Ухвала іменем україни 6 червня 2016 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Мартинюк В.І., розглянувши касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулась до суду із позовом до ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 про визнання припиненим договору поруки.

Свої вимоги мотивувала тим, що 24 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 1 в сумі 215 000 швейцарських франків, з виплатою 7,99 % річних на термін до 10 листопада 2026 року.

В забезпечення кредитного договору, між нею та банком було укладено договір поруки, відповідно до п. 2.1. якого кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови основного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя.

Однак банк збільшив відсоткову ставку по кредитному договорі спочатку на 2 %, а з 30 листопада 2009 року до 15,98 %, при цьому вона, як поручитель, про це не була попереджена. В зв'язку з чим просила визнати договір поруки припиненим.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року позов задоволено.

Визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором поруки №32877 від 24 листопада 2006 року, укладеного між нею та акціонерним комерційний інноваційним банком «УкрСиббанк».

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить скасувати судові рішення, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та направити справу на новий розгляд.

Одночасно подано клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження зазначених рішень, із посиланням на поважність причин його пропуску

Клопотання підлягає задоволенню, оскільки причини пропуску строку на касаційне оскарження, вказані заявником, є поважними.

Разом з тим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що договір поруки не містить положень про можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди.

В судовому засіданні встановлено, що 24 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1, відповідно до якого останньому надано споживчий кредит на суму 215 000 швейцарських франків на термін до 10 листопада 2026 року.

Того ж дня, ОСОБА_2 уклала з АКІБ «УкрСиббанк» договір поруки за основним зобов'язанням.

З липня 2008 року по жовтень (включно) 2014 банком неодноразово змінювалась процентна ставка.

Разом з тим відповідачем не підтверджено направлення поручителю повідомлень щодо збільшення процентних ставок по кредиту, укладенням окремих угод між банком та поручителем.

Відповідно до ст.1056-1 ЦК України розмір процентної ставки за кредитним договором не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а такі дії фінансової установи є нікчемними.

Банк виходячи з умов кредитного договору та договору поруки повинен був повідомляти поручителя про зміну процентної ставки.

Оскільки ОСОБА_2, як поручитель, не давала своєї письмової згоди на збільшення процентної ставки (у спосіб передбачений договором поруки), це потягнуло за собою збільшення її відповідальності щодо основного договору, що в свою чергу є підставою для припинення договору поруки.

У відповідності до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Приписами п.22 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" визначено, що припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Якщо в договорі поруки такі умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК порука припиняється у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на пред'явлення позову про визнання договору поруки припиненим.

Таким чином, судами правильно визначено характер спірних правовідносин та визначено норму права, яка регулює спірні правовідносини.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Із матеріалів касаційної скарги та змісту судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» строк на касаційне оскарження рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2016 року та ухвали апеляційного суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 20 квітня 2016 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ В.І. Мартинюк