Дата документу 11.04.2016
Справа № 334/9753/15-ц
Провадження № 2/334/582/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Нікітенко Н.П., при секретарі Вєтлігінй Г.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою в якому зазначив, що 08 червня 2015 року між ним та відповідачем був укладений договір позики.

Згідно зазначеного договору відповідач взяв у борг 15 400 ( п»ятнадцять тисяч чотириста) доларів США.

Кінцевий термін повернення коштів 08.07.2015 р.

В підтвердження отримання ОСОБА_2 грошових коштів ним було надано боргову розписка.

Взяті грошові кошти, згідно договору від 08 червня 2015 року, у призначений строк, тобто 08 липня 2015 року, сумі 15 400 ( п»ятнадцять тисяч чотириста) доларів США, відповідач не повернув.

На 09 листопада 2015 року, на момент подачі позову сума боргу за договором від 08.06.2015 року з урахуванням трьох відсотків річних та з урахуванням індексу інфляції складає 348 779,2 гривень, а саме: 3% річних за прострочення грошового зобов»язання, встановлені згідно ст..625 ЦК України, із розрахунку за 4 місяці ( 120 днів), рахуючи з 8 серпня 2015 року по 08 листопада 2015 року, що складає: 348 779.2 ( сума боргу) : 100% х 120 ( прострочених днів) = 3 400 гривень.

Загальна сума боргу складає 352 219,2 гривень.

Відповідач у судове засідання зявився, позов визнав в повному обсязі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до ч. 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику ( грошові кошти у тій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, в тій же кількості, того ж роду і якості, які були надані йому позикодавцем) в термін та в порядку, встановленими договором.

Якщо договором не встановлено термін повернення позички або цей термін визначено моментом предявлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України , якщо позивач своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму згідно зі ст. 625 ЦК України.

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочки, а також три процента річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено:

08 червня 2015 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики.

Згідно зазначеного договору відповідач взяв у борг 15 400 ( п»ятнадцять тисяч чотириста) доларів США.

Кінцевий термін повернення коштів 08.07.2015 р.

В підтвердження отримання ОСОБА_2 грошових коштів ним було надано боргову розписку.

Взяті грошові кошти, згідно договору від 08 червня 2015 року, у призначений строк, тобто 08 липня 2015 року, сумі 15 400 ( п»ятнадцять тисяч чотириста) доларів США, відповідач не повернув.

На 09 листопада 2015 року, на момент подачі позову сума боргу за договором від 08.06.2015 року з урахуванням трьох відсотків річних та з урахуванням індексу інфляції складає 348 779,20 гривень, а саме: 3% річних за прострочення грошового зобов»язання, встановлені згідно ст..625 ЦК України, із розрахунку за 4 місяці ( 120 днів), рахуючи з 8 серпня 2015 року по 08 листопада 2015 року, що складає: 348 779.20 ( сума боргу) : 100% х 120 ( прострочених днів) = 3 400 гривень.

Загальна сума боргу складає 352 219,20 гривень.

На момент розгляду справи по суті зобовязання не виконані, борг не сплачено.

Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У добровільному порядку заборгованість відповідачем на дату розгляду справи в суді не погашена.

Таким чином, проаналізувавши у сукупності докази, надані позивачем в обґрунтування своїх позовних вимог, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані, тому підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати-державне мито в розмірі 3 522,20 грн..

Керуючись ст.ст.10,11,60,88, 226 ЦПК України, ст..ст. 526,625,1046,1047,1049,1050 ЦК України, суд

В и р і ш и в :

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 борг в сумі 352 219,20 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, який мешкає за адресою : АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_2, який мешкає за адресою: АДРЕСА_2 судовий збір у сумі 3 522 гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було ухвалене рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Нікітенко Н. П.