АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження:№ 22ц/790/4026/16 Головуючий 1 інст. Короткий І.П.
Категорія: спадкування
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4 на заочне рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до Харківської міської ради про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

14 грудня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду із позовом до Харківської територіальної громади в особі Харківської міської ради про встановлення факту прийняття ним спадщини після матері ОСОБА_6, померлої 12 червня 2002 року, та визнання за ним права власності на ? частину трикімнатної квартири АДРЕСА_1 за правом спадкування за законом після смерті матері, який подалі уточнив.

В обґрунтування позову посилався на те, що на момент смерті мати ОСОБА_6 постійно проживала з ним у належному йому будинку №12 по Березівському вїзду в м. Харкові, і була там зареєстрована. Після смерті матері відкрилася спадщина на ? частину кооперативної квартири АДРЕСА_1, яка належала матері та батьку ОСОБА_7, оскільки придбана ними під час їх шлюбу.

Зазначав, що після смерті матері він ( та ніхто інший) не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки документи на квартиру отримав від батьків тільки у вересні 2004 року, а також з тих обставин, що у особистих документах батька були виявлені розбіжності щодо визначених прізвища та по батькові.

Після смерті матері він (ОСОБА_5К.) із сімєю вселився до вказаної квартири, оскільки батько був похилого віку та за станом здоровя потребував сторонньої допомоги, та проживає в цій квартирі до цього часу. Вважає, що фактично вступив у право володіння спірним майном, тому на підставі ст.ст. 524,529,548,549 ЦК УРСР, а також вимог ст..1268, з урахуванням п.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, набув право на ? частину спірної квартири у порядку спадкування за законом.

11лютого 2011 року помер батько ОСОБА_7, у звязку з чим він( позивач) звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини.

Вважає, що оскільки відповідно до ст.. 1277 ЦК України територіальна громада може звертатися до суду із позовом про визнання спадщини відумерлою, належним відповідачем за цим позовом є Харківська територіальна громада.

Заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 25 лютого 2016 року позов задоволено: встановлений факт прийняття спадщини ОСОБА_5 після померлої 12.06.2002 року матері ОСОБА_6 та визнано за ОСОБА_5 право власності на ? частину квартири № 199 в будинку № 65 по пр.. Тракторобудівників в м. Харкові в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, що померла 12.06.2002 року.

Вказане рішення суду оскаржено ОСОБА_3 в порядку ст. 292 ЦПК України. В апеляційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи, просить скасувати це рішення районного суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цього позову.

Зазначає, що вона є сестрою позивача ОСОБА_5 і дочкою ОСОБА_7 та ОСОБА_6, після смерті якої 12.06.2002 року відкрилася спадщина у вигляді ? частини спірної квартири, яка належала батькам на праві спільної сумісної власності, оскільки була придбана ними під час шлюбу. Після смерті матері ніхто із спадкоємців не звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, а батько ОСОБА_7, який проживав та був зареєстрований у спірній квартирі один фактично прийняв спадщину.

15 грудня 2004 року між батьком ОСОБА_8 та нею (ОСОБА_3К.) був укладений нотаріально посвідчений договір дарування вищевказаної квартири, за яким вона набула право власності на квартиру. Однак суд першої інстанції на порушення закону не визначив склад осіб у справі, правовий статус спірної квартири та не залучив її до участі у справі, позбавивши її права власності на частину квартири.

Зазначає також, що питання прийняття ОСОБА_5 спадщини після померлої матері ОСОБА_6 вже було предметом судового розгляду і рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року (справа № 2-5585/2011) за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсними дублікату довідки на квартиру, договору дарування квартири, про встановлення факту родинних відносин та належності документів, про визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на ? частину квартири та визнання права власності на 3/8 частини квартири в порядку спадкування за законом після смерті батька було відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні цих вимог.

Перевіривши відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, а оскаржуване рішення суду першої інстанції скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом (ч.2). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у засіданні (ч.3). Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; б) як розподілити між сторонами судові витрати.

Між тим оскаржуване рішення суду першої інстанції в повному обсязі не відповідає вказаним вимогам закону.

Задовольняючи позов ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з доведеності позовних вимог щодо прийняття ним спадщини після смерті матері ОСОБА_6, оскільки позивач фактично вступив у володіння спірною квартирою, тому на підставі вимог ст.ст. 529,548-549 ЦК УРСР та ст.ст. 372,1261,1268 ЦК України визнав за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину цього майна в порядку спадкування за законом.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Як свідчать останні спірною є трикімнатна квартира АДРЕСА_1, яка належала на праві спільної сумісної власності подружжю ОСОБА_6 та ОСОБА_8, дітьми яких є позивач ОСОБА_5 та ОСОБА_3

ОСОБА_6 померла 12 червня 2002 року. Після її смерті відкрилася спадщина на ? частину вищевказаної квартири.

Згідно відповіді Одинадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 15.02.2016 року за № 646/01-16 заяв про прийняття спадщини або відмову про прийняття спадщини після померлої 12 червня 2002 року ОСОБА_6 до нотаріальної контори не надходило. Свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Відповідно до наданої позивачем на підтвердження своїх вимог копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 05.09.2004 рокуАДРЕСА_2 в будинку № 65 по пр.. Тракторобудівників в м. Харкові зареєстрована за ОСОБА_8 на праві приватної власності (а.с. 4).

Який правовий статус мала спірна квартира на час розгляду справи у 2016 році матеріали справи не містять.

Однак на зазначені обставини суд першої інстанції уваги не звернув і при розгляді вищезазначеного позову ОСОБА_5, заявленого вже після смерті не тільки матері ОСОБА_6, а й батька позивача, судом першої інстанції не перевірено наявність спадкоємців після смерті ОСОБА_6, які прийняли спадщину відповідно до діючого на час її смерті законодавства, та не залучив їх до участі у справі як співвідповідачів, оскільки спірні правовідносини передбачають правонаступництво.

Більш того, як вбачається з наданої до апеляційної скарги ОСОБА_3 копії нотаріально посвідченого договору дарування квартири № 199 в будинку № 65 по пр.. Тракторобудівників в м. Харкові від 15 грудня 2004 року між нею та ОСОБА_8, останній подарував, а ОСОБА_3 прийняла у дар вказану квартиру, набувши на неї право власності, що підтверджується й копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 29.04.2016 року(а.с. 71-72) та копією рішення Московського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2012 року (справа № 2-5585/2011), залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2013 року (а.с. 74-83).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Hixто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Тому розгляд зазначеного позову ОСОБА_5 без залучення до участі у справі ОСОБА_3, яка володіє правом на предмет спору, порушує права останньої на спірне майно і є підставою для відмови в позові, оскільки у такому разі правильно вирішити спадковий спір неможливо.

Оскільки рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, це відповідно до вимог ст.. 309 ЦПК України є підставою для скасування цього рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_5

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.2 ч.1 ст. 307, ст.ст. 309, 313, 314, 316, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу задовольнити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 лютого 2016 року скасувати та відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання за ним права власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_6, померлої 12 червня 2002 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цим рішенням законної сили.

Головуючий:

Судді: