У х в а л а

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Кафідової О.В., Висоцької В.С., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, Відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації у Хмельницькій області, Позаміського закладу оздоровлення та відпочинку «Калинівка» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області про визнання незаконними рішення Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, розпорядження голови Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, наказу начальника Управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що з серпня 1992 року він займав посаду директора Киселівської початкової школи Старокостянтинівського району Хмельницької області.

Вказував на те, що рішенням сесії Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 24 травня 2012 року його призначено на посаду директора позаміського закладу оздоровлення та відпочинку «Калинівка» (далі - ПЗОВ «Калинівка») з 04 червня 2012 року.

Звертав увагу на те, що розпорядженням голови Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 02 червня 2015 року та наказом начальника Управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 04 червня 2015 року його було звільнено з роботи з 04 червня 2015 року у зв'язку із закінченням строку дії контракту на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Посилаючись на те, що його звільнення відбулося з порушенням вимог трудового законодавства, оскільки він був признаний на посаду директора безстроково, а не на підставі контракту.

Крім того, у період з 03 червня 2015 року по 15 липня 2015 року він перебував у щорічній основній відпустці, проте 16 червня 2015 року його викликали у Відділ освіти, молоді та спорту районної адміністрації Хмельницької області, де видали трудову книжку та повідомили про звільнення з роботи.

Враховуючи викладені обставини та те, що своїми діями відповідачі грубо порушили вимоги трудового законодавства та його конституційне право на працю, що призвело до моральних страждань та погіршення стану здоров'я, просив визнати незаконними рішення Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, розпорядження голови Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області, наказ начальника Управління освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області, поновити його на роботі, стягнути з відповідачів на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 червня 2015 року по день ухвалення рішення, 2 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди та судові витрати.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 04 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано незаконними розпорядження голови Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 02 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ПЗОВ «Калинівка» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області; рішення 32 сесії Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 18 червня 2015 року про затвердження розпорядження голови районної ради від 02 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ПЗОВ «Калинівка» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області; наказ відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 04 червня 2015 року про звільнення ОСОБА_4 з посади директора ПЗОВ «Калинівка» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області.

Поновлено ОСОБА_4 на посаді директора ПЗОВ «Калинівка» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області з 04 червня 2015 року.

Стягнуто з ПЗОВ «Калинівка» Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області на користь ОСОБА_4 середню зарплату за час вимушеного прогулу в сумі 12 811 грн 37 коп., без врахування утримання податків, обов'язкових платежів та зборів, та моральну шкоду в сумі 200 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення зарплати за один місяць в сумі 3 577 грн 21 коп. допущено до негайного, обов'язкового виконання.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати вказане судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що між сторонами було укладено трудовий договір на визначений строк, встановлений за їхнім погодженням, який міг бути продовжений лише, якщо трудові відносини тривали й жодна із сторін не вимагала їх припинення, однак відповідач Старокостянтинівська районна рада Хмельницької області відмовилася від переукладення трудового договору з ОСОБА_4

При цьому апеляційним судом зазначено, що внесення відповідних змін до наказу відділу освіти, молоді та спорту Старокостянтинівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 04 червня 2012 року «Про переведення ОСОБА_4» та внесення змін до трудової книжки останнього обумовлено тим, що їх необхідно було привести у відповідність згідно з рішенням Старокостянтинівської районної ради Хмельницької області від 24 травня 2012 року.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 18 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кафідова

В.С. Висоцька

В.М. Колодійчук