Справа № 569/7074/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 червня 2016 року

Рівненський міський суд Рівненської області у складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Слободенюк В.М.,

за участю представника заявника ОСОБА_1,

державного виконавця Матвійчук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 26 січня 2015 року про стягнення виконавчого збору,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернулася до суду зі скаргою на рішення державного виконавця, в якій просила скасувати постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 26 січня 2015 року про стягнення з неї виконавчого збору в розмірі 295 340 грн. 59 коп.

Скаргу мотивує тим, що Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_4 здійснюється виконавче провадження № 45969124, яке відкрите у зв'язку із зверненням стягнення на належне їй майно на користь ПАТ "Універсал Банк" на підставі виконавчого листа Рівненського міського суду №1715/14952/12 від 12.12.2014 року. 26 травня 2016 року, після ознайомлення представника ОСОБА_2 із матеріалами виконавчого провадження, їй стало відомо про те, що 26.01.2015 року державним виконавцем ВДВС Рівненського МУЮ ОСОБА_5 винесена постанова про стягнення із неї як із боржника виконавчого збору в розмірі 295 340,59 грн.

Однак, відповідно до виконавчого листа Рівненського міського суду №1715/14952/12 від 12.12.2014 року в процесі виконавчого провадження № 45969124 проводиться процедура звернення стягнення на предмет договору іпотеки, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: м. Рівне вул. Григорія Горбачевського, будинок 6, що складається з житлового будинку (цегляний), огорожі, хвіртки, воріт та замощення, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки № 07-652-КФ-2007 від 31.10.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за №3258 та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору купівлі- продажу від 16.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за №579, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому ЗУ "Про виконавче провадження", для задоволення грошових вимог ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором №07-652-КФ-2007 від 31.10.2007 року в розмірі 368 876,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2009 року становить 2 953 405,93 грн.

Постановою державного виконавця ВДВС Рівненського МУЮ ОСОБА_5 від 16.01.2015 р. про відкриття виконавчого провадження заявника було зобов'язано добровільно виконати виконавчий документ до 23.01.2015 р.

Разом з тим, за рішенням суду ОСОБА_2 є боржником стягувача виключно в межах вартості предмета іпотеки й ні судовим рішенням у справі, ані виконавчим документом вона не зобов'язана сплачувати грошовий борг стягувачу, а усі рішення стосуються виключно звернення стягнення на належне заявнику нерухоме майно. Добровільне виконання ОСОБА_2 судового рішення в цій справі було і є об'єктивно неможливим, оскільки процедура звернення стягнення на належне їй майно, як на предмет іпотеки, відбувається у порядку визначеному законодавством і перебуває поза її волею. Вважає, що санкція у вигляді виконавчого збору не може бути застосована до неї, оскільки її вина у невиконанні конкретного рішення відсутня.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі, також вказав, що ОСОБА_2 придбала вказане нерухоме майно, яке вже перебувало в іпотеці, про що їй не було відомо. ОСОБА_2 є боржником виключно у даному виконавчому провадженні, жодних договорів з банком не укладала і відповідно жодних зобовязань по сплаті боргу перед банком не має.

Державник виконавець ОСОБА_4 в судовому засіданні проти вимог скарги заперечила та просила відмовити в її задоволенні з підстав наведених в запереченні на скаргу. Окрім того вказала, що виконавчий збір стягується за рахунок коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, а якщо заставлене майно не було реалізовано, то підстав для стягнення виконавчого збору немає.

Суд, заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення скарги з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16 січня 2015 року постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3, відкрито виконавче провадження (ВП №45969124) з виконання виконавчого листа № 1715/14952/12, виданого 12 грудня 2014 року Рівненським міським судом про звернення стягнення на предмет договору іпотеки, а саме: домоволодіння, розташоване за адресою: м. Рівне вул. Григорія Горбачевського, будинок 6, що складається з житлового будинку (цегляний), огорожі, хвіртки, воріт та замощення, яке є предметом іпотеки за договором іпотеки № 07-652-КФ-2007 від 31.10.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрованим в реєстрі за № 3258 та належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі Договору купівлі-продажу від 16.03.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 579, шляхом продажу предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому ЗУ "Про виконавче провадження", для задоволення грошових вимог ПАТ "Універсал Банк" за кредитним договором №07-652-КФ-2007 від 31.10.2007 року в розмірі 368876,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2009 року становить 2 953 405,93 грн., з яких: 13 127,94 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2009 року становить 105 108,85 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 317 916,74 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2009 року становить 2 545 400,38 грн. - сума дострокового стягнення кредиту; 34 389,23 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2009 року становить 275 337,37 грн. - проценти за користування кредитом; 3 442,12 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2009 року становить 27 559,33 грн. - пеня за прострочення виконання зобов'язань.

26 січня 2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 винесена постанова по виконавчому провадженню №45969124 про стягнення з боржника виконавчого збору, відповідно до якої з ОСОБА_2 стягнуто виконавчий збір у розмірі 295 340 грн. 59 коп.

Нормативно-правовим актом, яким врегульовано умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-ХІV.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, приписами ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» зазначено, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як зазначено вище, боржником по виконавчому провадженню оскаржується постанова про стягнення виконавчого збору.

Приписами ч. 2 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника - у строк до п'ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом. За заявою стягувача державний виконавець одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження може накласти арешт на майно та кошти боржника, про що виноситься відповідна постанова.

У силу положень ч. 1 ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувану за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобовязаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Проте, реалізація майна, на яке звернуто стягнення, як на предмет іпотеки, здійснюється виключно державним виконавцем на прилюдних торгах, а тому боржник не мав змоги виконати судове рішення, на підставі якого відкрито виконавче провадження, у добровільному порядку.

Як вбачається зі змісту постанови по ВП № 45969124 від 16.01.2015 року, останнє відкрито з примусового виконання виконавчого листа, яким, зокрема, передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, встановленою в порядку, передбаченому ЗУ «Про виконавче провадження».

Слід зазначити, що остаточна ціна майна залежить від кінцевих прилюдних торгів, а виконавчий збір був визначений державним виконавцем безпідставно на підставі загальної суми заборгованості за кредитним договором №07-652-КФ-2007 від 31 жовтня 2007 року.

Так, приписами ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку».

Згідно ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

При цьому, у положеннях ст. 11 Закону України «Про іпотеку» міститься застереження, що майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов'язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов'язанням.

Крім того, у силу ч. 1 ст. 41 Закону України «Про іпотеку» реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону.

Аналіз наведених положень норм матеріального права дає підстави для висновку, що реалізація заставленого майна може бути проведена виключно органами державної виконавчої служби, а майновий поручитель, несе відповідальність перед іпотекодержателем в межах вартості майна, переданого у заставу, що у даному випадку виключає можливість добровільно виконати боржником виконавчий лист у семиденний строк з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене вище, ОСОБА_2 несе відповідальність виключно в межах вартості предмета іпотеки. Проте, визначаючи розмір виконавчого збору, державний виконавець безпідставно виходив із суми заборгованості саме боржника по кредитному договору №07-652-КФ-2007 від 31 жовтня 2007 року (368876,03 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.09.2009 року становить 2 953 405,93 грн.).

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За таких обставин, постанова по ВП № 45969124 від 26 січня 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору, якою з боржника стягнуто виконавчий збір у розмірі 295 340 грн. 59 грн., розраховуючи суму виконавчого збору виходячи, з суми заборгованості по кредитному договору №т №07-652-КФ-2007 від 31 жовтня 2007 року, є протиправною та такою, що підлягає скасуванню.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що вимоги скарги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. 1, 6, 11, 25, 28, 54 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. 11,39,41 Закону України «Про іпотеку», ст. 383-389 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_2 на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 26 січня 2015 року про стягнення виконавчого збору задовольнити.

Скасувати постанову по виконавчому провадженню № 45969124 від 26 січня 2015 року про стягнення з боржника виконавчого збору, винесену державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Рівненського міського управління юстиції ОСОБА_3

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом пяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.О. Першко