У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Г.І.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2015 року Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі ‒ ПАТ «ОТП Банк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором № CNL-F00/025/2007, укладеного 21 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ЗАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_6, за умовами якого позичальнику надано кредит в розмірі 133 040 доларів США із встановленням плаваючої процентної ставки в розмірі 5,49% річних та FIDR з кінцевим терміном повернення до 21 лютого 2017 року, обґрунтовуючи свої позовні вимоги неналежним виконанням ОСОБА_6 умов згаданого договору та невиконанням ОСОБА_7 умов договору поруки. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 155 510,59 доларів США, яка складається із заборгованості за кредитом в сумі 108 649,26 доларів США, заборгованості зі сплати процентів, в сумі 46 861,33 доларів США.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 липня 2015 року позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CNL-F00/025/2007 від 21 лютого 2007 року у розмірі 155 510,59 доларів США, що еквівалентно курсу НБУ станом на 10 червня 2015 року 3 269 998,15 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року, вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ «ОТП Банк» заборгованість за відсотками за кредитним договором № CNL-F00/025/2007 від 21 лютого 2007 року за період з 10 червня 2012 року до 09 червня 2015 року у розмірі 46 861,33 доларів США, що еквівалентно 1 066 324,88 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «ОТП Банк» просить рішення суду апеляційної інстанцій скасувати, а рішення суду першої інстанції залишити в силі, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що позивачем пропущено встановлений шестимісячний строк звернення з даним позовом до поручителя - відповідача ОСОБА_7, та до стягнення з відповідача підлягає лише сума заборгованості за процентами за користування кредитом за період з 10 червня 2012 року до 09 червня 2015 року.

Проте з такими висновками апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Судами встановлено, що 21 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № CNL-F00/025/2007, за умовами якого, на підставі кредитної заявки банк надав останньому кредит в розмірі 133 040,00 доларів США із встановленням плаваючої процентної ставки у розмірі 5,49 % річних та FIDR (процентна ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені у банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору), відповідно до п. 3 частини № 1 кредитного договору, з остаточною датою повернення кредиту 21 лютого 2017 року.

20 січня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_6 було укладено додатковий договір № 1 до вказаного кредитного договору, згідно якого сторони домовилися внести зміни та доповнення до кредитного договору, доповнили кредитний договір графіком платежів, визначили порядок нарахування процентів, порядок повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів, порядок дострокового виконання боргових зобов'язань.

21 липня 2009 року між даними сторонами укладено додатковий договір № 2 до кредитного договору № CNL-F00/025/2007 від 21 лютого 2007 року, яким визначили розмір процентів, доповнили кредитний договір графіком платежів, порядок нарахування процентів, порядок повернення відповідної частини кредиту та сплати процентів та порядок дострокового виконання боргових зобов'язань.

З метою забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_6 за кредитним договором, 21 лютого 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 було укладено договір поруки № SR-F00/025/2007 для забезпечення виконання позичальником боргових зобов'язань за вищевказаним кредитним договором.

21 липня 2009 року між ЗАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_7 було укладено додатковий договір № 2 до вказаного договору поруки, яким внесли зміни та доповнення до договору поруки щодо повернення основної суми кредиту, наданого божнику та сплати процентів за користування кредитом.

Пунктом 1.9 кредитного договору передбачено дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання цього договору та зазначено, що незважаючи на інші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначеній банком частині у випадку невиконання позичальником або поручителем, майновим поручителем своїх боргових чи інших зобов'язань за цим договором чи іншими укладеними з банком договорами та умовами документів забезпечення. При цьому зобов'язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути проведено боржником протягом 30 календарних днів з дати одержання відповідної вимоги. Вимога вважається надісланою в день її направлення на адресу позичальника, що зазначено в договорі, за допомогою поштового зв'язку.

Відповідно до пп. 1.9.2 п. 19 договору дострокове виконання боргових зобов'язань за ініціативою банку та розірвання цього договору можливе у будь-який час після пред'явлення банком вимоги і до її фактичного виконання позичальником. Банк має право відкликати свою вимогу. Таке відкликання вимоги здійснюється банком у письмовій формі. В разі такого відкликання банком вимоги, боргові зобов'язання підлягають виконанню позичальником у розмірі, порядку та строки, що визначені цим договором, якщо сторони не домовились про інше. Застереження: вимога вважається надісланою, а відкликання здійсненим, у день їх направлення на адресу позичальника, що зазначена в цьому договорі. До направлення вимоги чи відкликання на адресу позичальника поштою прирівнюється також і їх вручення позичальнику чи його представникам під розписку.

Право банку про дострокове виконання зобов'язання закріплено також і у п.п.2.1.41 та п.2.1.4 додаткового договору № 2 від 21 липня 2009 року.

Відповідно до вимог п. п. 2.1.4.1. п. 2.4.1. додаткового договору № 2 від 21 липня 2009 року до кредитного договору № CNL- F00/025/2007 від 21 лютого 2007 року банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у визначені банком частині у випадку невиконання позичальником та/або третіми особами своїх боргових зобов'язань та/чи інших умов кредитного договору. При цьому, зобов'язання позичальника щодо повного дострокового виконання боргових зобов'язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги.

За змістом п.п.3.7.2 п. 3.7 додаткового договору № 2 від 21 липня 2009 року банк здійснює відзив досудової та інших вимог, щодо повного дострокового погашення боргових зобов'язань без направлення на адресу позичальника та/чи поручителя/ів, а також майнового поручителя/ів письмового повідомлення щодо відзиву вимоги.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

За правилами ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Загальні умови виконання зобов'язання зазначені у ст. 526 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Переглядаючи в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, в порушення ст.ст. 212-215, 303, 315 ЦПК України, не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її вирішення з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності та дійшов передчасного висновку про стягнення з боржника заборгованості за кредитним договором у вигляді процентів за користування кредитними коштами за період з 10 червня 2012 року до 09 червня 2015 року. Апеляційний суд, ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, дійшов висновку про те, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо вимог про стягнення всієї суми неповернутого кредиту через те, що він скориставшись своїм правом відповідно до умов кредитного договору, направив 21 січня 2010 року (а.с. 53, 54) на адресу відповідачів досудові вимоги про погашення заборгованості за кредитним договором в повному обсязі, таким чином фактично змінивши строк виконання основного зобов'язання. Апеляційним судом залишено поза увагою, що розмір процентів за користування кредитними коштами безпосередньо залежить від суми основної заборгованості, а в разі пропуску строку позовної давності до вимог про стягнення суми основної заборгованості, такий строк вважається пропущеним і до вимоги про стягнення процентів. Апеляційним судом не надано жодної оцінки наданим відповідачем протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 21 вересня 2015 року (а.с. 124, 127), опису речей і документів, які були вилучені на підставі ухвали слідчого судді, суду від 21 вересня 2015 року (а.с. 125, 126), не перевірено чи направлявся відповідачеві ОСОБА_6 відзив досудової вимоги від 03 грудня 2012 року, оскільки такий в матеріалах справи відсутній.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, апеляційний суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, заявлених до ОСОБА_7, як до поручителя, оскільки позивачем пропущено встановлений шестимісячний строк пред'явлення вимоги до поручителя.

Колегія суддів вважає, що рішення апеляційного суду в частинні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором повинно бути скасовано, а справа у цій частині направлена на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, який повинен урахувати зазначене та вирішити справу відповідно до викладених обставин.

В частині позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором рішення апеляційного суду ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором скасувати, а справу у цій частині направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Черкаської області від 10 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук