АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/2217/16 Головуючий 1 інст. -Богдан М.В.
Категорія: договірні
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 березня 2016 року Апеляційний суд Харківської області у складі:

головуючого, судді - Кіся П.В.,

суддів: - Кіпенко І.С.,

- Шаповал Н.М.,

за участю секретаря - Сементовської О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» про визнання договору про відступлення права вимоги дійсним, -

ВСТАНОВИВ:

19.11.2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, в якому просила визнати дійсним укладений 02.02.2015 року між нею і ОСОБА_4 договір про відступлення права вимоги за депозитним договором, укладеним 19.11.2014 року між ОСОБА_4 і ПАТ «Дельта Банк».

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 вказувала, що 02.02.2015р. між нею і ОСОБА_4 було укладено договір про відступлення права вимоги за депозитним договором, відповідно до якого ОСОБА_4 передає належне йому право вимоги згідно з договором банківського вкладу «Найкраща пропозиція он-лайн» у доларах США від 19.11.2014р., укладеного між ОСОБА_4 та ПАТ «Дельта Банк», а новий кредитор - ОСОБА_3 приймає право вимоги, що належало первісному кредитору за основним договором. Сума права вимоги, яку за даним договором первісний кредитор передає новому кредитору, становить 70 000 грн. Однак, в подальшому відповідач передав не всі оригінали документів, як це зазначено в п.2.1.2 договору, чим істотно порушив умови договору, а влітку 2015р. ОСОБА_4 звернувся до неї з вимогою про розірвання договору, без аргументів та обґрунтувань.

Таким чином, ОСОБА_4 порушує її права вимоги згідно з договором банківського вкладу.

Рішенням Комінтернівського районного суду м.Харкова від 08 лютого 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Вважає рішення суду необґрунтованим та таким, що постановлено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що до суду першої інстанції відповідач надав заяву, якою визнав позовні вимоги в повному обсязі і таким чином, на думку апелянта, суд повинен був задовольнити позов. Однак суд, як вбачається з тексту оскаржуваного рішення, не встановлював чи суперечить визнання відповідачем позову закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, усупереч вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України не постановив ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову. Крім того, суд першої інстанції безпідставно зазначив, що клієнт банку не може змінювати сторону договору без попередньої згоди від банку. Таке твердження суду суперечить вимогам ст. 512 та ч. 1 ст. 516 ЦК України, оскільки ПАТ «Дельта Банк» є боржником відносно вкладника, а вкладник є кредитором і зміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника.

В суді апеляційної інстанції представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 звернувся з заявою, в якій, посилаючись на положення статті 306 ЦПК України, просив скасування рішення суду першої інстанції і залишити позовну заяву без розгляду з підстав, передбачених статтею 207 ЦПК України.

Заслухавши представника позивача, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що вказана заява ОСОБА_5 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Згідно ч.1 ст.304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою. (глава 1 «Апеляційне провадження» розділу V "Перегляд судових рішень» ЦПК України).

Статтею 306 ЦПК України, на яку посилається представник позивача, передбачає право позивача відмовитися від позову, а сторонам укласти мирову угоду незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу, а не право на залишення заяви без розгляду, як це помилково вважає представник позивача.

За пунктом 4 ч.1 ст.307 ЦПК України, на який посилається ОСОБА_5, апеляційний суд дійсно може постановити ухвалу про скасування рішення суду першої інстанції і залишити заяву без розгляду, однак це може мати місце за наявності підстав для скасування рішення суду, передбачених статтею 309 ЦПК України.

Аналіз змісту ч.1 ст. 27, ч.2 ст.31, ст.ст.207, 307, 309, 310 ЦПК України свідчить, що право заявника на залишення поданої ним до суду заяви без розгляду, а обов'язок суду постановити відповідну ухвалу прямо передбачено лише статтею 207 ЦПК України, відповідно до п.5 частини 1 якої суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Норми глави 1 розділу V ЦПК України такого безумовного права позивача на скасування рішення суду, незалежно від його законності та обґрунтованості, не передбачають.

Право на залишення позовної заяви без розгляду може бути реалізоване лише під час розгляду справи в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення.

Крім того, довіреність, яка видана позивачем ОСОБА_3 01.03.2016 року на представництво її інтересів у судах містить докладний перелік переданих нею ОСОБА_5 повноважень, передбачених ч.1 ст.27, ч.2 ст.31 ЦПК України, за виключенням права на залишення заяви без розгляду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.168, 300, 303, 304, 306, 307, 317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 про залишення позовної заяви без розгляду відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення, касаційному оскарженню, згідно вимог ст.324 ЦПК України, не підлягає.

Головуючий - П.В. Кісь

Судді: І.С. Кіпенко

Н.М. Шаповал