АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1611/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 182/1849/16-ц інстанції - Багрова А.Г.
Категорія № 57 (I) Доповідач - Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Митрофанової Л.В.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

із секретарем - Гладиш К.І.,

за участі ОСОБА_2,

представника Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» - Котенко Валентини Андріївни,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулась із позовом до Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» про захист прав споживачів та відшкодування моральної шкоди.

Позов ОСОБА_2 обґрунтовано тим, що 17.11.2015 року її без попередження відключили від газу, при цьому вдома її не було, а представники відповідачів проникли на територію її домоволодіння протиправно. 23.11.2015 року вона сплатила заборгованість за газ, але відповідачі не підключають їй газ. Внаслідок чого вона залишалась без газу, опалення та гарячої води. Через такі дії відповідачів вона зазнала моральної шкоди, оскільки душевно переживала, хвилювалась, в неї порушився сон та апетит, підвищився артеріальний тиск, з'явилось відчуття незахищеності перед великими підприємствами монополістами.

Позивач просила суд припинити незаконні дії відповідачів та зобов'язати Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації „Дніпропетровськгаз", Товариство з обмеженою відповідальністю „Дніпропетровськгаз збут" відновити газопостачання у належному їй будинку АДРЕСА_1, а також стягнути на її користь завдану моральну шкоду в розмірі 20000, по 10000 з кожного.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року позивачу відмовлено в задоволенні позову.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позову посилаючись на те, що 17.11.2015 року відбулось відключення від газопостачання її будинку АДРЕСА_1, відключення відбулось із порушенням передбаченого законодавством порядку припинення газопостачання, ніяких повідомлень про відключення позивачці не вручалось, відключення проводилось без присутності позивача а акт № був сфальсифікований працівниками ТОВ «Дніпропетровськгаз збут».

Позивач вважає, що у звязку із незаконним відключенням газу на її користь з відповідачів має бути стягнута моральна шкода, оскільки вона і її сім'я пів року була без газу і опалення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 є споживачем послуг з газопостачання згідно з договором № від 18.09.2015 року (а.с.10-21)

Станом на 17.09.2015 року ОСОБА_2 мала заборгованість в розмірі 1187грн. 25 коп. та була попереджена про погашення заборгованості та про припинення газопостачання (а.с.29)

18.09.2015 р. позивач звернулася до абонентського відділу для проведення перерахунку суми боргу, так як не згодна з сумою боргу вказаною у попередженні, після чого оператором було зроблено відмітку в розрахунковій книжці по оплаті за природній газ позивача з зазначенням боргу станом на 18.09.2015 р. у сумі 1187,25 грн.(а.с.60-61).

17.11.2015 року у зв'язку з несплатою позивачем ОСОБА_2 заборгованості за отримані послуги, газопостачання було припинено шляхом перекриття запірного пристрою та його опломбуванням. Після проведення робіт було зафіксовано контрольні показники лічильника 7804 (а.с.40). На підставі чого було складено та вручено відповідний акт № від 17.11.2015 року про відключення газових приладів, але позивач відмовилася від підпису акту, про фіксування цього факту зроблено відмітку в акті.(а.с.27-40)

23.11.2015 року позивач оплатила заборгованість ( а.с.32-33)

12.02.2016 року під час проведення огляду цілісності пломб на запірних пристроях та зняття контрольних показників лічильника за адресою позивача було встановлено, що показники лічильника змінились з 7804 на 8311(а.с.40). Тобто позивачем за період з 17.11.2015 р. по 12.02.2016 р. було використано 507 м3 природного газу.

12.02.2016 року працівниками ПАТ «Дніпропетровськгаз» було розпломбовано запірний пристрій та встановлено, що він не тримає тиск та виявлено витік газу, для уникнення загрози життю та здоров'ю споживача негайно було опломбовано крани перед газовими приладами, роз'яснено про заміну запірного пристрою та, що для відновлення газопостачання їй необхідно усунути ряд недоліків, так як було встановлено, що по технічній документації за адресою споживача рахується одна ПГ-4, а по факту встановлено дві. Цей факт свідчить про самостійну установку ПГ-4 без дотримання норм законодавства.

12.02.2016 р. позивач з'явилася до Орджонікідзевської дільниці НУЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» для складання заяви про відновлення газопостачання та повідомила, що придбала запірний пристрій для заміни.

Також судом встановлено, що на підставі звернення позивача 29.04.2016 р. робітники підприємства прибули на адресу споживача для заміни запірного пристрою на ввідному газопроводі для відновлення газопостачання, за участю дільничних ГУ Національної поліції та представників територіальної громади, але позивач дивлячись у вікно навіть не вийшла на подвір'я свого будинку аби надати запірний пристрій для заміни на ввідному газопроводі.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог позивача суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено, що відключення її будинку від газопостачання працівниками відповідачів проведено з порушенням.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Між тим, за положенням ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до ст. ст. 31, 119, 215 ЦПК України визначати предмет та підстави позову є виключним правом позивача і суд не може їх змінити без згоди позивача.

Реалізуючи передбачене ст.55 Конституції України право на судовий захист, звертаючись до суду, особа викладає в позові власне суб'єктивне уявлення про порушене право чи охоронюваний інтерес та спосіб його захисту.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, завданням суду є саме захист порушених або оспорюваних прав та інтересів особи.

Таким чином, у разі порушення цивільного права відповідно до ст.ст. 3, 11, 31 ЦПК України особа має право обирати той спосіб захисту, який відповідає характеру порушення її права чи інтересу, а перевірка відповідності цього способу наявному порушенню і меті судового розгляду у відповідності до ст.4 ЦПК є обов'язком суду.

Між сторонами склалися правовідносини з приводу користування природним газом для споживчих цілей, які регулюються регулюються Законом України «Про житло-комунальні послуги», Правилами безпеки системи газопостачання, затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 року №285 та Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246, в залежності від часу виникнення спірних правовідносин.

Статями 19, 20, 21 Закону України «Про житло-комунальні послуги» визначено обов'язки споживача та виконавця житлово - комунальних послуг. Зокрема, виконавець зобов'язаний надавати житлово - комунальні послуги вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Статтями 20, 21 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначені права та обов'язки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а обов'язком - оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов'язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Пунктом 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання передбачено, що газопостачання на об'єкт та/або газові прилади і пристрої споживача припиняється у разі: проведення планово-профілактичного обслуговування та/або капітального ремонту систем газопостачання; ліквідації наслідків аварій, спричинених надзвичайними ситуаціями техногенного, природного або екологічного характеру, та проведення ремонтно-відновних робіт; несвоєчасної та/або не в повному обсязі оплати послуг з газопостачання з урахуванням вимог пункту 19 цих Правил; самовільного використання газу споживачем; самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок тощо; порушення споживачем Правил безпеки систем газопостачання, що створює загрозу виникнення аварійної ситуації; подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання; відмови споживача від встановлення лічильника газу з ініціативи і за кошти газопостачального підприємства.

У зазначених випадках газорозподільне підприємство зобов'язане поінформувати споживача про причини і строки припинення газопостачання, а газопостачальне підприємство - здійснити протягом одного місяця перерахунок оплати послуг, що надавалися споживачеві.

Як встановлено у суді першої інстанції 17.09.2015 року , відповідно до вимог п.19 Правил позивачу вручалось повідомлення про заборгованість на відключення з обов'язковим зазначенням щодо повного погашення заборгованості протягом 10 днів з дати отримання даного повідомлення, проте позивач від підпису вказаного повідомлення відмовилась, про що на попередженні було зроблено відмітку з підписами працівників, які були присутні.

Таким чином суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що дії відповідачів відносно позивача відповідають чинному законодавству.

Доводи апеляційної скарги позивача про неправомірність дій працівників відповідачів спростовуються вище наведеним.

Крім того слід зазначити, що відповідно до пункту 7 Правил надання населенню послуг з газопостачання припинення постачання газу споживачеві в житлових будинках залежно від обставин здійснюється шляхом перекриття запірних пристроїв та встановлення пломби та/або інвентарної заглушки перед газовим приладом (пристроєм) або на ввідному газопроводі.

Відповідно до пункту 29 цих Правил споживач зобов'язаний безперешкодно допускати в свої житлові та підсобні приміщення, де розташовані газові прилади та пристрої, представників газопостачального підприємства.

Згідно з статтею 17 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний забезпечити доступ до мережі, арматури, засобів обліку, розподільчих систем представників виконавця/виробника за наявності в них відповідного посвідчення: для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічних та профілактичних оглядів, зняття контрольних показників засобів обліку тощо - згідно з істотними умовами договору. Якщо споживач відсутній і при цьому немає можливості встановити зв'язок з ним з метою його інформування про необхідність негайного прибуття до приміщення або він відмовляється допустити в займані ним приміщення представників виконавця/виробника і при цьому є об'єктивні підстави вважати, що аварія, неполадки, які унеможливлюють надання житлово-комунальних послуг іншим споживачам, відбулися саме в цих приміщеннях, - доступ у приміщення відбувається без отримання згоди споживача (несанкціонований доступ).

Тобто, даними нормативним актами передбачена можливість вирішення питання щодо доступу до приміщень за відсутності їх власників, тому доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі неправомірно припинили газопостачання до будинку позивача за її відсутності є безпідставними.

У звязку із правомірною відмовою позивачу у задоволенні її позовних вимог про захист прав споживачів, а саме вимог щодо припинення незаконних дії відповідачів та зобов'язання відновити газопостачання у належному їй будинку АДРЕСА_1 не підлягають задоволенню й позовні вимоги позивача про відшкодування їй моральної шкоди, оскільки ці позовні вимоги є похідними від основних.

Також слід зазначити, що згідно пункту 6 глави 7 розділу 6 Кодексу «відновлення газопостачання здійснюється Оператором ГРМ протягом двох робочих днів у містах та п'яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування витрат на припинення та відновлення газопостачання».

Позивач ані суду першої інстанції, ані суду апеляційної інстанції не надала доказів того, що вона зверталась із заявою щодо відновлення газопостачання за її адресою.

Зважаючи на наведене, підстави для задоволення апеляційної скарги та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог відсутні, оскільки доводи апеляційної скарги не спростовують правильного висновку суду першої інстанції при вирішенні спору.

Відповідно до вимог ч.2 ст.303 ЦПК України, суд апеляційної інстанції не вправі переоцінювати докази, які судом першої інстанції були досліджені у встановленому законом порядку.

Апеляційна скарга не містить посилання на нові докази, які б давали підставу для зміни чи скасування судового рішення. Фактично доводи апеляційної скарги зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 08 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: