Справа № 302/345/16-ц
№ 2/302/149/16
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

07.06.2016 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Гайдур А. Ю

з участю: секретаря с/з ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду справу за позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2016 року ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» звернулося до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що 26.09.2008 р. між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № А 24.101.72233 згідно з яким ОСОБА_2 отримала кредит в розмірі 8880 грн. зі сплатою 32,9 % річних з погашенням кредиту та процентів відповідно до графіку щомісячних платежів.

30.10.2015 року між ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» (надалі Позивач) та ПАТ «Ідея Банк» укладено договір факторингу № 30/10-1 згідно умов якого Позивач набув право грошової вимоги за кредитним договором.

Беручи до уваги, що Банк свої зобовязання виконав і надав Відповідачу кредитні кошти, а Відповідач станом на 30.10.2015 р. не повернув Банку отриманий кредит у встановлений договором термін та не сплатив відсотки та комісію на загальну суму 16007,98 грн., то Позивач посилаючись на вищезазначені обставини та норми цивільного законодавства просив стягнути з Відповідача зазначену заборгованість та судові витрати.

Позивач просив справу розглядати за відсутності свого представника.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов заперечила, пояснивши, що вона заборгованість по кредитному договору повністю сплатила за судовим наказом Івано-Франківського міського суду і подала суду докази про сплату боргу.

Вислухавши пояснення Відповідачки, перевіривши матеріали в справі та подані докази суд вважає, що позовні вимоги Позивача є безпідставні і до задоволення не підлягають виходячи з такого.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Судом установлено, що 26.09.2008 року між ВАТ «Плюс Банк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № А 24.101.72233 згідно якого Банк надав ОСОБА_2 кредитні кошти на поточні потреби в розмірі 8880 грн. з процентною ставкою 32.90 % річних на термін 24 місяці. Останній платіж повинен був бути внесений до 26.09.2010 року. Банк свої зобовязання перед Відповідачем виконав, передав останній кредитні кошти.

Відповідач ОСОБА_2 взяті на себе зобовязання за кредитним договором № А24.101.72233 належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 06.09.2009 року допустила заборгованість, яка становила 11252,62 грн. 06.10.2009 року ВАТ «Плюс Банк» через свого представника ОСОБА_3 звернулося до Івано-Франківського міського суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_2 суми заборгованості за вищеуказаним кредитним договором в розмірі 11252,62 грн. 02 грудня 2009 року Івано-Франківським міським судом видано Судовий Наказ про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором в сумі 11252,62 грн. та договірної санкції 1111,44 грн. на користь ВАТ «Плюс Банк».

22.04.2010 року відділом Державної виконавчої служби Міжгірського районного управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по судовому наказу № 2-н-14080 виданому 02.12.2009 р. Івано-Франківським міським судом.

28.05.2012 р. відділом ДВС Міжгірського РУЮ винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у звязку зі сплатою присудженої суми Боржником.

Дана постанова не скасована, не змінена тобто є чинною.

Як убачається зі змісту позовної заяви та доданих до неї матеріалів, що 26.09.2008 року між ПАТ «Ідея Банк» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № А24.101.72233, однак, як вбачається із поданої копії кредитного договору № А24.101.72233 та пояснень ОСОБА_2, що Кредитором був ВАТ «Плюс Банк», а не ПАТ «Ідея Банк» і позивачем не подано до матеріалів позову та до суду документів (доказів), що ПАТ «Ідея Банк» є правонаступником ВАТ «Плюс Банк».

Окрім цього, 30.10.2015 р. було укладено договір факторингу між ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» та ПАТ «Ідея Банк» за яким позивач по даній справі набув право вимоги (грошової) за вищевказаним кредитним договором, однак, як уже було вищезазначено, що суду не подано належного доказу, що ПАТ «Ідея Банк» є правонаступником ВАТ «Плюс Банк».

З огляду на вище встановлене суд вважає, що ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» не є належним позивачем по даній справі, оскільки не укладено договору факторингу із ВАТ «Плюс Банк», а тому і не має права вимоги про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості по кредитному договору № А24.101.72233 від 26.09.2008 р.

Крім того, належними доказами судом встановлено, що ОСОБА_2 заборгованість по кредитному договору погасила повністю.

Підсумовуючи встановлене суд вважає, що позов ТОВ «ФК «РАНТЬЕ» є безпідставним, належними доказами не доведений і до задоволення не підлягає.

Відповідач ОСОБА_2 належними доказами довела перед судом безпідставність вимог Позивача щодо неї.

Судових витрат немає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «РАНТЬЕ» у позові до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16007 (шістнадцять тисяч сім) гривень 98 коп.

Судових витрат немає.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_4