Справа № 161/5907/16-ц
Провадження № 2/161/2531/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 червня 2016 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Гриня О.М.

при секретарі Пилипюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики.

Свій позов мотивує тим, що вона 18.01.2015 року надала в борг відповідачу грошові кошти в сумі 500 доларів США терміном на 2 місяці. В обумовлений термін гроші ОСОБА_2 не повернула.

31.01.2016 року ОСОБА_2 добровільно написала розписку, якою підтвердила вищевказану позику і вказала новий термін повернення грошей 30 березня 2016 року. З метою компенсації завданих незручностей ОСОБА_2 зобовязалась віддати борг з врахуванням виплатити додатково 20 % річних від суми боргу.

Зі спливом зазначеного в розписці терміну, відповідач кошти не повернула і ухиляється від виконання зобовязання.

Просить стягнути з відповідача в її користь 16 620 грн. 50 коп. боргу згідно договору позики, а також понесені судові витрати.

В судове засідання позивач та її представник не зявилися, кожен окремо, подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, проти постановлення заочного рішення не заперечували.

Відповідач в судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, хоча належним чином була повідомлена про час та місце розгляду справи.

За погодженням позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підставний та підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ч. 1 ст. 1047 Цивільного кодексу України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 отримала в борг у ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 500 доларів США. Для підтвердження факту передачі коштів, відповідачем було написано розписку, згідно якої ОСОБА_2 18. 01.2015 року позичила в ОСОБА_1 500 доларів США терміном на 2 місяці, в даний строк грошові кошти повернути не виявилося можливим. Зобовязується віддати вказаний борг під 20 % річних до 30 березня 2016 року.

Також встановлено, що до дня звернення позивача в суд, відповідач не повернув позивачу борг в сумі 500 доларів США, чим порушив вимоги ст.1049 Цивільного кодексу України та зобовязання по вищевказаному договору.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Аналіз встановлених судом обставин та наведених положень законодавства дає підстави зробити висновок, що між сторонами виникли договірні зобов'язання, які випливають із договору позики.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищенаведену норму закону, вимога позивача про стягнення суми боргу за договором позики з врахуванням 20 % річних від простроченої суми за час прострочення в сумі 125 доларів США підлягає до задоволення.

Проаналізувавши зібрані та дослідженні по справі докази, суд прийшов до висновку, що з відповідача слід стягнути в користь ОСОБА_1 500 доларів США боргу, що згідно курсу валют Національного банку України становить 12 785 грн. 00 коп. з врахуванням 20 відсотків річних від простроченої суми за час прострочення в сумі 125 доларів США, що згідно курсу валют Національного банку України становить 3 835 грн. 50 коп.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 213, 214, 215, 226 ЦПК України, ст.ст..526, 527, 533, 1046, 1047 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 625 (шістсот двадцять пять) доларів США боргу, що еквівалентно 16 620 (шістнадцять тисяч шістсот двадцять) грн. 50 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 понесені судові витрати в сумі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.