Справа № 144/552/15-ц
Провадження № 2/144/7/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2016 р. Теплицький районний суд Вінницької області

в складі: головуючої - судді Задорожної Л.І.,

секретаря судового засідання - Кошмелюк А.С.,

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теплик справу за позовом ОСОБА_3 до Приватного підприємства «ЗІС», третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі, про визнання договору оренди землі недійсним,

встановив:

В травні 2015 року до суду через представника за довіреністю ОСОБА_1 звернулась ОСОБА_3 з позовом до ПП «ЗІС» с.Війтівка Бершадського району про визнання недійсним договору оренди від 19 квітня 2006 року та змін до цього договору оренди землі, повернення земельної ділянки. Вказала, що вона є власником земельної ділянки, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується відповідним державним актом. В січні 2015 року їй стало відомо, що існує договір оренди та додаткова угода до договору оренди землі, укладені нібито між нею та ПП «ЗІС», відповідно якої відповідач має право користування земельною ділянкою строком на 15 років. Враховуючи, що ні договір оренди, ні зміни до нього вона не підписувала, нікого не уповноважувала це зробити, просить визнати договір оренди та зміни до договору оренди недійсними та зобовязати відповідача повернути їй земельну ділянку.

В червні 2015 року позивач подала письмову заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить визнати недійсними договір оренди землі від 19 квітня 2006 року між ОСОБА_3 та ПП «ЗІС» і зміни до договору оренди землі від 07 травня 2010 року, оскільки договір оренди та зміни до нього вона не підписувала і нікого не уповноважувала на це.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3 підтримала заявлені вимоги, пояснила, що вона ні сам договір оренди в 2006 році, ні зміни до договору в травні 2010 року не підписувала і нікого не уповноважувала це зробити. Вказала, що до 2006 року її сімя самостійно обробляла власну землю. Коли всі люди почали здавати землю ПП «ЗІС», і вони вирішили здати землю. Був договір з ПП «ЗІС» укладено на пять років. Договору з терміном дії 10 років вона не підписувала. Коли отримувала оренду плату, то представники ПП «ЗІС» давали на підпис листки паперу на збільшення орендної плати, а виявилось, що так збільшили строк оренди. ЇЇ не влаштовує ні орендна плата, ні поведінка ПП «ЗІС», тому останніх три роки орендної плати вона не отримує.

Представник відповідача директор ПП «ЗІС» ОСОБА_4 заперечив проти позову. Пояснив, що в 2006 році в сільському будинку культури укладались договори оренди. Якщо позивач не підписувала договору оренди, то хто тоді надав копії її документів: паспорту, ідентифікаційного коду, державного акту на землю? З 2006 року ПП «ЗІС» обробляє землю в с.Петрашівка. З фермером ОСОБА_1 було укладено усну угоду про обмін земельними ділянками, тому фактично земельну ділянку, яка належить ОСОБА_3, ПП «ЗІС» не обробляє. Протягом усього часу дії договору оренди позивач отримувала орендну плату. В цей час проводились перевірки дотримання ПП «ЗІС» земельного законодавства, порушень жодного разу не було виявлено.

Представник відповідача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності від 05 травня 2015 року, позов не визнав, посилаючись на письмові заперечення проти позову. Вказав, що позивачеві ОСОБА_3 було достовірно відомо про договір оренди та про внесені до нього зміни з часу їх підписання, з 2006 року ОСОБА_3 щороку отримує орендну плату, тому про існування договору позивачеві було відомо не з січня 2015 року, а значно раніше. Просить застосувати строк позовної давності і відмовити у позові, оскільки термін позовної давності сплив, так як з моменту підписання договору оренди та змін до нього пройшло більше трьох років.

Від відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі надійшла заява про розгляд справи у відсутність представника відділу.

Свідок ОСОБА_5 у своїх показаннях пояснила суду, що працює в ПП «ЗІС» бухгалтером з 2006 року. В 2006 році підприємство укладало договори оренди землі з жителями с.Петрашівка, люди приходили з документами. Все це відбувалось в приміщенні сільського будинку культури. Тоді було укладено близько 500 договорів оренди. Вона бачила, що договір оренди в 2006 році підписала особисто ОСОБА_3, а зміни до договору в травні 2010 року підписав її чоловік ОСОБА_6. Він прийшов і сказав, що йому доручила підписати дружина, так як в них була тоді якась оказія і вона не змогла прийти. Орендна плата підприємством виплачується тільки за укладеними договорами оренди. За усними домовленостями підприємство землю не обробляє. Отримувати орендну плату позивач приходила разом із членами своєї сімї, тому могло бути, що вони ставили підписи один за одного. В 2014 році ОСОБА_3 отримала гроші за оренду землі.

Свідок ОСОБА_7 у своїх показаннях пояснила суду, що з 2006 року працює в ПП «ЗІС» бухгалтером. Вона була присутня під час укладення договорів оренди, люди приходили з своїми документами, з цих документів робили копії, оформляли договори. Договір оренди в 2006 році особисто підписала ОСОБА_3, вона принесла для цього всі документи. ЇЇ договір оформляла інший представник ПП «ЗІС», але вона памятає особисту присутність ОСОБА_3 при цьому. Зміни до договору оренди в травні 2010 року за позивачку підписав її чоловік. ОСОБА_3 в телефонній розмові з нею повідомила, що дає на це дозвіл.

Свідок ОСОБА_8 у своїх показаннях пояснила суду, що з 2007 року працює в ПП «ЗІС» завскладом. В 2010 році збільшувався розмір орендної плати і збільшувався строк дії договору. Людям видавали цукор, який вона відважувала, і одночасно підписували угоди про зміни. Чоловік позивачки ОСОБА_6 отримав цукор і підписав зміни до договору оренди, при цьому їх донька сказала, що батько

- 2 -

розпишеться за матір.

Свідок ОСОБА_6 у своїх показаннях пояснив суду, що вони спочатку самостійно обробляли землю, а потім здали її в оренду, але при цьому ніяких договорів не підписували. Щороку люди йшли за платою і вони йшли отримувати плату. Він особисто ні за свою дружину не підписував змін до договору оренди, ні за свою земельну ділянку нічого не підписував.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд вважає, що позов ОСОБА_3 підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 є власником земельної ділянки, що підтверджується державним актом на право власності на землю серії ЯА №104380 ( а.с. 6). Між позивачем та ПП «ЗІС» с.Війтівка Бершадського району 19 квітня 2006 року підписано договір оренди щодо цієї земельної ділянки строком на 10 років (а.с.7-8). Вказаний договір було зареєстровано в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № 56. 07 травня 2010 року до вказаного договору було внесено зміни в частині строку дії договору, де змінено строк дії договору до 2025 року та змінено розмір орендної плати, дані зміни зареєстровані у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 31 (а.с.9).

Відповідно до ч.2 ст.203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, відповідно до ч.3 ст.203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами(ч.2 ст.207 ЦК України).

Частиною першою статті 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 ЦК України.

Статтею 208 ЦК України встановлено, що правочини між фізичною та юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі.

Відповідно ч.1 ст. 14 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Частиною першою статті 216 ЦК України встановлено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно висновку судово-почеркознавчої експертизи №12200/12201/15-32 від 26 серпня 2015 року підпис від імені ОСОБА_3, що міститься нижче реквізитів орендодавця у Договорі оренди землі №370 між ОСОБА_3 та ПП «ЗІС» від 19 квітня 2006 року, зареєстрованому 09 серпня 2006 року за №56, та підпис від імені ОСОБА_3, що міститься нижче реквізитів орендодавця у примірнику документу під назвою «Зміни(доповнення) до договору оренди землі зареєстрованого у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» за №56 від 09 серпня 2006 року, датованому 07 травня 2010 року, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що в даному випадку відсутнє волевиявлення позивача ОСОБА_3 на встановлення її цивільних прав та обовязків щодо передачі в оренду земельної ділянки, яка перебуває у її власності, на умовах, що були визначені в договорі оренди та змінах до договору оренди землі, оскільки в судовому засіданні доведено, що позивач не підписувала договір оренди від 19 квітня 2006 року та зміни до договору оренди землі від 07 травня 2010 року та не надавала відповідних повноважень іншій особі на їх підписання.

При цьому суд, оцінюючи покази свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_7 в тій частині, що в 2006 році позивач ОСОБА_3 особисто принесла необхідні документи для укладення договору оренди з ПП «ЗІС» і підписала цей договір, враховує, що вказані свідки працюють в ПП «ЗІС» і є зацікавленими в результатах справи, а також те, що вказані свідки не вказали хто саме з працівників ПП «ЗІС» займався оформленням договору саме з ОСОБА_3, а самі вони особисто його оформленням не займались, тому ці докази відхиляє з мотивів їх неповноти, оскільки вони не дають можливості встановити всі обставини укладення договорів оренди, які мали місце 19 квітня 2016 року, через що викликають сумнів у їх достовірності.

Щодо заяви відповідача про застосування строку позовної давності, суд вважає, що при зверненні до суду позивачем ОСОБА_3 не було пропущено строку позовної давності. Стаття 257 ЦК України передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки, ні договір оренди землі між сторонами, ні зміни до договору позивачем не підписувались, а початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд, позивач ОСОБА_3 дізналась про порушення свого права, тобто про наявність спірного договору оренди та внесених змін до нього, лише у січні2015 року коли ПП «ЗІС» звернулось до адміністративного суду з позовом про скасування рішень про державну реєстрацію договорів оренди з ТОВ «Теплик-Агро», серед яких був і договір ОСОБА_3, що в розумінні частини першої статті 261 ЦК України є моментом початку перебігу строку позовної давності, що відповідає правовому висновку Верховного суду України у справі 6-48цс15 від 22 квітня 2015 року.

Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами, що початок перебігу строку позовної давності необхідно обчислювати з моменту

- 3 -

укладення спірного договору та з моменту укладення змін до договору, з тих мотивів, що позивач отримував плату за користування землею, так як це суперечить нормам статті 261 ЦК України, оскільки строк позовної давності необхідно обчислювати з часу, коли позивач дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого майнового права, тобто укладення договору від його імені.

Також, позивач ОСОБА_3, укладаючи в січні 2014 року договір оренди з ТОВ «Теплик-Агро», звернулась до відділу Держземагентства у Теплицькому районі та отримала відповідь за №1282 від 21 березня 2014 року про те, що інформація про договори оренди щодо її земельної ділянки відсутня, що також підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованого 22 березня 2014 року, які містяться в реєстраційній справі з індексним номером 12210188 про реєстрацію речового права Реєстраційною службою Теплицького районного управління юстиції Вінницької області 06 квітня 2014 року.

І, хоча в Книзі записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельну ділянку та на право користування земельною ділянкою по Петрашівській сільській раді було вчинено записи про реєстрацію договору оренди з ОСОБА_3 та змін до цього договору, однак, наявність проведеної реєстрації не підтверджує того, що позивачеві ОСОБА_3 було відомо про таку реєстрацію та про існування договору оренди з ПП «ЗІС» та внесених змін до нього.

Позивач звернулась до суду в травні 2015 року в межах строку позовної давності.

Посилання відповідача на те, що спірні зміни(доповнення) до договору оренди землі від 07 травня 2010 року підписані чоловіком позивача ОСОБА_6, що підтверджується висновком експерта №441-П від 15 січня 2016 року, не заслуговують уваги, оскільки відповідачем не доведено, що ОСОБА_6 мав повноваження на вчинення такої дії.

Щодо пояснень відповідача в тій частині, що 18 березня 2011 року на загальних зборах громадян села Петрашівка директор ПП «ЗІС» ОСОБА_4 повідомив орендодавцям та жителям села про роботу підприємства та розяснив причини необхідності заключення додаткових угод до договорів оренди землі, тому жителям села було добре відомо про укладення додаткових угод, відповідно яких збільшувався строк дії договорів та орендна плата, то ці пояснення не підтверджені в тій частині, що позивач ОСОБА_3 була присутня на цих зборах і їй особисто були повідомлені такі обставини вже після укладення додаткових угод.

Витрати, понесені позивачем на оплату за проведення експертизи в сумі 2 402 грн. 40 коп. та сплату судового збору в сумі 730 грн. 80 коп., які документально підтверджені, а всього 3 133 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.203,215 ЦК України, ст.ст.3,10,15,60,88,209,213,215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати договір оренди землі №370 між ОСОБА_3 та приватним підприємством «ЗІС» від 19 квітня 2006 року, зареєстрований у Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 09 серпня 2006 року за № 56, недійсним.

Визнати зміни(доповнення) від 07 травня 2010 року, внесені до договору оренди землі №370 між ОСОБА_3 та приватним підприємством «ЗІС» від 19 квітня 2006 року, зареєстровані в Теплицькому районному відділі Вінницької регіональної філії ДП «Центр ДЗК» 12 травня 2010 року за № 31, - недійсними.

Стягнути з приватного підприємства «ЗІС» на користь ОСОБА_3 понесені нею судові витрати в сумі 3 133 грн. 20 коп..

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02 березня 2016 року.

СУДДЯ