20.07.2016 Справа № 363/1798/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Рудюка О.Д.,

за участю секретаря Смілянець І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічно акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ України» про стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою про стягнення з ОСОБА_2 завданої моральної шкоди у розмірі 200 000 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «Пежо 205» д.н.з.АІ4976АС, 05.11.2014 року на 54 км. автодороги Київ-Овруч сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої вищезазначений автомобіль перекинувся, а ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 08.09.2016 року ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушенні, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 була застрахована у третьої особи по справі «ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». 13.04.2016 року страхова компанія виплатила позивачу страхове відшкодування чим частково компенсувала шкоду завдану здоровю.

Своїми неправомірними діями ОСОБА_2 завдав ОСОБА_1 моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях повязаних з отриманими тяжкими тілесними ушкодженнями, болісними процедурами під час лікування, довготривалими фізичними стражданнями вході часткового фізичного відновлення, душевними стражданнями від усвідомлення неможливості повного відновлення.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав викладених у позовній заяві та просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та пояснили, що позовні вимоги є не обґрунтованими та недоведеними, а тому просили залишити позовні вимоги без задоволення.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином причини неявки суду невідомі.

Заслухавши представника позивача, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного.

08.09.2015 року вироком Вишгородського районного суду Київської області ОСОБА_2 визнано винним за ч.2 ст.286 КК України та встановлено, що 05.11.2014 року близько 07 години 30 хвилин, ОСОБА_2, керуючи, всупереч вимог п.31.4.1.а) ПДР України технічно несправним автомобілем «Пежо 205» д.н.з.АІ4976АС з непрацездатною гальмівною системою та рухаючись автодорогою «Київ-Овруч» в напрямку м. Київ, на 54 км. вказаної дороги, проявив неуважність та злочинну недбалість до дорожньої обстановки, не вжив заходів для забезпечення безпеки дорожнього руху, чим створив небезпеку для учасників дорожнього руху, поставив під загрозу їхнє життя та здоровя, й на порушення вимог п.12.1. ПДР України не обрав безпечну швидкість свого транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, унаслідок чого допустив зїзд автомобіля в кювет та його перекидання. Внаслідок перекидання транспортного засобу потерпілій ОСОБА_3 заподіяно середньої тяжкості тілесні ушкодження, зокрема: закритий осколковий чрезнадростковий перелом типу С-3 правої плечової кістки зі зміщенням уламків, а потерпілій ОСОБА_1 тяжкі тілесні ушкодження небезпечні для життя в момент заподіяння, зокрема: важка ЗПСМТ, поєднаний переломовивих С4-С5 з забоєм спинного мозку на рівні С5 і компресією тілом С5. Глибокий терапрез, порушення функцій тазових органів за типом затримки підвитих тіла хребця, компресійний перелом тіла хребця.

Частиною 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України визначено, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Згідно з виписки №29210 із медичної картки стаціонарного хворого виданої Київською міською клінічною лікарнею швидкої медичної допомоги, ОСОБА_1 госпіталізовано 05.11.2014 року з важкою ЗХСМТ та виписано 14.11.2014 року.

Відповідно до виписки із медичної картки стаціонарного хворого №23377 виданої Київською клінічною лікарнею №8, ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні з 14.11.2014 року з діагнозом: важка ЗХСМТ 05.11.2014 року. Зчеплений переломовивих С4-С5 з забоєм спинного мозку на рівні С5 та компресією тіла С5 та виписана 04.12.2014 року з рекомендацією повторного курсу лікування через 6-12 місяців.

Як вбачається з виписки №7390 із медичної картки стаціонарного хворого виданої Київською клінічною лікарнею №8, ОСОБА_1 знаходилась на лікуванні з 27.03.2015 року по 10.04.2015 року.

ОСОБА_1 звернулась до громадської організації «Спілка фахівців соціологічних та психологічних досліджень» для проведення дослідження, а саме: чи завдано ОСОБА_1 моральної шкоди внаслідок ДТП яке сталося 05.11.2014 року та в якому розмірі.

На своє звернення ОСОБА_1 отримала висновок соціально-психологічного дослідження №15-07-15 від 15.07.2015 року, в якому зазначено, що ОСОБА_1 завдано моральної шкоди внаслідок травм отриманих під час ДТП, яке сталося 05.11.2014 року та їх наслідків. Розмір моральної шкоди становить не менше 65 м.п.з., а у випадку розрахунку її за методикою встановлення заподіяння моральної шкоди та методом оцінки розміру компенсації спричинених страждань, реєстраційний код 14.1.04 в реєстрі Міністерства юстиції України (формула Ерделевського), розмір моральної шкоди перебуває в межах від 236 779,20 грн. до 249 933,60 грн.

Частино 1 статті 23 Цивільного кодексу України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно до ч.1 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Враховуючи постанову Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», а саме пункт 3 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно до розяснень, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» ( з урахуванням змін та доповнень, внесених Постановою пленуму Верховного Суду України від 25.05.2005 р. № 5) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи обсяг страждань, яких зазнала позивач та з урахуванням порушених нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, суд приходить до висновку про доведеність позовних вимог щодо отримання позивачем моральних страждань внаслідок неправомірних дій відповідача. Враховуючи вищезазначене, а також характер та обсяг страждань, який зазнала позивач, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 100 000,00 грн.

Керуючись статтями 23, 1167, 1168 ЦК України, пунктами 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та статтями 3, 10, 11, 58, 60, 61, 88, 209-215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого, ІНФОРМАЦІЯ_2) на користь ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, і.к. НОМЕР_1) моральну шкоду, заподіяну злочином у розмірі 100 000,00грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_2) в дохід державного бюджету судовий збір у розмірі 1 000,00грн.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.Д.Рудюк