АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів - Махлай Л.Д., Мазурик О.Ф.,

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал» про стягнення неустойки за порушення строків виконання договору про участь у Фонді фінансування будівництва, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року позивачка звернулася із позовом, уточнивши який зазначила, що 03 серпня 2007 року між сторонами був укладений договір № 03-08/2007-21 про участь у Фонді фінансування будівництва (далі -ФФБ), згідно з умовами якого вона на підставі повного визнання Правил ФФБ «Перша черга котеджного містечка «Деснянське», дала згоду на участь у ФФБ, взяла на себе зобов'язання виконувати Правила ФФБ, передала кошти товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал» (далі - ТОВ «ФК «Глобал Капітал») в управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування, яким є одноквартирний житловий будинок, будівельна адреса: АДРЕСА_1. Запланованою датою введення об'єкта в експлуатацію передбачено 30 вересня 2009 року.

Позивач вказувала, що вона свої зобов'язання за договором виконала у повному обсязі, перерахувавши управителю вартість вимірюваних одиниць об'єкта інвестування у розмірі 4 766 534.30 грн.

27 січня 2014 року та 09 квітня 2014 року вона та забудовник підписали акти прийому-передачі індивідуального будинку котеджного типу за адресою: АДРЕСА_2, та документи, які необхідні для оформлення права власності на цей будинок.

Відповідач свої зобов'язання за договором в частині контролю за забудовником щодо дотримання строків виконання робіт на об'єкті будівництва належним чином не здійснював, систематично повідомляючи її про перенесення строку введення об'єкта будівництва до експлуатації, внаслідок чого об'єкт будівництва - містечко малоповерхової забудови, станом на час пред'явлення позову - серпень 2015 року до експлуатації не введено.

З урахуванням зазначеного позивач на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» просила стягнути з відповідача неустойку у розмірі 158 424.51 грн. за порушення строків виконання договору про участь у ФФБ від 03 серпня 2007 року.(а.с.2-4)

Відповідач проти позову заперечував, зазначав, що у Договорі про участь у ФФБ від 03 серпня 2007 року не встановлений строк його виконання, а встановлений термін його дії, введення об'єкта будівництва в експлуатацію є обов'язком забудовника, тому відсутні підстави для стягнення пені.(а.с.29-33, 62-64)

Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Фінансова компанія «Глобал Капітал» про стягнення неустойки за порушення строків виконання договору про участь у Фонді фінансування будівництва відмовлено. (а.с.81-86)

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 14 січня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено, а рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року залишено без змін. (а.с.128-131)

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року ухвалу Апеляційного суду міста Києва від 14 січня 2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. (а.с.167-170)

В апеляційній скарзі позивачка посилалася на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просила рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Обґрунтовуючи скаргу апелянт зазначила, що суд не правильно дослідив обставини справи та дійшов помилкового висновку про відмову у позові. (а.с.90-98)

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 підтримав скаргу і просив її задовольнити, представники відповідача Смірнова Н.А., Двоєглазов Д.О. заперечували проти скарги і просили її відхилити.

Позивачка ОСОБА_1 до суду не прибула, про час та місце розгляду справи була сповіщена шляхом вручення повістки представнику про що у справі є докази. (а.с.175-178)

Зважаючи на вимоги ч. 5 ст. 76, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, доводи сторін, обговоривши доводи скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково враховуючи наступне.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що спірні правовідносини стосуються здійснення відповідачем діяльності із залучення коштів для фінансування об'єктів будівництва та здійснення операцій з нерухомістю як виключний вид діяльності, для якої відповідно до положень ст. 1043 ЦК України встановлена відповідальність управителя, яка наступає у вигляді відшкодування завданих збитків або упущеної вигоди. При цьому спеціальним законом не передбачена неустойка за несвоєчасне введення об'єкта будівництва до експлуатації, а п. 5.2 договору, укладеного між сторонами, передбачена пеня у розмірі 0,5 % за порушення зобов'язання. У Законі України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомості» (у редакції, чинній на момент укладення договору про участь у ФФБ), на положення якого посилається позивач на обґрунтування своїх вимог, та умовах договору про участь у ФФБ від 3 серпня 2007 року не передбачена відповідальність відповідача у вигляді сплати неустойки за порушення строку введення об'єкта в експлуатацію.

З таким висновком суд касаційної інстанції не погодився, скасувавши ухвалу апеляційного суду про залишення без змін рішення районного суду.

З огляду на положення ч. 4 ст. 338 ЦПК України, висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи.

Колегія суддів перевірила доводи апелянта і дійшла наступних висновків.

Відносини з управління майном регулюються главою 70 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 1029 ЦК України за договором управління майном одна сторона (установник управління) передає другій стороні (управителеві) на певний строк майно в управління, а друга сторона зобов'язується за плату здійснювати від свого імені управління цим майном в інтересах установника управління або вказаної ним особи (вигодонабувача).

Законом, який встановлює загальні принципи, правові та організаційні засади залучення коштів фізичних і юридичних осіб в управління з метою фінансування будівництва житла та особливості управління цими коштами є Закон України "Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю" (далі - Закон N 978-IV).

Відповідно до статті другої цього Закону управитель - це фінансова установа, яка від свого імені діє в інтересах установників управління майном і здійснює управління залученими коштами згідно із законодавством, Правилами фонду та відповідає вимогам, встановленим цим Законом, а Правила фонду - це система норм, затверджена та оприлюднена управителем цього фонду, якої мають дотримуватися всі суб'єкти системи фінансово-кредитних механізмів будівництва житла для досягнення мети управління майном, визначеної установником управління, що повинні відповідати вимогам цього Закону.

Цим Законом та укладеними відповідно до нього договорами урегульована система фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю, тобто дії суб'єктів цієї системи (довірителів, управителів, забудовників та інш.) при організації будівництва житла, фінансуванні цього будівництва та здійсненні операцій з нерухомістю (стаття третя Закону N 978-IV).

З метою отримання довірителями у власність житла фінансова установа як управитель створює фонд фінансування будівництва (ФФБ), управління яким здійснює відповідно до затверджених Правил фонду та договору управління майном (статті п'ята, шоста, сьома, дев'ята Закону N 978-IV).

Правила ФФБ визначають вид ФФБ, процедуру створення ФФБ, порядок організації взаємовідносин забудовника, управителя та довірителів, порядок встановлення управління майном, умови, особливості та обмеження здійснення управління майном, напрями та порядок використання залучених коштів, порядок участі у фонді та відмови від участі в ньому, типи вимірних одиниць об'єктів інвестування, порядок та умови закріплення об'єкта інвестування за довірителем, розмір винагороди управителя, відповідальність управителя і забудовника за невиконання прийнятих на себе зобов'язань, порядок отримання довірителем страхового відшкодування у разі несвоєчасного введення об'єкта будівництва в експлуатацію, невиконання робіт, передбачених договором між управителем і забудовником та договором між управителем і установником фонду, або неналежного виконання таких робіт та інші умови функціонування ФФБ (частина друга статті 12 Закону N 978-IV). Правила ФФБ є публічною пропозицією для вступу до фонду особи, яка бажає стати довірителем цього фонду, на підставі визнання цих правил.

Стаття 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає: споживачем є фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника (п. 22); продукція - це будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб (п. 19); послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб (п. 17); виконавець - це суб'єкт господарювання, який виконує роботи або надає послуги (п. 3).

Відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Сплата виконавцем неустойки (пені), встановленої в разі невиконання, прострочення виконання або іншого неналежного виконання зобов'язання, не звільняє його від виконання зобов'язання в натурі.

У абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» судам роз'яснено, що оскільки Закон не визначає певних меж своєї дії, судам слід мати на увазі, що до відносин, які ним регулюються, належать, зокрема, ті, що виникають із договорів купівлі-продажу, майнового найму (в тому числі найму (оренди) жилого приміщення - в частині відносин між наймачем (орендарем) і наймодавцем (орендодавцем), який одночасно є виконавцем комунальних послуг і послуг по ремонту житлового фонду та інженерного обладнання), побутового прокату, безоплатного користування майном, підряду (в тому числі побутового замовлення чи абонементного обслуговування), доручення, перевезення громадян та їх вантажу, комісії, схову, страхування, із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг). Відносини, щодо захисту прав споживачів можуть виникати також з актів законодавства або з інших угод, які не суперечать Закону.

З вказаного випливає, що норми Закону України «Про захист прав споживачів» застосовуються до правовідносин фінансово-кредитних механізмів при будівництві житла та операціях з нерухомістю в частині, не врегульованій спеціальним законом.

Крім того, відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки.

Згідно із ч. З ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов'язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов'язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов'язання.

Окрім того, до моменту вчинення порушення пеня відіграє забезпечувальну функцію, і навпаки, з моменту порушення - являє собою міру відповідальності.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11 травня 2016 року № 6-37цс16, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Судом у цій справі встановлено, що 3 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та ТОВ «ФК «Глобал Капітал» було укладено договір про участь у ФФБ, згідно з умовами якого довіритель (позивач) на підставі повного визнання ним Правил ФФБ А «Перша черга котеджного містечка «Деснянське», дає згоду на участь у ФФБ, бере на себе зобов'язання виконувати Правила ФФБ, передає кошти управителю (відповідачу) в управління з метою отримання у власність об'єкта інвестування та встановлює обмеження щодо окремих дій управителя з управління коштами, а управитель приймає кошти в управління, зараховує кошти на рахунок ФФБ з подальшим їх використанням у порядку, визначеному правилами ФФБ та договором. (а.с.5-18)

Об'єктом будівництва є містечко малоповерхової забудови у АДРЕСА_1, будівництво якого організовує забудовник згідно з договором управителя ФФБ з забудовником, та фінансування будівництва якого здійснює управитель за рахунок отриманих від довірителів в управління грошових коштів відповідно до умов договору про участь у ФФБ. Запланованою датою введення об'єкта в експлуатацію зазначено 30 вересня 2009 року.

Згідно з пп. 1.9, 1.10 договору вказані відомості про об'єкт інвестування: будівельна адреса: АДРЕСА_1. (а.с.8-18)

Також встановлено, що позивач у повному обсязі виконала свої зобов'язання за договором, здійснивши сплату управителю до укладення Договору № 03-08/2007-21 від 03 серпня 2007 року - 378 440 грн., перерахування управителю за об'єкт інвестування у ФФБ у розмірі 4 766 534 грн. 30 коп. та 135 842.62 грн. винагорода Управителя. (а.с.8, 17)

Згідно з договором про уступку майнових прав від 13 січня 2009 року, ТОВ «ФК «Глобал Капітал» уступив ОСОБА_1 майнові права на об'єкт інвестування, які ТОВ «ФК «Глобал Капітал» набув відповідно до умов договору від 14 червня 2007 року про організацію спорудження об'єкта будівництва з підприємством «Вертикаль». Об'єкт інвестування закріплено за ОСОБА_1 на підставі договору від 3 серпня 2007 року про участь у ФФБ. (а.с.34)

27 січня 2014 року між підприємством «Вертикаль» та ОСОБА_1 було підписано акт прийому-передачі індивідуального будинку котеджного типу за адресою: АДРЕСА_2, а 9 квітня 2014 року підписали акт прийому-передачі документів, необхідних для оформлення права власності на цей будинок. (а.с.22-23)

На підставі вказаних документів ОСОБА_1 24 квітня 2014 року видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - житловий будинок АДРЕСА_2. (а.с.41)

Пунктом 7.3 вищевказаного Договору встановлено, що якщо довіритель виконав усі зобов'язання перед управителем та після введення об'єкта будівництва до експлуатації підписав акт приймання-передачі закріпленого за ним об'єкта інвестування умови цього договору про участь в ФФБ вважаються виконаними та управління майном припиняється. (а.с.10)

За змістом ч. 11 ст. 20 Закону України «Про фінансово-кредитні механізми при будівництві житла та операціях з нерухомістю» для встановлення факту виконання відповідачем умов договору про участь у ФФБ та факту припинення управління майном, необхідне настання всіх трьох наступних умов у їх поєднанні: виконання довірителем всіх зобов'язань перед Управителем ФФБ; введення об'єкта до експлуатації; підписання довірителем із забудовником акту прийому-передачі закріпленого за ним об'єкта інвестування, після введення об'єкта в експлуатацію.

При цьому ст.ст. 14, 15 цього Закону (в редакції, чинній на момент укладення договору про участь в ФФБ) не передбачалось зазначення строку введення об'єкта до експлуатації в договорі про участь у ФББ, а визначалось обов'язковим зазначення цього строку саме у свідоцтві про участь у ФФБ.

При цьому на виконання п. 2.1. договору про участь у ФФБ управитель (ТОВ «ФК «Глобал Капітал») видав ОСОБА_1 свідоцтво про участь у ФФБ ТОВ «ФК «Глобал Капітал» за програмою забудовника підприємства «Вертикаль» від 29 грудня 2008 року, відповідно до якого позивач внесла кошти у розмірі 4 766 407 грн. 63 коп., що відповідає кількості закріплених за довірителем вимірних одиниць об'єкта інвестування. Вказаним свідоцтвом передбачено, що запланованою датою введення об'єкта будівництва до експлуатації є 30 вересня 2009 року. (а.с.17)

Районний суд на вказане уваги не звернув та помилково вважав, що у договорі про участь в ФББ не зазначено строк введення об'єкта до експлуатації.

Факт своєчасного і повного виконання позивачкою своїх зобов'язань за Договором та збільшення строків будівництва протягом 2009 - 2013 років, тобто більше ніж 90 днів, підтверджується наданими до суду письмовими доказами, зокрема Договором, Актом звіряння взаємних розрахунків станом на 13 січня 2009 року, повідомленнями і Актом прийому - передачі об'єкта будівництва, та сторони цих обставин в суді не заперечували. (а.с.8-23)

Зважаючи на положення ч. 1 ст. 61 ЦПК України, колегія суддів визнала вказані обставини встановленими.

За п. 1.2 вищевказаного Договору, укладений із ОСОБА_1 Договір про участь у ФФБ був укладений щодо її участі у ФФБ виду А. (а.с.8)

Відповідно до положень частини 3 ст. 11 вищезазначеного Закону України N 978-IV, в редакції Закону від 15 грудня 2005 року чинній на час укладення сторонами вищевказаного Договору від 03 серпня 2007 року, для ФФБ виду А поточну ціну вимірної одиниці об'єкта будівництва, споживчі властивості об'єктів інвестування, коефіцієнти поверху та комфортності визначає забудовник, при цьому він приймає на себе ризик щодо недостатності залучених коштів на спорудження об'єкта будівництва та зобов'язаний своєчасно ввести його в експлуатацію незалежно від обсягу фінансування.

За положеннями пп. 10 п. 2.1.1 вищевказаного Договору, Управитель був зобов'язаний здійснювати контроль за виконанням Забудовником зобов'язань за договором про спорудження об'єкта будівництва з метою своєчасного запобігання виникненню ризиків в процесі будівництва внаслідок дій Забудовника, що можуть призвести, зокрема, до збільшення строків будівництва більше ніж на 90 днів. При виявленні таких ризиків Управитель зобов'язаний вжити усіх передбачених законодавством заходів для їх недопущення. (а.с.8-12)

Тобто Управитель, з огляду на положення пп. 10 п. 2.1.1, п. 9.1 вищевказаного Договору, прийняв на себе відповідні зобов'язання.

Проте доказів виконання Управителем вищенаведених положень Договору до районного суду не надано і в судовому засіданні таких не встановлено. Тому, повідомлення відповідачем позивачки про перенесення строку введення об'єкта в експлуатацію до грудня 2010 року із посиланням на фінансові труднощі колегія суддів визнала неспроможними. (а.с.19)

Надіслання Управителем щорічних письмових повідомлень Довірителю про збільшення строків будівництва і встановлення нових орієнтовних строків введення об'єкта будівництва до експлуатації, свідчить про фактичну односторонню зміну Управителем строків виконання укладеного сторонами Договору і не може бути визнано доказом належного виконання Управителем обов'язків за Договором. (а.с.19-21)

Враховуючи викладені вимоги законодавства та обставини справи в їх сукупності колегія суддів дійшла висновку про обґрунтованість заявлених позивачкою вимог про стягнення із відповідача неустойки з підстав, передбачених частиною 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи розмір неустойки, колегія суддів виходила з наступного.

За пунктом 6.2 цього Договору, розмір винагороди Управителя за управління майном Довірителя складає 2.85% від розміру фактично переданих Довірителем у ФФБ коштів згідно Графіку внесення коштів. (а.с.8-12)

За пунктом 9.3 цього Договору, передбачено право Управителя перерахувати частину коштів ФФБ на фінансування будівництва, а решту коштів використовувати як оперативний резерв. При цьому, зазначеним пунктом Довіритель уповноважив Управителя без довіреності здійснювати юридичні та фактичні дії щодо відкриття депозитних рахунків та розміщення на них коштів оперативного резерву, а вигоду, отриману від таких дій, як і будь-які нарахування на кошти, отримані в управління (відсотки на залишки на рахунку і т.ін.) є оплатою Довірителем послуг Управителя (винагородою) за управління майном, що є предметом цього Договору.

За положеннями Правил ФФБ, вищевказаного укладеного сторонами Договору не передбачено визначення розміру коштів сплачених позивачкою та використаних відповідачем як оперативний резерв, а відтак й сума винагороди сплачених позивачкою Управителю за вчинення таких дій є невизначеною.

Враховуючи наведене та зміст пунктів 6.2, 9.3 вищевказаного Договору, колегія суддів погодилась із доводами позивачки, що за положеннями укладеного сторонами Договору, плата за послуги з управління майном є невизначеною в певному розмірі.

Загальна вартість замовлення складається із сум 378 440 грн., зарахованих в оплату згідно п. 1.11 ст. 1 Договору; 4 766534.30 грн., сплачених позивачкою за об'єкт інвестування; 135 842.65 грн. сплаченої позивачем винагороди за Договором, а всього на суму 5 280 816.92 грн. Сплата цих грошей позивачкою відповідачу визнана відповідачем та підтверджується наявними у справі доказами. (а.с.8-18)

Тому розмір неустойки складатиме 158 424.51 грн. (5 280 816.92 грн. загальної вартості замовлення х 3%).

З огляду на положення частини 2 ст. 314 ЦПК України рішення районного суду підлягає скасуванню із ухвалення нового по суті заявлених вимог.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь держави 1584.25 грн. судового збору за розгляд справи районним судом та 1742.68 грн.. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Інші доводи апеляційної скарги цих висновків суду не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п. 3 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду міста Києва від 02 листопада 2015 року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків -НОМЕР_1 задовольнити і стягнути на її користь із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал», код ЄДРПОУ - 34972320 - 158 424 (сто п'ятдесят вісім тисяч чотириста двадцять чотири) грн. 51 коп. неустойки за порушення строків виконання договору про участь у Фонді фінансування будівництва.

Стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Глобал Капітал», код ЄДРПОУ - 34972320 на користь держави 1584 (одна тисяча п'ятсот вісімдесят чотири) грн. 25 коп. судового збору за розгляд справи районним судом та 1742 (одна тисяча сімсот сорок дві) грн. 68 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

Л.Д.Махлай

О.Ф.Мазурик

Справа № 22-ц/796/14651/2016

Унікальний номер 756/10292/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Камбулов Д.Г.

Доповідач Левенець Б.Б.