АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/3494/16 Справа № 185/6814/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Черненкова Л.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Петешенкової М.Ю., Пономарь З.М.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 червня 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, за яким просила суд усунути їй перешкоди у користуванні 1/4 частиною квартири АДРЕСА_1 шляхом вселення; зобовязати відповідача надати їй ключі від квартири АДРЕСА_2; зобовязати відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою № 11 будинку № 41 по вул. К.Маркса м. Павлограда; стягнути з відповідача на її користь в рахунок відшкодування моральної шкоди 5000 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що вона є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину на обовязкову частку. Її право власності зареєстровано у КП Павлоградське МБТІ 11.01.2007 року. Власником іншої 3/4 частини квартири є її рідний брат ОСОБА_2 Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 29 жовтня 2013 року за її позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкоду у користуванні власністю встановлено порядок користування спірною квартирою, а саме: виділено ОСОБА_3 у користування житлову кімнату площею 10,9 кв.м. балкон 1,6 кв.м.; виділено ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м., житлову кімнату площею 19,9 кв.м., кладову площею 1,3 кв.м., кладову площею 1,3 кв.м., а всього 37,1 кв.м.; в загальному користуванні співвласників залишено приміщення всього площею всього 27,9 кв.м. Дане рішення набрало законної сили 13 березня 2014 року. Однак з серпня 2006 року і до теперішнього часу відповідач перешкоджає їй у доступі до належної їй 1/4 частини квартири. Своїми діями відповідач завдав їй моральної шкоди, оскільки забороняє їй користуватися своєю спадщиною, вона протягом 10 років в судах за позовами відповідача повинна доводити своє право володіти часткою спадщини. Моральну шкоду оцінює в 5 000 грн. В звязку з чим просила суд задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року ухвалено: позов ОСОБА_3 задовольнити частково; усунути перешкоди ОСОБА_3 у користуванні 1/4 частиною квартири АДРЕСА_4 шляхом вселення ОСОБА_3 у квартиру АДРЕСА_5; зобовязати ОСОБА_2 надати ОСОБА_3 ключі від квартири АДРЕСА_4; зобовязати ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 у користуванні квартирою № 11 в будинку № 41 по вул. К. Маркса в м. Павлограді Дніпропетровської області; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування моральної шкоди 500 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати по справі в сумі 243,60 грн.; в іншій частині позову відмовити.

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року заяву відповідача ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення суду залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове по суті позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та в межах позовних вимог, вважає за необхідне її відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи частково позовні вимоги, районний суд обґрунтовано виходив з того, що на підставі свідоцтва про право на обовязкову частку у спадщині ОСОБА_3 належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_6. 3/4 частини вказаної квартири належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 29 жовтня 2013 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року залишено без змін, позивачу виділено в користування житлову кімнату площею 10,9 кв.м., кладову площею 1,6 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м., а всього 13,3 кв.м. відповідно до належної їй 1/4 частини квартири. Як пояснила в судовому засіданні позивач, відповідач перешкоджає їй у доступі належної їй 1/4 частини спірної квартири, вона була вимушена звертатися до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. 26 лютого 2015 року ДІМ Павлоградського МВ ГУМВС України ОСОБА_4 була розглянута заява ОСОБА_3, по даній заяві проведено перевірку та встановлено, що ОСОБА_2 не пускає ОСОБА_3 в квартиру № 11 будинку № 41 м. Павлограда, поміняв замки від вхідних дверей, ключів від яких у ОСОБА_3 немає. Враховуючи встановлені судом обставини справи суд вважав, що позові вимоги стосовно усунення позивачу перешкод у користування 1/4 частиною спірної квартири шляхом вселення; зобовязання відповідача надати їй ключі від спірної квартири та не чинити перешкоди у користуванні квартирою підлягають задоволенню. Позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 500 гривень. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди був визначений судом з урахуванням глибини душевних страждань позивача, позбавлення його певних можливостей їх реалізації. Крім того судом був врахований принцип розумності та справедливості.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Спірні правовідносин виникли у сторін щодо усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення, зобовязання вчинити певні дії: надання ключів від квартири, не чинити перешкоди у користуванні квартирою; відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів встановила та це підтверджується матеріалами справи, що підставі свідоцтва про право на обовязкову частку у спадщині ОСОБА_3 належить 1/4 частина квартири АДРЕСА_6. 3/4 частини вказаної квартири належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду від 29 жовтня 2013 року, яке ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року залишено без змін, ухвалено, зокрема: встановити порядок користування квартирою №11 в будинку 41 по вул. К.Маркса в м. Павлограді Дніпропетровської області: виділивши ОСОБА_3 в користування житлову кімнату площею 10,9 кв.м, кладову площею 1,6 кв.м, балкон площею 0,8 кв.м.,а всього - 13, 3 кв.м. в квартирі АДРЕСА_7 відповідно до належної їй 1/4 частини квартири; виділивши ОСОБА_2 в користування житлову кімнату площею 14,6 кв.м., житлову кімнату площею 19,9 кв.м., кладову площею 1,3 кв.м, кладову площею 1,3 кв.м., а всього - 37,1 кв.м. в квартирі АДРЕСА_7 відповідно до належної йому 3/4 частини квартири; в загальному користуванні співвласників залишити приміщення площею 9,2 кв.м, приміщення 2 площею 3,8 кв.м., приміщення 5 площею 4,0 кв.м, приміщення 8,9 площею 3,4 кв.м., приміщення 10 площею 7,5 кв.м., а всього 27,9 кв.м.(а.с.5-9).

Оскільки ОСОБА_2 перешкоджав ОСОБА_3 в здійсненні її права на користування належного їй майна, ОСОБА_3 була змушена звернутись до Павлоградського МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області. 26 лютого 2014 року ДІМ Павлоградського МВ ГУМВС України ОСОБА_4 була розглянута заява ОСОБА_3, по даній заяві проведено перевірку та встановлено, що ОСОБА_2 не пускає ОСОБА_3 в квартиру № 11 будинку № 41 м. Павлограда, поміняв замки від вхідних дверей, ключів від яких у ОСОБА_3 немає (а.с. 10-11).

Колегія суддів встановила, що відповідач звертався до суду з позовом про припинення права власності ОСОБА_3 на її частку в спірній квартирі та відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 08 жовтня 2015 року (а.с.40-41) у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Аналізуючи докази у справі, колегія суддів вважає, що оскільки позивач є власником 1/4 частини спірної квартири, рішенням Павлоградського районного суду Дніпропетровської області від 29 жовтня 2013 року визначений порядок користування зазначеним майном, проте ОСОБА_2 продовжує чинити ОСОБА_3 перешкоди у здійсненні її права на користування власністю, що підтверджується матеріалами справи, то суд першої інстанції правильно вирішив спір.

Розглядаючи спір, колегія суддів дійшла висновку про доведеність наявності порушених прав позивача за обставинами справи.

Відповідно до положень статей 16, 386, 391 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

Згідно зі ст. 15, п. 4 ч. 2 ст. 16, статтями 386, 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном.

Підставою для задоволення позову власника є встановлення факту порушення прав власника і об'єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним цих прав.

Аналізуючи докази у справі, колегія суддів дійшла висновку про те, що позовні вимоги є доведеними.

Відповідно до ч.3 ст. 386 ЦК України, - власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Встановивши вказані обставини, а саме: порушення прав власника зі сторони відповідача та оцінивши докази в їх підтвердження, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розміру грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд врахував характер та обсяг заподіяних їй моральних, душевних, психічних страждань, глибину душевних страждань позивача, позбавлення її певних можливостей реалізації свого права власності, при цьому судом був врахований принцип розумності та справедливості, а тому суд обґрунтовано визначив розмір моральної шкоди у сумі 500 грн., які стягнув з відповідача на користь позивача.

Розглядаючи спір, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду постановлено у відповідності з вимогами закону та не має підстав для його скасування, і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.303,304, п.1 ч.1 ст.307, ст. 308, ч.1 п.1 ст.314, 317,319, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 27 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді М.Ю. Петешенкова

ОСОБА_5