АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/4741/2016 Головуючий у 1-й інстанції -Яровенко Н.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Литвиненку Р.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить в порядку ст.ст.151,152 ЦПК України вжити заходів забезпечення позову, а саме накласти арешт на автомобіль «Хюндай Санта Фе», державний номер НОМЕР_1.

Ухвалою судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено.

Накладено арешт на автомобіль «Хюндай Санта Фе», державний номер НОМЕР_1, який належить ОСОБА_2

Не погоджуючись з ухвалою, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Вказував, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції повинен був брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Однак суд першої інстанції взяв до уваги лише припущення позивача, не навівши дані про встановлені судом обставини та не надав юридичної оцінки.

Представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_5 підтримав доводи апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з'явився.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд вказав, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частин 1 та 3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Як роз'яснено у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2009 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосуватиособа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам (п.4 постанови Пленуму).

Невжиття заходів забезпечення позову не повинно мати наслідком заподіяння шкоди позивачу, а вжиття таких заходів не повинно мати наслідком заподіяння шкоди заінтересованим особам.

Однією з підстав задоволення заяви про забезпечення позову є спроможна вірогідність повідомлених обставин, що можуть перешкодити виконанню судового рішення.

Тобто, підстави для забезпечення позову є оціночними та враховуються судом в залежності до конкретного випадку.

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Правова природа арешту майна, вчиненого у зв'язку із провадженням по цивільній справі, полягає у обмеженні його власника у праві розпорядженні ним (продаж, дарування, відчуження в інший спосіб або укладення інших правочинів), при цьому за ним зберігається право користування. Таке обмеження допускається, якщо воно передбачено законом і є обґрунтованим.

Позивачем заявлено позов про стягнення з відповідача боргу за договором позики.

Матеріали справи не містять даних про належність майна відповідачу та його вартість (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу), тобто не дотримано вимог процесуального закону щодо можливості накладення арешту на майно лише відповідача, з метою недопущення порушень прав третіх осіб. Крім того, матеріали справи не містять даних про намагання відповідача відчужити майно, та те, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про стягнення з відповідача грошової суми.

Разом з цим, відповідно до вимог ст.210 ЦПК України ухвала суду, що поставляється як окремий документ, повинна містити, зокрема, описову частину із зазначенням суті питання, що вирішується ухвалою, мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

Проте, ухвала судді від 03 грудня 2015 року зазначеним вимогам закону не відповідає, оскільки не містить мотивів, з яких суд виходив при задоволенні заяви про забезпечення позову, та висновків щодо наявності обґрунтованих підстав для вжиття обраного позивачем заходу забезпечення позову.

Відтак, зазначена ухвала не є такою, що постановлена з додержанням вимог закону і не може уважатися законною та обґрунтованою.

Відповідно до ст.312 ЦПК України апеляційний суд скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої інстанції, якщо останній порушив порядок, встановлений для його вирішення.

Керуючись ст.ст. 218, 304, 305, 307, 312, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу судді Оболонського районного суду м. Києва від 03 грудня 2015 року скасувати, питання про забезпечення позову передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді