Справа № 605/280/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"14" червня 2016 р. Підгаєцький районний суд Тернопільської області в складі головуючої судді Ігнатової Г.В. при секретарі Лежигубській О.В. за участю ОСОБА_1., представника третьої особи Оляніцького В.Я.розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, ОСОБА_4 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Гнильченської сільської ради , відділу Держгеокадастру у Підгаєцькому районі про визнання права на спадкове майно по заповіту,-

ВСТАНОВИВ

20.05.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом доОСОБА_1, ОСОБА_4 треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Гнильченської сільської ради , відділу Держгеокадастру у Підгаєцькому районі про визнання права на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1. померла його мати ОСОБА_5 після смерті якої відкрилася спадщина, що складається земельної ділянки площею 2,41 га, розташована на території Гнильченнської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області. Спадкоємцем за заповітом є позивач. Позивач зазначає, що державною нотаріальною конторою йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки у заповіті ОСОБА_5 зазначила, що заповідає право на земельну частку (пай) згідно Сертифіката.У зв'язку з неможливістю належного оформлення спадщини у нотаріальному порядку, просив визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом..

У судовому засіданні позивач позовні вимоги, викладені у позові підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

В судове засідання відповідачіОСОБА_1 та ОСОБА_4 подали заяви в порядку ст.158 ЦПК України про розгляд справи за їх відсутності та визнання позову, який просили задовольнити Також відповідачами подано нотаріально засвідченні відмови від прийняття спадщини та проте що вони не заперечують про отримання спадкового майна їх братом ОСОБА_1

В судове засідання Представник третьої особи Гнильченської сільської ради не зявився. Надав суду листа, в якому позовні вимоги визнав, не заперечує проти задоволення позову. Просить справу розглянути у відсутності його представника.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача відділу Держгеокадастру у Підгаєцькому районі , подали письмові пояснення з приводу заявленого позову,щодо задоволення позовних вимог позивача не заперечують і дана позиція була висловлена представником при судовому розгляді справи.

Вирішуючи спір суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Гнильче Підгаєцького району Тернопільської області померла ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1. Внаслідок чого відкрилася спадщина у вигляді права власності на належну їй на момент смерті земельну ділянку площею 2,41 га за кадастровим номером НОМЕР_2, яка розташована на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3.

Позивач є спадкоємцем за заповітом, щодо спадкового майна спадкодавці ОСОБА_5 зокрема , сертифіката на право на земельну частку ( пай) серії НОМЕР_4, згідно заповіту від 01.06.2004 року . До того ж, з заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 зверталися позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4.

Відповідно до змісту ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини.

Воля заповідача ОСОБА_5 на час смерті залишилася незмінною -заповіт не був змінений чи скасований.

Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до п. 17 розділу Х "Перехідних положень" ЗК України, в редакції 2001 року, сертифікати на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 01.06.2004 року склала заповіт, яким заповіла ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в колективній власності бувшого КСП, яке на день складання заповіту посвідчувалось правовстановлюючим документом -сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_4

За життя ОСОБА_5 реалізував своє право вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) у відповідності до чинного на той момент законодавства (указів Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва» від 10.11.1994 року та «;Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року і 03.11.2008 року одержала державний акт на право власності на землю серії НОМЕР_5, який видано Підгаєцькою районною державною адміністрацією.

За таких обставин суд дійшов висновку проте. що право власності на спірну земельну ділянку ОСОБА_5., на момент складання нею 01.06.2004 року заповіту, підтверджувалося Сертифікатами серія НОМЕР_4 на земельний пай , а тому в заповіті і було посилання спадкоємцем на цей Сертифікат.

В послідуючий час, у відповідності до вимог чинного законодавства, один правоустановчий документ було замінено на інший, тобто заміна одно правоустановлюючого документу на інший не вплинула на право власності ОСОБА_5 на спірну земельну ділянку, як і не відбулося жодних змін відносно самої земельної ділянки, а отже ця земельна ділянка і є спадковим майном за заповітом складеним ОСОБА_5 01.06.2004 року.

З заявою до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_5 зверталися позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_4.

Станом на травень 2016 року заведена спадкова справа після померлоЇ. ОСОБА_5, проте свідоцтво про право на спадщину невидавалось, що підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 26.05.2016 року № 488/01-16.

Підгаєцькою державною нотаріальною конторою позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, оскільки у заповіті ОСОБА_5 зазначила, що заповідає йому право на земельну частку (пай) згідно Сертифікату, однак позивач надав нотконторі правовстановлюючий документ Державний акт на право приватної власності на землю, який підтверджує факт наявності у померлої земельної ділянки. Також відмовляючи позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину нотаріус вказав на те. що спадкове майно, яке спадкується не охоплене заповітом тому через такі розбіжності видати свідоцтво за заповітом є неможливим.

Суд вважає, вимоги позивача про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку (паю), яка охоплена заповітом є обґрунтованими, оскільки воля спадкодавця була направлена на розпорядження в користь позивача належною їй часткою майна в колективній власності бувшого КСП і за життя нею не змінювалась та не скасовувалась.

Хоча, відповідач ОСОБА_4 також звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини як спадкоємиця першої черги за законом -однак суд вважає що права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом у неї не виникло та не може бути успадковано , оскільки воля спадкодавця була направлена на розпорядження в користь позивача по заповіту.

У той же час, судовим розглядом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 27 травня 2016 року подала заяву проте, що спадщину по закону після смерті матері ОСОБА_5, вона не прийняла. Приймати не бажає та звертатись до суду щодо продовження строку прийняття спадщини не буде. Не заперечує проти отримання спадкового майна її братом, а сином спадкодавця ОСОБА_3.

Враховуючи зазначені обставини, суд прийшов висновку про те, земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташована на території Гнильченської сільської ради Підгаєцького району, яка належала на праві власності померлій ОСОБА_5 та увійшла у спадкову масу, тому позовні вимоги є підставними, слід визнавти за позивачем право власності за заповітом на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Гнильченської сільської ради по заповіту спадкодавця ОСОБА_5.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.1216-1223, 1225, 1270, 1299 ЦК України, постановою Верховного Суду України, від 30.05.2008, № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" , ст.ст. 10, 11, 213-215,218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування за заповітом ОСОБА_5 на земельну ділянку площею 2,41 га, кадастровий номер НОМЕР_2, розташована на території Гнильченнської сільської ради Підгаєцького району Тернопільської області, що належала, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_3. від 03.11.2008 року виданого Підгаєцькою районною державною адміністрацією, - ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

На рішення протягом десяти днів з дня його проголошення, може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підгаєцький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис Г. В. Ігнатова