Провадження № 2/639/505/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі Чубенко О.С. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

В провадженні суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Представником відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подано до суду клопотання про забезпечення доказів шляхом призначення по справі судової автотехнічної експертизи, проведення якої доручити експертам Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. ОСОБА_4 .

Представник відповідача просить на вирішення експерта поставити питання : як повинен був діяти водій автомобіля «MERCEDES Benz Viano», державний номер НОМЕР_1 у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху? Чи мав водій автомобіля «MERCEDES Benz Viano», державний номер НОМЕР_1, із урахуванням обставин справи та дорожньої обстановки, технічну можливість запобігти зіткненню з автомобілем «GEELY FE-1», державний номер НОМЕР_2 з моменту виникнення небезпеки для руху або з моменту виявлення перешкоди для руху?Чи були з технічної точки зору дії водія автомобіля «MERCEDES Benz Viano», державний номер НОМЕР_1 у причинному зв'язку з виникненням ДТП? Як повинен був діяти водій автомобіля «GEELY FE-1», державний номер НОМЕР_2 у даній дорожній обстановці згідно з технічними вимогами Правил дорожнього руху? Чи діяв водій автомобіля «GEELY FE-1», державний номер НОМЕР_2 у відповідності до Правил дорожнього руху? Чи були з технічної точки зору дії водія автомобіля «GEELY FE-1», державний номер НОМЕР_2 у причинному зв"язку з виникненням ДТП?

В провадження експерта представник відповідача просив направити дану цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди та адміністративну справу № 638/2822/15-п відносно ОСОБА_1 та ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримала вказане клопотання, посилаючись на викладені в ньому обставини та на постанову судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 28.01.2016 року, відповідно до якої було відмовлено ОСОБА_2 у поновленні строку апеляційного оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2015 року у справі про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_2

Позивач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання, посилаючись на безпідставність заявленого клопотання та зловживання представником відповідача своїми процессуальними правами, внаслідок чого порушуються строки розгляду цивільної справи, оскільки постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2015 року, яка набрала законної сили, встановлену вину ОСОБА_2 у скоєнні 20.02.2015 року ДТП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Суд, вислухавши представника відповідача, позивача та його представника, дослідивши матеріали адміністративної справи № 638/2822/15-п, приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Способами забезпечення доказів судом є зокрема і призначення експертизи.

Статтею 143 ЦПК України передбачено, що для з"ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертзу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.3 ст. 58 ЦПК України суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

З матеріалів витребуванної з Дзержинського районного суду м. Харкова адміністративної справи № 638/2822/15-п вбачається, що постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2015 року, яка набрала законної сили, встановлено вину ОСОБА_2 у скоєнні 20.02.2015 року ДТП, а провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП закрито на підставі п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП.

Постановою судді судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Харківської області від 28.01.2016 року відмовлено ОСОБА_2 у поновленні строку апеляційного оскарження постанови Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.03.2015 року у справі про притягнення ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та апеляційну скаргу повернуто ОСОБА_2

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України,обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Верховний Суд України в пункті 7 своєї постанови № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" з метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства при ухваленні судового рішення надав судам роз'яснення, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов'язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування.

На підтвердження висновку суду щодо розміру відшкодування збитків у рішенні, крім посилання на постанову у справі про адміністративне правопорушення, необхідно також зазначати докази, подані сторонами при розгляді цивільної справи.

За змістом частини третьої статті 14, частини третьої статті 61, частини другої статті 223 ЦПК особи, які не брали участі в цивільній, господарській або адміністративній справі, в якій судом ухвалено відповідне судове рішення, мають право при розгляді іншої цивільної справи за їх участю оспорювати обставини, встановлені цими судовими рішеннями.

З матеріалів адміністративної справи № 638/2822/15-п вбачається, що ОСОБА_2 приймав участь у судовому засіданні 27.03.2015 року в Дзержниському районному суді м. Харкова , в якому було винесено постанову про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності, передбаченою ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн. Провадження в справі про адміністративне правопорушення у відношенні ОСОБА_1 за ст. 124 КУпАП було закрито.

У вказаній постанові від 27.03.2015 року, яка набрала законної сили, зазначено, що "в суді за клопотанням водія ОСОБА_1 було переглянуто запис з місця ДТП, який зберігається на електронному носії- флешка. Водії не заперечували, що цей запис зроблено з місця ДТП, що сталася 20 лютого 2015 року за їх участю. На запису видно, що водій ОСОБА_1 почав рух на зелений сигнал світлофора, в цей же час почали рух інші транспортні засоби, що рухалися у зустрічному напрямку. Водій ОСОБА_2 виїхав на перехрестя в той момент, коли водій ОСОБА_1 вже завершував його проїзд та здійснив зіткнення.Таким чином, в діях водія ОСОБА_1 не вбачається порушення п. 16.5. ПДР , тому що при увімкненні йому зеленого сигналу світлофора та початку руху, під'їзду до перехрестя, транспортних засобів, які б завершували рух через перехрестя , не було. Саме тому, що водій ОСОБА_2 намагався проїхати перехрестя на заборонений сигнал світлофора, сталося зіткнення. Навіть якщо припустити, що водій ОСОБА_2, як він стверджує, під'їхав до перехрестя коли на інформаційному табло показувало час в секундах "4" до закінчення дії зеленого сигналу світлофора, останньому було дано можливість прийняти правильне рішення - зупинити транспортний засіб, однак з суб"єктивної точки зору останній цього не вчинив, що призвело до вказаних наслідків. Відтак, пояснення водія ОСОБА_2 в частині того, що він рухався на зелений сигнал світлофора не відповідають дійсності, спростовані поясненнями водія ОСОБА_5, даними протоколу про адміністративне правопорушення серії АВ2 № 441418 від 20.02.2015 року; даними схеми місця дорожньо - транспортної пригоди від 20.02.2015 року, з якою обидва учасннка ДТП згодні, інформацією на електронному носії. Пояснення водіїв відповідають змісту схеми до протоколу про адміністративне правопорушення від 20 лютого 2015 року. Суддя не вбачає в діях ОСОБА_1 порушень п. 16.5 ПДР України, тому в цій частині закриває провадження у справі за відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, відповідно до п. і ч. 1 ст. 247 КУпАП

В діях водія ОСОБА_2 вбачається порушення п. 8.7.3 Правил дорожнього руху.

Суддя доходить висновку, що з вини саме водія ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, оскільки він не виконав вимоги п. 8.7.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП".

Суд, з огляду на вищевикладене , беручи до уваги роз»яснення Верховного Суду України, викладені у вказаній вище постанові № 14 від 18.12.2009 року, здійснюючи правосуддя відповідно до ст. 5 ЦПК України на засадах поваги до честі, гідності усіх учасників цивільного процесу та їх рівності перед законом і судом , приходить до висновку про відсутність правових підстав щодо задоволення клопотання представника відповідача про призначення судової автотехнічної експертизи.

Керуючись ст.ст. 57, 58, 61, 133, 143 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі", суд

ухвалив:

У клопотанні представника відповідача про призначення судової автотехнічної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя С.М.Гаврилюк