Апеляційний суд Житомирської області
Справа №274/2543/14-ц Головуючий у 1-й інст. Замега О. В.
Категорія 27 Доповідач Зарицька Г. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої - судді Зарицької Г.В.

суддів: Жигановської О.С. Коломієць О.С.

з участю секретаря Добровольської Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк»), третя особа ОСОБА_2, про визнання договору поруки недійсним за апеляційною скаргою ПАТ «УкрСиббанк» на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2015 року

встановила:

У червні 2014 року ОСОБА_1 звернулася з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» та просила визнати недійсним договір поруки №/п від 01.02.2008 р., укладений між нею та відповідачем. В обґрунтування вимог зазначала, що про наявність договору дізналася після того, як отримала вимогу банку про погашення простроченої заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №0 від 01 лютого 2008 року, укладеним між відповідачем та ОСОБА_2. Волевиявлення на вчинення договору поруки у неї не було, договір вона не підписувала, що підтверджується висновком старшого експерта відділу криміналістичної експертизи Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Житомирській області ОСОБА_3 від 24 березня 2014 року у кримінальному провадженні №0000268, відкритому 2 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення договору поруки №/п від 01.02.2008 р. Враховуючи наведене, просила позов задовольнити.

Рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Визнано недійсним договір поруки №/п, укладений 01.02.2008 р. між ОСОБА_1 та ПАТ «УкрСиббанк».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк» просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт посилається на те, що суд, в порушення положень ст.ст. 5, 10, 57-60 ЦПК України ухвалив рішення на підставі неналежних та недопустимих доказів. Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про задоволення позову, прийняв до уваги висновок експерта в кримінальній справі, який не є належним та допустимим доказом. Крім того, вважає, що суд, в порушення норм процесуального права, переклав обовязок доказування з позивача на відповідача.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 доводи апеляційної скарги підтримав.

Позивачка та її представник ОСОБА_5 заперечували проти доводів апеляційної скарги, вважали їх необґрунтованими. Пояснили суду, що позивачці про договір поруки нічого не було відомо. Про існування такого договору вона вперше дізналася з письмової вимоги банку, у якій йшлося про дострокове погашення заборгованості за договором споживчого кредиту, укладеним між банком та ОСОБА_2 Договір поруки ОСОБА_1 не підписувала, про що свідчить письмовий доказ висновок почеркознавчої експертизи, зроблений у кримінальному провадженні.

Представник третьої особи ОСОБА_6 доводи апеляційної скарги визнав.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених до суду першої інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення в цих межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Частиною третьою статті 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Як видно з матеріалів справи, 01.02.2008 року між Акціонерним комерційним інвестиційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_7 укладено договір поруки №/п, за умовами якого ОСОБА_7 зобовязалася перед банком відповідати за невиконання ОСОБА_2 усіх його зобовязань перед кредитором, що виникли з договору про надання споживчого кредиту № від 01.02.2008 р. та договору про надання споживчого кредиту №0 від 1 лютого 2008 року, укладеного між кредитором та боржником, у повному обсязі як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому.

Згідно з свідоцтвом про зміну імені 19.07.2011 р. ОСОБА_8 змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с.т.1 а.с.57).

Відповідно до висновку судової почеркознавчої експертизи №1/15 від 24.03.2014 р., проведеної експертом Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України у Житомирській області ОСОБА_3 в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000268, відкритому 2 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення договору поруки №/п від 01.02.2008 р., підпис, який виконаний від імені ОСОБА_7 у нижній правій частині лицьової сторони першого аркуша договору поруки №/п від 01.02.2008, укладеного між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Підпис, який виконаний від імені ОСОБА_7 в графі «Поручитель» договору поруки № №/п від 01.02.2008, укладеного між ОСОБА_7 та АКІБ «УкрСиббанк», виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції правильно виходив з вимог ч.ч.1, 2 ст.215, ч.3 ст.203 ЦК України та дійшов обґрунтованого висновку про те, що вільного волевиявлення у позивача ОСОБА_1 на укладення оспорюваного договору поруки не було.

Доводи апеляційної скарги про те, що висновок судової почеркознавчої експертизи, проведеної у кримінальному провадженні, не є належним та допустимим доказом при розгляді даної цивільної справи є безпідставними.

Так, згідно з ч.ч. 1, 2 ст.57, ч.1 ст.58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У відповідності до ч. 1 ст.64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

З матеріалів справи видно, що на підтвердження обставин, якими обґрунтовувала свої вимоги, позивач ОСОБА_1 до позовної заяви долучила письмовий доказ - копію експертного висновку №1/15 від 24.03.2014 р., зробленого у кримінальному провадженні №0000268, відкритому 2 грудня 2012 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.358 КК України за фактом підроблення договору поруки №/п від 01.02.2008 р., оригінал якого був оглянутий в судовому засіданні апеляційної інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що позивачем доведено відсутність її волевиявлення на укладення оспорюваного договору поруки.

Проте не погоджуючись з таким письмовим доказом, представник банку клопотань про призначення в справі відповідної експертизи ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не заявляв, хоча про ці права йому було розяснено.

Інші доводи апеляційної скарги не містять посилань на порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення спору, а тому підстав для скасування рішення немає.

Керуючись ст. ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» відхилити.

Рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього ж часу може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуюча Судді: