РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.03.2016 року м. Житомир

Богунський районний суд міста Житомира в складі:

головуючого судді Слюсарчук Н.Ф.

з участю секретаря с/з ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, Управління ДМС України в Житомирській області про визнання осіб такими, що втратили право користування приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою №55 по вул. Чапаєва, 3 в м. Житомирі, шляхом зняття відповідачів з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що останні не проживають в квартирі тривалий період часу без поважних причин, зокрема, ОСОБА_3 не проживає в квартирі з 2012 року, а з ОСОБА_4 позивач взагалі незнайома та жодного разу не бачила останнього. Відповідачі взагалі не цікавляться спірним житлом, будь-яких обовязків по утриманню житла не несуть.

В судове засідання позивач не зявилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала повністю. Натомість зазначила, що відповідач ОСОБА_4, помер 12.10.2015 року.

Відповідач ОСОБА_3 не зявився в судове засідання без поважних причин, хоча був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, про що свідчать розписки про направлення поштових повідомлень рекомендованим відправленням за його місцем реєстрації, від ОСОБА_3 не надійшло повідомлення про причини його неявки.

Представник Управління державної міграційної служби України в Житомирській області в судове засідання також не зявився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Зважаючи на вище викладене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у відповідності до вимог ст. 169 ч.4, 224 ЦПК України.

Дослідивши докази в їх сукупності, оцінюючи їх за своїм внутрішнім переконанням, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Спірні правовідносини регулюються ст. 319, 391 ЦК України.

Статтею 41 Конституції України, передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений власності. Право власності є непорушним.

Згідно ст. ст. 317, 319, 391 ЦК України власник має право вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належною йому власністю на власний розсуд. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Судом встановлено, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. Вказана квартира належить позивачу на праві власності згідно витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 18.02.2013 року за №553006 /а.с.12/. Відповідач ОСОБА_3 являється колишнім чоловіком позивача та як колишній член її сімї, будучи прописаним в квартирі, фактично не проживає в ній з грудня 2012 року, тобто понад один рік, тому втратив право користування цією квартирою. Останній не несе будь-яких обовязків, що передбачені ст. 156 ЖК України, не утримує житло, не сплачує комунальні послуги.

Факт не проживання відповідача з 2012 року в спірній квартирі стверджується актом комісії КВЖРЕП №15 від 19.01.2016 року, що приймаються як достовірний доказ.

Відповідно до рішення Богунського районного суду міста Житомира від 06.04.2011 року шлюб між сторонами розірваний /а.с. 14-16/.

Перешкод в користуванні житлом відповідачу не чинилося.

Передбачених законом випадків збереження за ними права користування квартирою не встановлено.

Вищенаведене є підставою для визнання відповідача ОСОБА_3 у відповідності до вимог ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування спірним житлом, у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» із змінами та доповненнями, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

У звязку з тим, що ОСОБА_4, помер 12.10.2015 року та знятий з реєстрації 26.11.2015 року у звязку зі смертю, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог до останнього /довідка №143, від 19.01.2016 року/.

За таких обставин, суд задовольняє вимогу про зняття відповідача ОСОБА_3 з реєстраційного обліку з вищезазначеної квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 209, 212 215, 218, 224 Розділ ІІІ, глава 8 ЦПК України, ст. 319, 391, 405 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме, квартирою № 55 по вул. Чапаєва, 3 в м. Житомирі у звязку з відсутністю без поважних причин понад один рік та зняти його з реєстраційного обліку вказаної вище квартири.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 відмовити за безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області через Богунський районний суд м. Житомира шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Ф.Слюсарчук