Провадження № 2/712/167/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 березня 2016 року м. Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого/ судді - Євтушенка П.М.

при секретарі - Йосипака О.І.

за участю адвоката - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в зал і суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2, представник ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_2 07. 09. 2015 року звернулась в суд з позовомОСОБА_4, треті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_4 до 05. 05. 2014 року.

В звязку з не проживанням ОСОБА_4 за місцем реєстрації в квартирі АДРЕСА_1 з 2011 року, вона звернулась до суду з позовом про визнання його таким, що втратив право на проживання в даній квартирі. В подальшому Заочне Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси було скасовано та відмовлено їй в позові.

30. 07. 2015 року було поновлено реєстрацію відповідачу в АДРЕСА_2 про те, на даний час ОСОБА_4 не проживає в квартирі більше як чотири роки. Квартплати та комунальних платежів за квартиру не сплачує, квартирою не користується. Відповідно до розрахункових книжок по квартирі АДРЕСА_3 рахунки відкриті на її імя та всі платежі здійснює лише вона. Квартира не приватизована, була отримана її батьком ОСОБА_7 по ордеру № 298 від 12. 10. 1989 року, виданому в науково-виробничому обєднанні «Ротор» на сімю із 5 чоловік на зайняття 2 кімнат кв. №623-62, загальною житловою площею 29,91 кв.м в будинку №10 по вул. Ярославській м. Черкаси. В даний час наймачем даної квартири є вона, відповідача ОСОБА_4 нічого не повязує з даною квартирою. Речей в квартирі не має. Він не являється членом її сімї.

Просить суд, визнати ОСОБА_4 таким, що втратив право проживанння в ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути сплачені судові витрати.

05. 11. 2015 року відповідач по первісному позову ОСОБА_8 скерував до суду зустрічний позов, в якому посилався на те, що він виконуючи рішення суду Соснівського району від 28. 05 2015 року та маючи намір постійно проживати в ІНФОРМАЦІЯ_2 поновив свою реєстрацію.

Неодноразово звертався до позивача за первісним позовом з пропозиціями добровільного виконання вказаного рішення суду та не чинити перешкоди йому у вселенні, але відповідач продовжувала чинити перешкоди. На початку червня 2015 року він звернувся з заявою до дільничного інспектора про надання допомоги при вселенні в спірну квартиру, але останній не допоміг.

В меншій кімнаті, якою він постійно користувався під час свого проживання в спірній квартирі, він залишив свої особисті речі та предмети особистої гігієни, замінив пошкоджений замок.

До теперішнього часу, неодноразово намагався зайти в спірну квартиру для постійного проживання, але відповідач по зустрічному позову поміняла всі замки від дверей, як вхідної так і в кімнату де були його речі, ігнорує його вимоги, щодо проживання непускаючи його в квартиру, чим чинить перешкоди в користуванні житлом та фактично висилила його зі спірної квартири. В даний час він вимушений тимчасово проживати у знайомих, у звязку з цим звернувся з даним зустрічним позовом до суду.

Просив суд, зобовязати відповідача усунути перешкоди йому в користуванні АДРЕСА_4 шляхом заборони відповідачці ОСОБА_2 без його згоди змінювати замки від вхідних та кімнатних дверей, вселити його та передати ключі від квартири.

Позивач та її представник ОСОБА_3 в судовому засіданні свої позовні вимоги по первісному позову підтримали та просили суд їх задовольнити в повному обсязі, по зустрічному позову позовні вимоги не визнали та пояснили, що подальше проживання з позивачем по зустрічному позову буде неможливим так як у них існують неприязні відносини.

Відповідач ОСОБА_4 позовні вимоги за первісним позовом не визнав та заперечував проти їх задоволення, пояснив, що не втратив право користування даним житловим приміщенням адже з моменту набрання чинності рішення суду за яким йому поновлено реєстрацію позивач по первісному позову чинить йому перешкоди, комунальні послуги за утримання майна за останні два місяці він сплачує, свої позовні вимоги за зустрічним позовом підтримав та просив суд їх задоволити.

Треті особи ОСОБА_6 та ОСОБА_5 до судового засідання не зявились, скерували до суду листи в яких пояснили, що спірне житлове приміщення належить обом їх батькам та заперечували проти виписки відповідача по первісному позову з даної квартири.

Суд, заслухавши пояснення сторін, думку адвоката, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести в суді ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказана норма передбачена і в ст. 10 ЦПК України.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2, після смерті свого батька та на підставі рішення Соснівської районної ради м.Черкаси № 545 від 15.08.2007 року є наймачем квартири АДРЕСА_5.

Разом з позивачем в квартирі зареєстровані її син ОСОБА_5, донька ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_4, про що свідчить довідка про склад сімї від 20. 06. 2015 року за № 4448 видана КП «ССУБ».

Як встановлено в судовому засіданні та не оспорюється позивачем по первісному позову, вона зверталась до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування житлом, а саме АДРЕСА_6.Про те, Рішенням Соснівського районного суду м Черкаси від 28. 05. 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання його таким, що втратив право користування житлом - було залишено без задоволення.

Ст. 61 ЦПК України, встановлює, щообставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ лише в тому разі, коли в них беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як зазначає позивач в позовній заяві, факт не проживання ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 підтверджується актом про не проживання по місцю реєстрації від 20. 07. 2015 року, який складений в присутності сусідів ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, засвідчений головним інженером КП «Соснівська СУБ».

Про те, суд критично оцінює даний акт від 20. 07. 2015 року, застосувати норми ст. 71 Житлового кодексу УРСР не вбачається за можливе, адже Рішення суду яким було відмовлено позивачу у визнанні ОСОБА_4 таким, що втратив право користування житлом датоване 28. 05. 2015 року, а позивач з даним позовом звернулась до суду 07. 09. 2015 року, таким чином не дочекавшись спливу, встановленого законодавством шестимісячного періоду.

Також, в первісній позовній заяві, позивач посилається на довідку Садівничого товариства «Лісова Поляна» с. Хвильово-Сорочин, Золотоніського р-ну як доказ, що підтверджує не проживання відповідача в спірній квартирі, пре те, дана довідка була оцінена судом під час розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та в подальшому Рішенням Соснівського районного суду м Черкаси від 28. 05. 2015 року даний позов, було залишено без задоволення.

Як пояснив в судовому засіданні відповідач звязку з квартирою № 623-624 по вул. Ярославській, 10 в м. Черкаси він не втратив, після відновлення його реєстрації в спірній квартирі він 25. 07. 2015 року звертався до правоохоронних органів з заявою, про те що позивач ОСОБА_2 чинить йому перешкоди у користуванні квартирою, а 30. 07. 2015 року вселився в квартиру.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не має право бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому законом порядку за письмовою згодою всіх членів сім"ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, які вселились в жиле приміщення як члени сім"ї наймача, набувають рівного з іншими права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім"ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до ч. 3 ст. 64 ЖК України, якщо особи зазначені в ч. 2 цієї статті, тобто дружина та дочка, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному приміщенні, вони мають такі ж права та обов'язки, як наймач і члени його сім'ї.

Статтею 71 Житлового кодексу УРСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадках: призову на строкову військову службу або направлення на альтернативну (невійськову) службу, а також призову офіцерів із запасу на військову службу на строк до трьох років - протягом усього періоду проходження зазначеної військової служби; перебування на військовій службі прапорщиків, мічманів і військовослужбовців надстрокової служби - протягом перших п'яти років перебування на дійсній військовій службі.

При вирішенні спору суд виходить із того, що одним із речових прав на чуже майно є право користування ним (стаття 395 ЦК України). Згідно до ст. 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 цього Кодексу.

Згідно за ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Таким чином, оцінюючи зібрані докази в їх сукупності, суд вважає, що за наявних обставин відсутні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: АДРЕСА_7, адже позивач з даним позовом звернулась до суду 07. 09. 2015 року, таким чином не дочекавшись спливу встановленого законодавством шестимісячного періоду, крім того відповідач сплачує комунальні послуги за утриримання ? частини квартири за останні два місяці, враховуючи вище викладене суд прийшов до всиновку, що відповідач не втратив звязку з житлом, що є підставими для відмови в позові.

Що стосується позовних вимог по зустрічному позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про зобовязання останньої усунути перешкоди йому в користуванні кв. 623-624 буд. 10 по вул.

Ярославська в м. Черкаси шляхом заборони відповідачці ОСОБА_2 без його згоди змінювати замки від вхідних та кімнатних дверей, вселити його та передати ключі від квартири, суд прийшов до наступного:

Після відновлення реєстрації в АДРЕСА_4 28. 05. 2015 року, позивач звертався до Начальника Соснівського РВ УМВС України в Черкаській області про усунення йому перешкод в користуванні спірною квартирою.В подальшому 25. 07. 2015 року ним було складено акт, в присутності сусідів ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13 про те, що він відчинив двері спірного житлового приміщення, змінив замок та залишив там свої речі для подальшого проживання.

Відповідач по зустрічному позову в судовому засіданні обгрунтувала усні заперечення проти позову тими обставинами, що у неї з позивачем неприєзні відносини в спірній квартирі вона проживає у не зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3, подальше сумісне проживання з позивачем по зустрічному позову призведе до конфліктів. Пояснила, що позивач не проживає в спірному житловому приміщенні, всіх ключів від квартири у нього не має, вона не бажає, щоб він проживав в даному спірному житловому приміщенні разом з нею, чим чинить перешкоди в користуванні.

Пункт 1 статті 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, гарантує кожній особі, окрім інших прав, право на повагу до її житла. Воно охоплює і право займати житло, не бути виселеною чи позбавленою свого житла.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 цього Кодексу, особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (з подальшими змінами), вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з'ясувати чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім'ї наймача, чи прописані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім'ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням.

Що стосується позовних вимог позивача за зустрічним позовом, про заборону відповідачу змінювати замки від вхідних та кімнатних дверей, передати ключі від квартири, суд прийшов до наступного, що відповідно до статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України. Функції виконання судових рішень, а також рішень уповноважених на їх прийняття органів (посадових осіб), покладені на Державну виконавчу службу України, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Варто зазначити, що виконавче провадження є завершальною стадією судочинства і державними виконавцями здійснюються виконавчі дії в межах наданих їм повноважень, і, лише у порядок і спосіб, визначені цим рішенням. Правовою основою діяльності державної виконавчої служби є Конституція України, Закон України «Про виконавче провадження».

Виконуючи рішення про вселення стягувача державний виконавець перевіряє виконання рішення про вселення стягувача на наступний день після закінчення строку наданого для самостійного виконання рішення, котрий як уже зазначалося, не може становити більше 15 днів. При невиконанні відповідною особою рішення державний виконавець виконує його примусово. Примусове вселення полягає у забезпеченні державним виконавцем безперешкодного входження стягувача у приміщення, зазначене у виконавчому документі, та його проживання (перебування) в ньому.

Таким чином, позовні вимоги про зобовязання відповідача ОСОБА_2 є без згоди ОСОБА_4 змінювати замки від вхідних та кімнатних дверей кв. № 623-624 по вул. Ярославська, б. 10 в м. Черкаси, передати ключі від квартириє передчасними та такими, що не підлягають до задоволення.

Враховуючи вище викладене та встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що з боку відповідача за зустрічним позовом дійсно вчинені перешкоди по користуванню квартирою позивачу ОСОБА_4, який був членом сімї наймача, та вважає, що вказані перешкоди слід усунути шляхом вселення позивача у квартиру 623-624 по вул. Ярославська, б. 10 в м. Черкаси, а тому позовні вимоги підлягають до часткового задоволення.

У відповідності до ст.. 88 ЦПК України, судові витрати ОСОБА_2 не підлягають до відшкодування.

Керуючись ст. 47 Конституцією України, ст.ст. 10, 11, 47, 60-61, 88, 212, 213-215, ЦПК України, ст.ст. 9, 64, 65, 71 ЖК України, 395, 396 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_2 в позові до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом - відмовити.

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про вселення задоволити частково.

ОСОБА_4 вселити в квартиру № 623-624 по вул. Ярославська, б. 10 в м. Черкаси. В решті заявлених вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: підпис ОСОБА_14