Провадження №2/761/1081/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

(заочне)

06 квітня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Савицького О.А.,

при секретарі Личак М.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в приміщенні суду цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування,

в с т а н о в и в:

18.11.2014 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України про стягнення з ОСОБА_2 в порядку регресу на свою користь суму витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 4000,54 грн., а також понесених витрат по сплаті судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.08.2011 року в місті Києві з вини ОСОБА_2, який керував автомобілем «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_1, сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП). При цьому, на час скоєння ДТП ОСОБА_2 не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

В результаті ДТП був пошкоджений автомобіль марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_4, що належить ОСОБА_3, який мав поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за № АА/6050360 з терміном дії з 06.01.2011 року по 05.01.2012 року. Зазначена шкода не була відшкодована ОСОБА_2 потерпілій стороні.

У зв'язку з настанням страхової події позивач 17.11.2011 року здійснив виплату страхового відшкодування потерпілій особі ОСОБА_3 в розмірі 3375,54 грн. Також, у зв'язку з залученням аварійного комісара позивачем додатково було сплачено за його послуги 625 грн. 00 коп.

Після проведення виплати у позивача виникло право зворотної вимоги до ОСОБА_2, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 15.03.2016 року у вказаній цивільній справі замість ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року залучено у якості відповідача його правонаступника - ОСОБА_1.

При цьому, у зв'язку з зазначеними обставинами позивач уточнив позовні вимоги та, посилаючись на ч. 1 ст. 1231 ЦК України, просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь суму витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування у розмірі 4000,54 грн., а також понесених витрат по сплаті судового збору.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

Дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 01.08.2011 року приблизно о 08 год. 05 хв. по вул. Глибочицькій в м. Києві сталася ДТП за участю автомобіля марки «Opel Omega», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_2, та автомобіля марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_3, що підтверджується довідкою ВДАІ Шевченківського РУ ГУМВС України в м. Києві (а.с. 24).

Відповідно до постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 26.09.2011 року ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищезазначеної ДТП (а.с. 7).

Відповідно до ч.4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Отже вина ОСОБА_2 у вчиненні ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_3, та обставини цієї ДТП не потребують доказування.

В результаті вказаної ДТП пошкоджено автомобіль марки «Opel Astra», державний номерний знак НОМЕР_3, власником якого є ОСОБА_3 (а.с. 23), цивільно-правова відповідальність якого була застрахована за Полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АА/6050360, укладеним із страховою компанією - Приватне акціонерне товариство «Міська страхова компанія», строк дії даного Поліса з 01.08.2011 року по 05.01.2012 року (а.с. 6).

Згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як встановлено у судовому засіданні, на день вчинення ДТП ОСОБА_2 не мав чинного Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно Звіту про оцінку автомобіля від 10.08.2011 року за № 6350, який складений оцінювачем ОСОБА_7 вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля марки «Opel Astra», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, складає 4 050,65 грн. (а.с. 8-14).

При цьому, положеннями ст. 22 Закон України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», встановлено, що МТСБУ відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна життю, здоров'ю та майну третіх осіб під час ДТП.

Таким чином, на підставі заяви ОСОБА_3 від 07.10.2011 року (а.с. 5), згідно Звіту про оцінку автомобіля від 10.08.2011 року за № 6350 та приймаючи до уваги Довідку № 1 від 09.11.2011 року (а.с. 27), позивачем було видано наказ № 3052 від 17.11.2011 року (а.с. 26), відповідно до якого позивач виплатив ОСОБА_3 суму страхового відшкодування у розмірі 3 375,54 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 5010 від 17.11.2011 року (а.с. 30).

Також, відповідно до Платіжних доручень №№ 4543, 4544 від 21.10.2011 року позивачем були оплачені послуги аварійного комісара у розмірі 625 грн. 00 коп. (а.с. 28,29).

Відповідно до ст. 1191 ЦК України та п.п. 38.2.1 п. 38.2 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа яка відшкодувала шкоду завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Беручи до уваги вищенаведене, судом встановлено, що діями ОСОБА_2 позивачу завдано майнової шкоди, право на відшкодування якої виникло у нього в порядку регресу.

Разом з тим під час розгляду судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2 помер, що підтверджується даними Актового запису про смерть № 17428 від 10.11.2011 року (а.с. 62) та Свідоцтва про смерть Серії № НОМЕР_5, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 10.11.2011 року (а.с. 82, зворотна сторінка).

Відповідно до копії спадкової справи № 542/2011 щодо майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2, заведеною Третьою Київською державною нотаріальною контрою, спадкоємцем майна померлого ОСОБА_2 є його дружина - ОСОБА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Третьої Київської нотаріальної контори Марущак С.В. 18.04.2012 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2-341 (а.с. 111, зворотна сторінка).

Відповідно до ст. 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем, у межах вартості рухомого майна чи нерухомого майна, яке було одержано ним у спадщину.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Отже, виходячи з вищенаведених положень законодавства, позивач, як кредитор, мав право пред'явлення вимоги до ОСОБА_1 як спадкоємця померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_2

Водночас, відповідно до ч. 3 ст. 1281 ЦК України якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Таким чином, аналіз вказаної норми закону, на думку суду, дає підстави для висновку, що строки пред'явлення кредиторами вимог до спадкоємців є обмежувальними (преклюзивними), тобто їх пропущення припиняє права кредиторів, у зв'язку з чим ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи в їх сукупності, в даному предметі спору датою настання строку вимоги у позивача є 17.11.2011 року, тобто в той день, коли позивачем було виплачено ОСОБА_3 суму страхового відшкодування.

Разом з тим, позов до ОСОБА_1 було пред'явлено позивачем лише 29.01.2016 року, тобто з пропуском однорічного строку для пред'явлення вказаної вимоги, передбаченого ч. 3 ст. 1281 ЦК України.

Положеннями ч. 4 ст. 1281 ЦК України передбачено, що кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляються права вимоги.

Отже, оскільки позивачем пропущено строк пред'явлення вимоги до ОСОБА_1, а наслідком такого пропущення є припинення прав позивача як кредитора, суд приходить до висновку, що вимоги Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, не підлягають задоволенню.

Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 1166, 1187, 1191, 1231, 1281, 1282 ЦК України, ст.ст. 9, 22, 38, 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-61, 64, 169, 179, 208, 209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Відмовити Моторному (транспортному) страховому бюро України у задоволенні позову до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування.

Рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом, або після закінчення строків для подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: