Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/556/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого - судді Бак М.Д.,

секретар судового засідання - Лемак А.М.,

з участю представників позивача - ОСОБА_1, ОСОБА_2,

відповідача - ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Зокрема, позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 56138,71 грн., моральну шкоду в розмірі 20000,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн.

Під час судового розгляду справи розмір позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди збільшено представником позивача та позивач просить стягнути з відповідача на відшкодування матеріальної шкоди 60263,62 грн.

Позов мотивовано тим, що вироком Виноградівського районного суду від 29.04.2015 року (справа № 299/227/15-к), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10.02.2016 року, відповідач визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, та йому призначено покарання у виді трьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на два роки. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком три роки та покладенням обов"язків, передбачених ст. 76 КК України. Цивільний позов залишено без розгляду.

Внаслідок вчиненого кримінального правопорушення відповідачем згідно вироку суду потерпілому - йому, позивачеві, спричинено численні тяжкі тілесні пошкодження, що потягли за собою тяжкі наслідки. Він, позивач, є паралізованим, прикутим до ліжка через системні ушкодження кістково-рухової системи тіла, має першу групу інвалідності.

У зв"язку з триваючим лікуванням після постановлення вироку від 29.04.2015 року виникали та виникають об"єктивні потреби в затратах на придбання медикаментів, фінасуванням витрат, пов"язаних з поїздками у медичні заклади для проходження курсів лікування, в тому числі за межі області, для проходження регулярних реабілітаційних заходів, проведення хірургічних операцій, витрати на придбання залізничних квитків, що спричинило додаткову матеріальну шкоду на загальну суму 56138,71 грн., без врахування витрат на придбання дієтичних продуктів харчування, памперсів, тощо, що підтверджується документами.

Крім того, з часу закінчення розгляду справи в суді йому, позивачеві, спричинено і моральну шкоду з огляду на важкий стан здоров"я, необхідності тривалий час знаходитися в нерухомому паралізованому стані, будучи прикутим до ліжка, беручи до уваги молодий вік, позбавлення можливості вести нормальний спосіб життя, спілкування з друзями, родичами, відвідувати розважальні заклади, займатися суспільно-корисною працею тощо. Особливо гнітюче впливає на його стан - це необхідність часто їздити в супроводі батьків на великі відстані, різними видами транспорту, пересилюючи нелюдську біль та інші тілесні страждання. З врахуванням наведеного моральну шкоду оцінює в 20000,00 грн.

До закінчення розгляду по суті кримінального провадження за домовленістю із відповідачем про погашення витрат по матеріальній шкоді, що мала місце до 29.04.2015 року, цивільний позов було залишено без розгляду. Однак, з причин хвороби, триваючого процесу лікування, моральних страждань, йому, позивачеві, спричиняються матеріальна та моральна шкода, яка підлягає відшкодуванню. Крім того, ним понесено витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 6000,00 грн.

Інтереси позивача в судовому засіданні представляли представники.

Представники позивача позов підтримали в повному обсязі з врахуванням збільшеного розміру позовних вимог, надали пояснення, аналогічні викладеному у позовній заяві. Просять позов задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 додатково зазначив, що письмове зобов"язання, яке було добровільно досягнуто сторонами, передбачало відшкодування шкоди станом на 29.04.2015 року та позивачеві відшкодовано відповідачем згідно домовленостей понад 188 тис.грн. Після 29.04.2015 року були витрати на лікування, пов"язані із перевезенням позивача в іншу область та ін. Лікування після 29.04.2015 року є наслідком травми, спричиненої в результаті кримінального правопорушення, винуватим у вчиненні якого визнано відповідача. Крім того, позивачем понесено витрати на правову допомогу, які підтверджені документально.

Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов визнали частково - в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 20000 грн. та 10000 грн. матеріальної шкоди, зіславшись на викладене у письмовому запереченні на позов (а.с. 50-52). Відповідач пояснив, що він не працює, може відшкодувати шкоду у визнаному ним розмірі. Згідно письмового зобов"язання виплатив на користь позивача до жовтня 2015 року 188 тис.грн. Представник відповідача також зазначив, що документально підтвердженими витратами на лікування позивача з жовтня 2015 року є приблизно 10000 грн. Просить позов задовольнити частково.

Свідок ОСОБА_6, яка є матір"ю відповідача, в судовому засіданні надала показання про те, що після того, як сталася дорожньо-транспортна пригода вона неодноразово передавала кошти батькові позивача на лікування сина. Після ухвалення вироку суду між ними було досягнуто домовленість про сплату 188 тис.грн., які періодичними платежами до жовтня 2015 року повністю виплачено.

Заслухавши пояснення відповідача, представників сторін, показання свідка, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Виноградівського районного суду Закарпатської області від 29.04.2015 року, який набрав законної сили 10.02.2016 року, ОСОБА_3 - відповідача у справі визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, цивільний позов залишено без розгляду.

Вироком суду встановлено, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 14.06.2014 року близько 22.40 год. на вул. Миру в с. Черна в напрямку смт. Королево Виноградівського району, навпроти будинку № 12, що сталася в результаті невиконання водієм ОСОБА_3 вимог Правил дорожнього руху, велосипедист ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді перелому ребер 2-3 зліва, діалізу лівої ключиці, які згідно п. 2.2.3 Правил судово-медичного визначення степеня тяжкості тілесних ушкоджень кваліфікуються як тілесні ушкодження середньої тяжкості, та компресійний перелом Th5, Th6, Th7 хребців з нижньою параплегією та анестезією з рівна Th7, Frankel A, ЗТГК, забій, розрив лівої легені, лівобічний гемоторакс, які кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження.

Із 30.09.2014 року позивач ОСОБА_5 є інвалідом І А групи з дитинства.

До ухвалення вироку суду між сторонами було досягнуто домовленості щодо відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої позивачеві кримінальним правопорушенням. Так, згідно домовленостей відповідач зобов"язався відшкодувати позивачеві 32045,92 грн. матеріальної шкоди, 150000 грн. моральної шкоди та 6400 грн. витрат на правову допомогу, усього кошти на загальну суму 188445,92 грн. Дану суму відповідач виплатив позивачеві до жовтня 2015 року.

Наведені вище обставини стверджені поясненнями представників сторін, відповідача, показаннями свідка в судовому засіданні, копією вироку Виноградівського районного суду від 29.04.2015 року (а.с. 3-9), довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією, серія АВ № 0143883 від 30.09.2014 року (а.с. 26), копією посвідчення позивача, серія ААГ № 146154, виданого УСЗН Виноградівської РДА (а.с. 61), та ці обставини сторони в судовому засіданні не оспорювали.

Позов обгрунтовано тим, що після ухвалення вироку суду від 29.04.2015 року позивачем понесено витрати на санаторно-курортне лікування, придбання ліків, поїздки до медичних закладів. На підтвердження факту понесення даних витрат позивачем надано письмові докази, які досліджено в судовому засіданні, а саме:

- довідка вих. № 10/06 від 10.06.2015 р., видана ТОВ "Оздоровчо-профілактичний комплекс "Планета Здоров"я", згідно якої ОСОБА_5 з 11.05.2015 по 10.06.2015 знаходився на лікуванні, вартість якого складає 43000 грн. (а.с. 10),

- документ під назвою "розклад занять клієнта" ОСОБА_5 з 01.05.2015 по 27.06.2015, де зазначено вартість послуг та загальну суму (а.с. 11),

- квитанції № 97815790 та № 97815718 від 11.08.2015 р., згідно яких відповідно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 сплачено на користь отримувача ТОВ "Санаторій Сонячний" по 95 грн. (а.с. 12, 13),

- документ під назвою "Оборотно-сальдова відомість по рахунку" ОСОБА_5 за 2 квартал 2015 р. ТзОВ "Трускавецьінвест", сформована 10.06.2015, згідно якого у графі "обороти за період" дебет становив 43440,00, кредит - 42900,00, з проставленим підписом та штампом оплачено (а.с. 14),

- товарні та фіскальні чеки на придбання ліків, медичних препаратів у період з 25.06.2015 року до 11.09.2016 року на загальну суму понад 9500 грн. (а.с. 15-22, 75, 76, 92, 93, 104),

- фіскальні чеки на придбання дизпалива (а.с. 18, 19), проїзні документи (а.с. 22-24).

Перебування позивача на лікуванні у ТОВ "Оздоровчо-профілактичний комплекс "Планета Здоров"я" стверджено вказаною вище довідкою вих. № 10/06 від 10.06.2015 р. Проте, на підтвердження того, що позивачем було сплачено вартість лікування у даному закладі в сумі 43000 грн. не надано належні та допустимі докази. Зокрема, таким не є документ під назвою "Оборотно-сальдова відомість по рахунку" ТзОВ "Трускавецьінвест" (а.с. 14), оскільки не містить даних про те, ким, коли було внесено кошти, проставлено підпис без зазначення того, ким такий проставлено та відбиток штампу "оплачено".

Позивачем не надано докази перебування на лікуванні у ТОВ "Санаторій "Сонячний". У позовній заяві не викладено обставини щодо того, на поїздки у які медичні заклади, з прив"язкою до часу поїздки здійснювалося придбання пального, проїзних документів. Відтак, судом не приймаються до уваги відповідні докази, які надані на підтвердження узагальненого викладу фактів здійснення поїздок.

Суд констатує, що між сторонами виникли правовідносини з відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, які врегульовані нормами Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я фізичній особі, зобов"язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

У постанові № 6 від 27.03.92 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди" Пленум Верховного ОСОБА_3 України роз"яснив, що якщо в потерпілого у зв"язку з ушкодженням здоров"я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, що підтверджується із зазначенням їх тривалості висновком МСЕК, вони компенсуються Фондом відповідно до ч. 4 ст. 34 Закону № 1105-XIV. Додаткові витрати потерпілих, на яких дія цього Закону не поширюється (потреба в них та їх тривалість мають підтверджуватися висновком судово-медичної експертизи), підлягають стягненню з особи, відповідальної за шкоду, на підставі ст. 455 ЦК України.

При вирішенні таких вимог судам належить виходити з того, що: в) розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок або рахунків про їх вартість.

Таким чином, додаткові витрати, обов"язок з відшкодування яких має особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я фізичній особі, мають бути викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Необхідність у таких витратах підлягає доведенню. Проте, як вказувалося вище, обставини, якими обгрунтовано позовні вимоги, в тому числі щодо понесення витрат у сумі, на яку пред"явлено позов, позивачем не доведено.

Разом з тим, відповідач визнав позов в частині відшкодування позивачеві майнових збитків, викликаних необхідністю придбання ліків, предметів догляду, у розмірі 10000,00 грн. та вказана сума фактично доведена наданими позивачем товарними та фіскальними чеками. Таке визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому приймається судом.

Також суд приймає визнання позову відповідачем в частині відшкодування позивачеві моральної шкоди.

Так, у відповідності до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв"язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я.

За загальним правилом, викладеним у ч. 5 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У ч. 1 ст. 1168 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров"я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Виходячи із викладеного, враховуючи те, позивач має фізичний біль та моральні страждання, які викликані каліцтвом в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася з вини відповідача, визнання позову відповідачем щодо відшкодування моральної шкоди є таким, що не суперечить закону.

За наведених обставин, оцінивши всі докази в їх сукупності та взаємозв"язку, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. З відповідача слід стягнути на користь позивача 30000,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, з яких: 10000,00 грн. - майнові збитки, 20000,00 грн. - моральна шкода. У решті вимог позов не підлягає задоволенню з підстав необгрунтованості та недоведеності.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд виходив з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з іншої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов"язаних з розглядом судової справи, належать: витрати на правову допомогу.

Позивач при зверненні до суду не сплачував судовий збір, як особа, яка згідно закону звільнена від його сплати. Тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави пропорційно до задоволеної частини вимог в частині відшкодування майнових збитків в сумі 228,66 грн. (10000,00*1378/60263,62=228,66) та 551,20 грн. - судовий збір за позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, усього на загальну суму 779,86 грн. (228,66+551,20=779,86).

На підтвердження понесених витрат на правову допомогу до позовної заяви додано ордер серія ЗР № 21526 від 03.03.2016 (а.с. 29), копію угоди № 34/78 про надання правової допомоги адвоката від 03.03.2016 року (а.с. 64), квитанцію до прибуткового касового ордера № 019/16 від 03.03.2016 р. (а.с. 30).

У зв"язку з тим, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, а до позовної заяви не додано достатні докази на підтвердження витрат на правову допомогу, зокрема, розрахунок витрат, витрати на правову допомогу не підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 30000,00 грн. (тридцять тисяч гривень) на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, з яких: 10000,00 грн. - майнові збитки, 20000,00 грн. - моральна шкода.

У решті у задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 779,86 грн. (сімсот сімдесят дев"ять гривень вісімдесят шість копійок) судового збору на користь держави.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Закарпатської області через Виноградівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 17.10.2016 року.

ГоловуючийОСОБА_7