РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/4522/16-ц

пр. № 2/759/2980/16

07 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого-судді - Борденюка В.В.,

за участю секретаря - Трегубенка М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Київспецтранс-1» про зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ТОВ «Київспецтранс-1» про усунення перешкод у здійсннні права користування належним йому на праві власності автомобілем «Мерседес» НОМЕР_1, шляхом зобов'язання ТОВ «Київспецтранс-1» повернути автомобіль позивачу.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2015 року співробітниками органів внутрішніх справ у ході проведення огляду місця події вилучили автомобіль «Мерседес» НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві власності.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову в повному обсязі, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 14.07.2015 року, співробітниками органів внутрішніх справ у ході проведення огляду місця події вилучили автомобіль «Мерседес» НОМЕР_1, який належить ОСОБА_1 на праві власності.

З огляду на фактичні обставини справи, встановлені в ході судового розгляду, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом.

Так, за змістом ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставах та в порядку, передбачених цим Кодексом, допускається тимчасове вилучення майна без судового рішення.

Як вказує сам позивач та його представник, спірне авто було визнано речовим доказом у межах кримінального провадження.

Положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об'єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об'єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. ч. 9, 12 ст. 100 КПК України, питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. У разі закриття кримінального провадження слідчим або прокурором питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів вирішується ухвалою суду на підставі відповідного клопотання, яке розглядається згідно із статтями 171-174 цього Кодексу.

При цьому зняття обмежень права належить до компетенції слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду залежно від стадії кримінального провадження та в порядку визначеному КПК України, а у порядку цивільного судочинства може бути вирішено лише спір про право власності на вилучені речі.

В той же час, як зазначено позивачем на даний час його право власності ніким не оспорено.

Зі змісту позову і пояснень представника позивача вбачається, що у даному разі фактично оскаржуються дії органу слідства щодо вилучення цього майна, оскільки було порушено порядок його вилучення, проте у визначеному КПК порядку ці дії ним не оскаржувались.

Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення даного позову з огляду на те, що майнове право позивача не було порушене відповідачем у розумінні приписів актів цивільного законодавства.

Керуючись ст.ст. 321, 328, 388, 387, 392 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

в и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду міста Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: