УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" грудня 2016 р. Київський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого-судді - Ніколаєнко І.В.

при секретарі: - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові подання Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, боржник ОСОБА_2, стягувач Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_3» про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший державний виконавець Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за кордон без вилучення паспорту громадянина України, до виконання зобовязань, покладених на нього, а саме виконання виконавчого листа № 2-880/09 від 13.02.2009 року виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення на користь ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі Харківської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в розмірі 980 262,77 грн.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначає, що в провадженні Київського ВДВС ХМУЮ на примусовому виконанні знаходиться виконавче провадження ВП № 32201808, виконавчий лист № 2-880/09 від 13.02.2009 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі Харківської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в розмірі 980 262,77 грн. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено, що суперечить вимогам частини пятої ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження». Під час виконання рішення суду виконавцем встановлено, що згідно інформації, наданої на запити від 27.09.2016 р. № 69066932 з: Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомості відсутні; реєстру прав власності квартира 5-ти кімнатна, ізольована за адресою: м. Харків, вул. Сумська, б. 36/38, кв. 65; Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна іпотечний договір, постанова про арешт майна Київського ВДВС м. Харків ГТУЮ у Харківській області; Державного реєстру іпотек іпотека (обєкт обтяження квартира 5-ти кімнатна, ізольована за адресою: АДРЕСА_1. Згідно відповідей від 01.03.2016 р.: Державної податкової служби України про джерела отримання доходів відомості відсутні; Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії відомості відсутні; Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами відомості відсутні; Державної податкової служби України про номери рахунків відомості відсутні. Згідно відповіді МРЕВ-2000, зареєстровані транспортні засоби: JMZGG12F771657626, ВРЕР № 1 ГУМВСУ Харків, АХ 8589 АМ, АХС 003218, 03.08.2006, MAZDA 6 2.0, (2006), сірий, № ДВ. ДА 872719, № КУЗ.JMZGG12F771657626; WBAHD51070BG11957, ВРЕР № 2 ГУМВСУ Харків, 29045 ХА, ХАС 192382, 14.08.2004, BMW 525, 1990, сірий, № ДВ.34167129, № КУЗ. WBAHD51070BG11957. Державним виконавцем винесена постанова про розшук боржника. З метою встановлення місця реєстрації боржника, державним виконавцем зроблено запит до Адресно-довідкового бюро, згідно відповіді м. Харків, вул. Сумська, б. 36/38, кв. 65. З метою виконання рішення суду, державним виконавцем винесена постанова про арешт майна боржника. Згідно постанови про арешт майна боржника накладено арешт в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Державним виконавцем неодноразово здійснено вихід за адресою боржника, перевірити майновий стан не виявилось можливим у звязку з від сутністю мешканців квартири. Державний виконавець посилається на те, що рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання, не вживає заходів щодо виконання рішення за рахунок належного йому майна і доходів.

У судове засідання державний виконавець не зявився, розгляд справи просив проводити без участі представника Київського відділу державної виконавчої служби м. Харків Головного територіального управління юстиції у Харківській області.

Суд, дослідивши подання, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

На виконанні Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції знаходиться виконавчий документ: виконавчий лист № 2-880/09 від 13.02.2009 року, виданий Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_3» в особі Харківської філії ВАТ «ВіЕйБі Банк» боргу в розмірі 980 262,77 грн.

Звертаючись з поданням до суду державний виконавець посилається на те, що боржником рішення суду про стягнення заборгованості в добровільному порядку не виконано, боржник має невиконані зобовязання на території України та ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням.

Посилається на те, що наявність у боржника зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії..

Згідно п.п. 2, 8 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду та вїзду в Україну» невиконання рішення суду є підставою для заборони виїзду з України.

Вимогами п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Державним виконавцем надано до суду копію виконавчого листа № 2-880/09; копію постанови про відкриття виконавчого провадження № 32201808 від 10.04.2012 р.; копію постанови про арешт майна боржника та оголошення заборон на його відчуження № 32201808 від 10.04.2012 р.; витяг про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна за № 35691906 від 17.04.2012 р.; Інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта за № 69066932 від 27.09.2016 р.; акт державного виконавця від 03.12.2012 р. про вихід за місцем проживання боржника; акт державного виконавця від 07.09.2016 р. про вихід за місцем проживання боржника; відповідь адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Харківській області від 06.10.2016 р.; відповідь № НОМЕР_1 від 01.03.2016 р. на запит № 17216477 від 01.03.2016 року до Пенсійного фонду України про осіб боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи; відповідь № НОМЕР_2 від 02.03.2016 року на запит № 17216450 від 01.03.2016 р. до Державної податкової служби України про номер рахунків, відкритих у банках та інших фінансових установах боржниками юридичними особами та/або фізичними підприємцями; відповідь № НОМЕР_3 від 02.03.2016 р. на запит № 17216441 від 01.03.2016 р. до Державної податкової служби України про джерела отримання доходів боржників фізичних осіб; відповідь № НОМЕР_4 від 01.03.2016 р. на запит № 17216463 від 01.03.2016 р. до Пенсійного фонду України про осіб боржників, які отримують пенсії.

Проте до суду не було надано інших матеріалів виконавчого провадження, які підтверджують повноту проведення державним виконавцем дій, передбачених Законом України «Про виконавче провадження».

Окрім того, суду не надано відомостей щодо наявності у ОСОБА_2 документа громадянина України на право виїзду з України і вїзду в неї, перелік яких зазначений в ст. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», що унеможливлює відмову у виїзді за кордон. Також державний виконавець не надав доказів на підтвердження факту, що ОСОБА_2 має намір виїхати за межі України.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 року (з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розвязання спорів у цій сфері.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон, а також громадянинові, який має паспорт може тимчасово відмовлено у виїзді за кордон.

Відповідно до Конституції України обмеження пересування громадянину є одним з найсуворіших заходів впливу на особу, що умисно ухиляється від виконання судового рішення.

Відповідно до Указу президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень суду» від 24.03.2008 року, суд може, але не зобов'язаний вживати заборону на виїзд боржника.

При цьому, сам факт наявності невиконаного рішення суду боржником не є, відповідно до Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України», безумовною підставою для тимчасової заборони виїзду особи за кордон без обов'язкового визначення дій боржника по ухиленню від виконання судового рішення.

Ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) вжите у п. 5 ч. 1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзд в Україну громадян України» та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», означає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків.

Отже, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Поняття «ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням» варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Зазначена позиція викладена Верховним судом України у листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Між тим, матеріали подання не міститься будь-яких доказів ухилення ОСОБА_2 від виконання ним зобов'язань за рішенням суду, доводи державного виконавця щодо ухилення боржника від виконання своїх зобовязань, покладених на нього державним органом та можливості боржника виїхати за межі України ґрунтуються лише на припущеннях.

Суду не надано доказів на підтвердження виклику боржника до виконавчої служби з приводу вищевказаного виконавчого провадження та взагалі щодо обізнаності останнього про наявність такого виконавчого провадження.

При цьому суд враховує, що саме державний виконавець, як ініціатор вирішення питання про тимчасове обмеження фізичної особи у праві на виїзд, зобов'язаний зазначити у поданні передбачені законом підстави для такого обмеження і надати відповідні докази.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_2 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Харківської області протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І.В. Ніколаєнко