У Х В А Л А

8 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року в справі за позовом державного підприємства «Дашківське досвідне лісомисливське господарство» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у порядку регресу,

в с т а н о в и л а :

Липовецький районний суд Вінницької області рішенням від 31 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 27 квітня 2015 року, позов ДП «Дашківське досвідне лісомисливське господарство» задовольнив: стягнув на його користь з ОСОБА_4 82 тис. 942 грн 78 коп. у рахунок відшкодування шкоди, а також 829 грн у рахунок оплати судових витрат.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 5 червня 2015 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на підставі пункту 5 частини четвертої статті 328 ЦПК України.

29 березня 2016 року до Верховного Суду України звернувся

ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня

2015 року з підстав невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Для прикладу заявник надав постанови Верховного Суду України від

23 грудня 2015 року та 2 березня 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Задовольняючи позовні вимоги ДП «Дашківське досвідне лісомисливське господарство» суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної й касаційної інстанцій, виходив з того, що шкоду заподіяну ОСОБА_4, який вчинив кримінально карані дії - порушив правила безпеки дорожнього руху під час виконання трудових обов'язків, відшкодовано позивачем (28 липня та 16 вересня 2014 року) тому останній має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування; позивач звернувся до суду в межах строків, передбачених законом.

У наданій для порівняння постанові від 23 грудня 2015 року Верховний Суд України зазначив, що спірні правовідносини у справі регулюються положеннями Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України), статтею 233 якого для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду встановлено строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Днем виявлення шкоди слід вважати день, коли власнику або уповноваженому ним органу стало відомо про наявність шкоди, заподіяної працівником. Право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі і з цього ж часу обчислюється строк на пред'явлення регресного позову.

У постанові Верховного Суду України від 2 березня 2016 року міститься висновок про те, що за змістом частини третьої статті 233 КЗпП України день прийняття постанови про порушення кримінальної справи відносно особи, яка є відповідачем у цивільній справі про відшкодування шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на працівника трудових обов'язків, не слід вважати днем виявлення шкоди, заподіяної цим працівником, у разі наявності акта або висновку, складених у результаті інвентаризації матеріальних цінностей, при ревізії або перевірці фінансово-господарської діяльності підприємства, установи, організації.

Висновок суду касаційної інстанції у справі, яка переглядається, не суперечить правовим висновкам викладеним у зазначених постановах Верховного Суду України, оскільки у справі, яка переглядається, та у справах, за результатами перегляду яких Верховним Судом України прийнято надані для порівняння постанови, наявні різні фактичні обставини.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом державного підприємства «Дашківське досвідне лісомисливське господарство» до ОСОБА_4 про відшкодування шкоди у порядку регресу за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 червня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Я.М. Романюк