АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/5968/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1627/16Головуючий у 1-й інстанції Миронець О.К. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого-судді Дряниці Ю.В.,

суддів: Кривчун Т.О., Чумак О.В.,

секретаря Ткаченко Т.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки у спільному майні.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про виділення в натурі частки у спільному майні задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 в окремий об'єкт нерухомого майна (з присвоєнням окремої поштової адреси та реєстрового номера) 9/20 частин у житловому будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1, а саме: частину житлового будинку літ А-1 квартира №1 позначена у додатку №2 зеленим кольором, загальною площею приміщень 79,5 кв.м., що складається з : сіни 1-1 площею 12,7 кв.м, кімната 1-2 площею 9 кв.м., кімната 1-3 площею 21,2 кв.м., передпокій 1-4 площею 9,2 кв.м, кімната 1-5 площею 9,8 кв.м, коридор 1-6 площею 4,3 кв.м, санвузол 1-7 площею 5,1 кв.м, сіни І площею 2,1 кв.м, сіни ІІ площею 6,1 кв.м, літня кухня літ Б площа 14,1 кв.м, сарай літ.Б1, площа 13,7 кв.м, гараж літ Ж площа 20,2 кв.м, сарай літ З площа 7,2 кв.м, 1/2 частина огорожі №1, 1/2 частина огорожі №2, 1/2 частина замощення №3, водогін №4.

Припинено за ОСОБА_3 право спільної часткової власності на 9/20 частин у житловому будинку з надвірними спорудами за адресою АДРЕСА_1.

В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

З зазначеним рішенням суду першої інстанції не погодився позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні вимоги про поділ земельної ділянки та виділення її в натурі та постановити нове рішення, яким позов в цій частині задовольнити, а в іншій частині залишити без змін. Апелянт зауважує, що в натурі можливо виділити лише цільну земельну ділянку, без площ спільного володіння, а тому при поділі майна суду слід було застосувати варіант № 2 висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 125 від 02 лютого 2016 року.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_3 є власником 9/20 частин житлового будинку з надвірними будівлями, розташованими на земельній ділянці площею 1 888 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується договором дарування від 25 березня 2002 року посвідченого державним нотаріусом Другої Полтавської державної нотаріальної контори.

Згідно до рішення Київської районної в м. Полтаві ради від 25 липня 2000 року, власником 11/20 частин вищевказаного будинку є ОСОБА_4.

Згідно державного акта на право власності на земельну ділянку від 05 січня 2006 року, серія НОМЕР_1, площею 1 888 кв.м., що знаходиться в АДРЕСА_1 вбачається, що власником 13/20 частин земельної ділянки є ОСОБА_4, а власником 7/20 частин земельної ділянки є ОСОБА_3 Цільове призначення даної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку 1 000 кв.м., 888 кв.м. для особистого підсобного господарства.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 березня 2006 року задоволено позов ОСОБА_3, визнано за ним 7/20 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 та визначено порядок володіння земельною ділянкою відповідно до варіанту №2 висновку судово-технічної експертизи №799 від 25 січня 2006 року.

Згідно висновку судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №125 від 02 лютого 2016 року експерт встановив, що є технічна можливість виділити у самостійний об'єкт нерухомого майна частину житлового будинку із надвірними будівлями та спорудами, що розташовані по АДРЕСА_1 яка складає 9/20 частин. Для здійснення запропонованого варіанту розподілу проведення будівельних робіт по реконструкції, добудові, переобладнанню житлового будинку не потрібно.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, апелянтом оскаржується рішення в частині відмови у задоволенні позовних про поділ земельної ділянки та виділення її в натурі, а тому виходячи, з положень ст. 303 ЦПК України, згідно якої, колегія суддів здійснює перегляд судового рішення в межах доводів апеляційної скарги.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_3 про поділ земельної ділянки та виділ її в натурі, суд першої інстанції виходив з того, що рішенням Київського районного суду м. Полтави від 24 березня 2016 року вже було вирішено зазначене питання.

Колегія суддів погоджується з такими висновками місцевого суду, керуючись наступним.

Згідно до ч. 1 ст. 86 Земельного кодексу України, земельна ділянка може знаходитись у спільній власності з визначенням частки кожного з учасників спільної власності (спільна часткова власність) або без визначення часток учасників спільної власності (спільна сумісна власність).

Частиною 1 статті 88 Земельного Кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку.

Як вбачається з матеріалів справи, за результатами розгляду позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, в якому позивач просив суд встановити межі володіння 7/20 земельної ділянки, визначити порядок спільного володіння земельною ділянкою, а також визнати за ним 7/20 земельної ділянки по АДРЕСА_1, Київським районним судом м. Полтави було ухвалено рішення від 24 березня 2006 року, яким позов ОСОБА_3 задоволено у повному обсязі.

Визнано за ОСОБА_3 ним 7/20 частин земельної ділянки по АДРЕСА_1 та визначено порядок володіння земельною ділянкою відповідно до варіанту №2 висновку судово-технічної експертизи №799 від 25 січня 2006 року. Зазначене рішення суду першої інстанції набрало законної сили.

Як вбачається з наведеного, рішенням, яке набрало законної сили вже було вирішено питання поділу земельної ділянки, що належала ОСОБА_3 і ОСОБА_4 на праві спільній частковій власності. Зокрема, виділено в натурі у володіння позивачу 661кв.м. земельної ділянки по АДРЕСА_1.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_3 у частині поділу в натурі земельної ділянки, оскільки зазначене питання було вирішено судовим рішенням, що набрало законної сили.

Доводи апеляційної скарги, що існування судового рішення, яким було вирішено позовну вимогу про поділ земельної ділянки є підставою для закриття провадження у справі, а не відмови у його задоволенні не узгоджується з положеннями закону і матеріалами справи.

Так, здійснюючи аналіз позовної заяви за даною цивільною справою, а також заяви, пред'явленої позивачем у 2006 році, колегія суддів зауважує про існування відмінностей у колі осіб, що беруть участь у справах, а також підстав на яких ґрунтувались вимоги за вищевказаними позовами, у зв'язку з чим застосування наслідків, передбачених ст. 205 ЦПК України, у даному випадку неможливе.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на незаконність рішення зводяться до власного вибіркового тлумачення норм матеріального і процесуального права без повного і системного їх аналізу, не спростовують висновків місцевого суду, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Отже, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Отже, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) Ю. В. Дряниця

Судді: (підпис) Т. О. Кривчун

(підпис) П. М. Карнаух

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю. В. Дряниця