У х в а л а

іменем україни

1 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, треті особи: Головне управління юстиції у Черкаській області, приватний нотаріус Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_5, про визнання недійсними заповіту та свідоцтва про право на спадщину за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2012 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_4, громадянка Російської Федерації, що мешкала у м. Єкатеринбург. Вважала, що заповіту померла не складала, однак їй стало відомо, що існує заповіт, складений 18 грудня 2008 року ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_1, посвідчений секретарем Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, та видано свідоцтво про право на спадщину. На її думку, ОСОБА_4 в день складання заповіту не могла бути присутня у с. Коробівка та підписувати цей заповіт, оскількипроживала в той час у м. Дніпропетровську.

З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила визнати недійсними заповіт, складений 18 грудня 2008 року ОСОБА_4 на ім'я ОСОБА_1, посвідчений секретарем Коробівської сільської ради Золотоніського району Черкаської області, та свідоцтво про право на спадщину від 27 березня 2012 року, видане ОСОБА_1 приватним нотаріусом Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_5.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 червня 2015 року, позов задоволено.

Визнано недійсним заповіт ОСОБА_4, посвідчений 18 грудня 2008 року секретарем Коробівської селищної ради Золотоніського району Черкаської області.

Визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 27 березня 2012 року ОСОБА_1 приватним нотаріусом Золотоніського району Черкаської області ОСОБА_5.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року.

Вимоги мотивував тим, що у липні 2015 року йому стали відомі обставини, які є істотними для справи, і які не могли бути відомі під час розгляду вказаної справи.

Так, 22 липня 2015 року старшим слідчим слідчого відділу Золотоніського МВ УМВС України в Черкаській області капітаном міліції БочаровимО.М. була винесена постанова про закриття кримінального провадження, порушеного з приводу підробки заповіту, та внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000687 від 22 лютого 2014 року - на підставі п. 1 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв'язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Крім того зазначав, що згідно висновку експерта № 1/625 від 13 липня 2015 року підпис від імені ОСОБА_4 в графі «підпис» у двох примірниках заповіту ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 від 18 грудня 2008 року виконаний самою ОСОБА_4

ОСОБА_1, посилаючись на викладені обставини, вказував на те, що зазначені обставини не були і не могли бути йому відомі при розгляді даної справи, а тому просив скасувати рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року у вищевказаній справі та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року, рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом матеріального чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення заяви ОСОБА_1 про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами та скасовуючи рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 27 лютого 2014 року, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що обставини, на які посилається ОСОБА_1, є нововиявленими, істотними для справи в силу ч. 2 ст. 361 ЦПК України, які не були та не могли бути відомі заявнику на час розгляду справи, і є такими, що не були і не могли бути відомі останньому, та такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що згідно останньої експертизи від 13 липня 2015 року, проведеною в рамках кримінальної справи щодо підробки спірного заповіту № , встановлено відповідність підпису спадкодавцю, та постановою слідчого закрито кримінальне провадження у зв'язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Проте погодитись з такими висновками судів не можна.

Згідно з ч. 1 ст. 361 ЦПК рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду у зв'язку з нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 ч. 2 ст. 361 ЦПК України).

Згідно роз'яснень, викладених в п. 3 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК України).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Обставини, які відповідно до пункту 1 частини другої статті 361 ЦПК є підставою для перегляду судового рішення, це юридичні факти, які існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, повинні бути істотними, тобто такими, що могли вплинути на висновки суду при ухваленні судового рішення і були встановлені після набрання ним законної сили.

Питання про те, які обставини можна вважати істотними, є оціночним, і вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням того, чи ці обставини могли спростувати факти, покладені в основу судового рішення, тавплинути на висновки суду під час його ухвалення таким чином, що якби вказана обставина була відома особам, які беруть участь у справі, то зміст судового рішення був би іншим.

Суд першої інстанції, розглядаючи справу, дійшов передчасного висновку про те, що нововиявленими є обставини, встановлені експертизою від 13 липня 2015 року, проведеною в рамках кримінальної справи щодо підробки спірного заповіту № , згідно якої визначено відповідність підпису спадкодавцю, та постанова слідчого про закриття кримінального провадження у зв'язку з встановленням відсутності події кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, оскільки експертизами проведеними в рамках порушеної кримінальної справи № за фактом підроблення заповіту ОСОБА_4 (т. 1, а.с. 209, 210-214, 223-226) встановлено, що спірний заповіт підписаний невідомою особою від імені ОСОБА_4, яка, відповідно до ст. 1247 ЦК України, не мала на це права.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами (абз. 4 п. 4 Постанови).

Крім того, у п. 5 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» судам роз'яснено, що процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неналежне повідомлення заявника про час і місце розгляду справи, неповне встановлення фактичних обставин справи, порушення порядку дослідження доказів) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Отже, висновок суду про те, що нововиявленою обставиною є експертиза від 13 липня 2015 року, помилковий та не відповідає нормам чинного законодавства.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, враховуючи, що судами допущені порушення норм процесуального права, судові рішення підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 31 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик