АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого судді: Махлай Л.Д.,

суддів: Левенця Б.Б., Мазурик О.Ф.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «С.Р.К.», поданою через представника Батуринського Дениса Олександровича, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до ОСОБА_2, Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «С.Р.К.»про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а :

у червні 2015 року ПАТ «Марфін Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ТОВ «Компанія «С.Р.К.», у якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 88 284,08 доларів США та 497 019,92 грн. посилаючись на те, що боржник та поручитель не виконали умови кредитного договору.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 09.12.2015 року позов задоволено. Стягнуто з ТОВ «Компанія «С.Р.К.» на користь ПАТ «Марфін Банк» 88 284,08 доларів США заборгованості за кредитним договором та 225 002,15 грн. пені. В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, ТОВ «Компанія «С.Р.К.»через представника подало апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення суду в частині задоволення позову та ухвалити нове про відмову в позові. Посилається на неправильне застосування норм матеріального права. А саме, суд неправомірно визнав, що позовна давність переривалася, оскільки переривання може бути лише в межах строку позовної давності, а сплата ними частини коштів банку відбулася після спливу позовної давності.

Справа № 757/22568/15-ц Апеляційне провадження № 22-ц-796/3390/201
Головуючий у суді першої інстанції: Цокол Л.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Махлай Л.Д.
Рішення в частині відмови у задоволенні позову до поручителя ОСОБА_2 з підстав припинення поруки не оскаржується, а відтак у апеляційному порядку не перевіряється.

У судовому засіданні представник ТОВ «Компанія «С.Р.К.» Батуринський Д.О. підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Представник позивача Шеламов І.С. просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 18.09.2008 року між ПАТ «Марфін Банк» та ТОВ «Компанія «С.Р.К.» укладено кредитний договір за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 90 000 доларів США під 13,9 % строком до 16.09.2011 року.

В забезпечення виконання кредитних зобов`язань ТОВ «Компанія «С.Р.К.» того ж дня між ПАТ «Марфін Банк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки.

Задовольняючи позовні вимоги до ТОВ «Компанія «С.Р.К.», суд першої інстанції виходив з того, що банк виконав взяті на себе зобов'язання, а відповідач порушив умови кредитного договору.

Колегія суддів при розгляді справи у апеляційному порядку виходять з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в у встановленому порядку набули статусу суб`єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 12 цього ж Кодексу справи у спорах, що виникають при укладенні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів, у тому числі щодо приватизації майна, підвідомчі господарським судам.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно із ст. 16 ЦПК України не допускається об`єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Суд не звернув уваги на приписи зазначених норм та на правові позиції Верховного Суду України, які викладені у постановах № 6- 745 цс 15 від 01.07.2015 року, № 6 - 1323 цс 15 від 30.09.2015 року, № 6-1349 цс 15 від 02.12.2015 року, № 6-1965 цс 15 від 17.02.2016 року та помилково розглянув спір між юридичними особами.

За вказаних обставин рішення суду в частині задоволення позову підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Оскільки в іншій частині рішення не оскаржується та не перевіряється в апеляційному порядку воно залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 310, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «С.Р.К.» задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 09 грудня 2015 року в частині задоволення позову Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія «С.Р.К.»скасувати. Провадження у справі в цій частині закрити.

В решті рішення залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до цього суду.

Головуючий

Судді