується за рахунок надходжень від провадження господарської діяльності після покриття матеріальних та прирівняних до них витрат, витрат на оплату праці, сплати відсотків за кредитами банків, сплати передбачених законодавством податків та інших платежів до бюджету, відрахувань до цільових та інших фондів, залишається у повному його розпорядженні та використовується відповідно до законодавства.
З наданих представниками відповідача балансів (звітів про фінансовий стан), звітів про фінансові результати, звітів про рух грошових коштів за 2014-2015 роки, а також наданих представниками відповідача пояснень вбачається, що підприємство не отримує доходів та є збитковим, проте не ліквідовано.
Крім того, в матеріалах справи наявні постанови ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві про арешт коштів підприємства від 25.10.2011 року та від 31.01.2014 року, а також витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №40061076 від 05.03.2013 року, з яких вбачається, що на рахунки підприємства та на все рухоме майно підприємства накладено арешт при виконанні зведеного виконавчого провадження про стягнення з підприємства на користь фізичних та юридичних осіб коштів на загальну суму 1061801,91 грн.
На підставі викладеного суд приходить до висновку про відсутність вини підприємства у невиплаті належних позивачу сум при звільненні, у зв'язку з чим відсутні підстави для задоволення позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, з ДП «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768 грн. 58 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Керуючись ст.ст. 32, 36, 115, 116, 117 КЗпП України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,
Позов задовольнити частково.
В задоволенні позову в іншій частині відмовити.
Стягнути з Державного підприємства «Центральний науково-дослідний інститут навігації і управління» в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 58 коп.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко