Справа № 305/681/16-ц
Провадження по справі № 2/305/619/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.07.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючої - судді Бліщ О.Б.

секретаря - Вербещук В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 до Діловецької сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_3 звернулися в суд з позовом до Діловецької сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 21 лютого 2012 року померла їхня тітка, громадянка ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис №10 та виконкомом Діловецької сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області видано свідоцтво про смерть. Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №15 розташований по вул. Івана Франка в с. Ділове, Рахівського району, Закарпатської області. При житті, ОСОБА_4, 28 липня 2005 року було складено заповіт, згідно якого, усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося та все те, що належати ме їй на день смерті, і те на що вона на законом матиме право, та належний їй житловий будинок заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2. На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_4 в користь позивачів, є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43621670 від 18 квітня 2016 року. Спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті ОСОБА_1 вони прийняли, оскільки постійно проживають у даному будинку та доглядають за ним. Отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 вони не змогли, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація спадкового будинку за спадкодавцем, тобто встановлено відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно, про що складено постанову №10 від 18 квітня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Тому просили суд винести рішення, яким визнати за ними право власності по 1/2 частині житлового будинку №15, загальною площею 27,8 кв.м. та житловою площею 12,9 кв.м. разом з надвірними спорудами, що розташований в с.Ділове по вул. Івана Франка, Рахівського району, Закарпатської області.

Позивачі, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та їх представник ОСОБА_3, в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити з підстав зазначених в позовній заяві. На задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача, виконавчого комітету Діловецької сільської ради, Рахівського району, Закарпатської області, в судове засідання не з'явився, однак сільський голова, ОСОБА_5, надіслав заяву, в якій просив розглянути справу без їхнього представника. Позовні вимоги визнають, просять позов задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку.

У відповідності до положень частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідачем у справі являється особа, діями якої порушуються права та інтереси відповідача.

Судом встановлено, що 21 лютого 2012 року померла громадянка ОСОБА_4, про що складено відповідний актовий запис №10 та виконкомом Діловецької сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ №135814 від 23 лютого 2012 року.

Після її смерті відкрилася спадщина на все належне їй майно, в тому числі і на житловий будинок №15 розташований по вул. Івана Франка в с. Ділове, Рахівського району, Закарпатської області.

Оскільки спадщина за померлою ОСОБА_4, відкрилася 21 лютого 2012 року, дані цивільні правовідносини слід врегульовувати положеннями Книги шостої "Спадкове право" ЦК України (в редакції 2004 року).

Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

28 липня 2005 року, ОСОБА_4, було складено заповіт, згідно якого, усе своє майно де б воно не було та з чого б воно не складалося та все те, що належати ме їй на день смерті, і те на що вона на законом матиме право, та належний їй житловий будинок заповіла своєму племіннику ОСОБА_1 та його дружині ОСОБА_2. На день звернення до суду заповіт, складений ОСОБА_4 в користь, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є чинним ніким не оскаржений та не скасований, підтвердженням чого являється Витяг зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №43621670 від 18 квітня 2016 року.

Звернення позивачів до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням їх прав на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом в її користь, в зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок.

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увага на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов'язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, оскільки до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Країні (УРСР) із 1979 року, в яких при визначення року побудування зазначається рік введення в експлуатацію будинку, тобто, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Довідкою №267 від 09.02.2016 року, виданою виконавчим комітетом Діловецької сільської ради, стверджується той факт, що житловий будинок №15 розтошований по вул. Івана Франка в с. Ділове, Рахівського району Закарпатської області побудований в 1987 році та до дня смерті належав ОСОБА_4.

За таких обставин, суд констатує, що вище зазначений житловий будинок не являється об'єктом самочинного будівництва.

Згідно положень ст.1268 ЦК України, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Судом встановлено, що позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2, як спадкоємці за заповітом, спадщину на вказаний житловий будинок, після смерті ОСОБА_4 прийняли, оскільки, відповідно до довідки виконавчого комітету Діловецької сільської ради № 268 від 09.02.2016, вони проживали разом зі своєю тіткою ОСОБА_4 до дня її смерті.

Таким чином, враховуючи, що позивачі по справі є спадкоємцями за заповітом, спадщину прийняли, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання про відшкодування судових витрат позивачами не ставилося.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України суд,-

ВИРІШИВ

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканцем с.Ділове, вул. Шевченка, Рахівського району, Закарпатської області право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, а саме на 1/2 чччастину житлового будинку №15 разом з надвірними спорудами що розташований в с.Ділове по вул. Івана Франка, Рахівського району, Закарпатської області.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, мешканкою с.Ділове, вул. Шевченка, Рахівського району, Закарпатської області право власності на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_4, а саме на 1/2 частину житлового будинку №15 разом з надвірними спорудами що розташований в с.Ділове по вул. Івана Франка, Рахівського району, Закарпатської області.

Витрати по сплаті судового збору залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Головуюча: Бліщ О.Б.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Бліщ О.Б.