Справа № 395/556/16-ц
Провадження № 2/395/220/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 рокум. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді ЩЕНЮЧЕНКА С.В.,

при секретареві РУДЕНКО І.М.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 (далі - заявник, позивач, ОСОБА_1.) до ОСОБА_2 (далі - відповідач, ОСОБА_2.) про стягнення аліментів на неповнолітню дитину та зустрічним позовом ОСОБА_2 (далі - позивач за зустрічним позовом, ОСОБА_2.) до ОСОБА_1 (далі - відповідач за зустрічним позовом, ОСОБА_1.) про стягнення аліментів на утримання дитини,

В С Т А Н О В И В :

У травні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину: ОСОБА_3

Оскільки ОСОБА_2 добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, позивач, посилаючись на ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини.

03.06.2016 р. відповідач ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину: ОСОБА_4

Заявник стверджує, що майже рік син ОСОБА_3 проживає з матір'ю, а дочка ОСОБА_4 проживає з батьком. Тому неповнолітня дочка знаходиться на його утриманні.

Оскільки ОСОБА_1 добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, посилаючись на ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача за зустрічним позовом аліменти в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до повноліття дитини.

За ухвалою суду від 03.06.2016 р. було прийнято до провадження зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини та об'єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 власні вимоги за первісним позовом підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Зустрічний позов не визнала повністю, бо за станом здоров'я не працює, не має інших доходів, достатніх для сплати аліментів на утримання дочки. До того ж позивач за зустрічним позовом умисно розділив місця проживання дітей без її згоди, а вона потребує стаціонарного лікування у зв'язку з наявністю тяжкої хвороби. Проте коштів на таке лікування у неї теж немає. Також відсутні кошти для забезпечення елементарних умов проживання.

Відповідач ОСОБА_2 у суді не визнав первісний позов повністю, бо одержує мінімальну зарплату, а інших доходів, достатніх для сплати аліментів на утримання сина, у нього немає.

Власні вимоги за зустрічним позовом підтримав повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Заслухавши вказані пояснення, безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити первісний позов та відмовити у зустрічному позові повністю із таких підстав.

Як вбачається із наданих сторонами доказів, вони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12.11.1994 р., внаслідок якого мають двох спільних неповнолітніх дітей: доньку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Сторони наполягали у суді, що у даний час проживають окремо один від одного: позивач за первісним позовом проживає разом з меншою дитиною - сином ОСОБА_3 в с. Костянтинівка, Новомиргородського району Кіровоградської області, а відповідач за первісним позовом проживає разом зі старшою дитиною - дочкою ОСОБА_4 у м. Новомиргороді, Кіровоградської області. Проте місце реєстрації у ОСОБА_2 і ОСОБА_4 залишилося попереднім.

Після фактичного припинення сімейних стосунків (за твердженням позивача за первісним позовом - з січня 2015 року, а за твердженням відповідача за первісним позовом - з травня 2015 року) відповідач за первісним позовом перестав надавати матеріальну допомогу дитині, не бере участі у вихованні неповнолітнього сина.

Згідно довідки відділу Державної виконавчої служби Новомиргородського РУЮ у Кіровоградській області з ОСОБА_2 не проводяться стягнення аліментів у передбаченому законом порядку.

За довідкою Костянтинівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області неповнолітній перебуває на утриманні позивача за первісним позовом.

Згідно довідки РТМО «Новомиргородське» неповнолітній син на «Д» обліку не перебуває.

Згідно вимогам Сімейного кодексу України:

ст. 180 - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття;

ч. 3 ст. 181 - за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі;

ч. 1 ст. 183 - частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

ч. 1 ст. 192 - розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач, не дивлячись на свій батьківський обов'язок, участі у вихованні дитини з 2015 р. не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку у зазначеному позивачем розмірі.

У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів іншої дитини, фактично непрацездатної дружини;

4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України).

Суд відкидає заперечення відповідача за первісним позовом, що він начебто одержує мінімальну зарплату, а інших доходів, достатніх для сплати аліментів на утримання сина, у нього немає.

Як вбачається з наданих відповідачем за первісним позовом документів, його заробітна плата за поточний рік у середньому щомісячно становить 2.169 грн. Такий дохід дозволяє йому сплачувати аліменти у зазначеному позивачем за первісним позовом розмірі.

Тому, на підставі ст. ст. 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України, первісний позов ОСОБА_1 слід задовольнити повністю.

В той же час суд не вбачає передбачених законом підстав для задоволення зустрічного позову.

Так, із наданих як позивачем за первісним позовом, так і позивачем за зустрічним позовом довідок виконкому Костянтинівської сільської ради вбачається, що на час звернення до суду ОСОБА_1, ОСОБА_2, а також неповнолітні ОСОБА_3, ОСОБА_4 зареєстровані та проживають по АДРЕСА_1, тобто разом.

Суд відкидає посилання позивача за зустрічним позовом на акт обстеження матеріально-побутових умов життя від 26.05.2016 р., бо він складений на ім'я ОСОБА_5., яка не є стороною у справі, або іншим учасником судового розгляду.

До того ж із наданих відповідачем за зустрічним позовом медичних довідок витікає, що ОСОБА_1 тривалий час страждає на хронічні тяжкі захворювання, внаслідок яких потребує тривалого стаціонарного лікування.

Суд також не погоджується із твердженнями позивача за зустрічним позовом, що факт утримання ним неповнолітньої дитини визнається сторонами і тому не потребує доказуванню у суді.

Насправді у судовому засіданні як позивач за первісним позовом повністю не визнала зустрічний позов, так і позивач за зустрічним позовом повністю не визнав первісний позов. Тому позивач за зустрічним позовом повинен довести обґрунтованість власних вимог у передбаченому законом порядку.

Ураховуючи наведене, суд прийшов до висновку, що слід відмовити у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини повністю за його недоведеністю.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України "Про судовий збір", ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач за первісним позовом була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст. ст. 3, 8, 10, 208-215, 223, 292, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця с. Костянтинівка, Новомиргородського району Кіровоградської області, що зареєстрований по АДРЕСА_1, але тимчасово проживає по АДРЕСА_2, аліменти на користь ОСОБА_1 в розмірі 1/4 частини (чверті) його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, починаючи з 12 травня 2016 р. до досягненнями ним повноліття.

Рішення підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 коп. на користь держави.

Відмовити у зустрічному позові ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Кіровоградської області через Новомиргородський районний суд.

:

Головуючий:

суддя С. В. Щенюченко

Згідно з оригіналом:

суддя С.ЩЕНЮЧЕНКО