Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі суддів: О.С. Малько, Н.В. Бондаренко, С.С. Шимківа,

секретар судового засідання: І.С. Пиляй,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кисельової Мирослави Ігорівни на рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Бережківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання недійсним заповіту та свідоцтва про право на спадщину.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Дубровицького районного суду від 9 лютого 2016 року визнано недійсним заповіт від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, посвідчений 30 січня 2001 року секретарем виконавчого комітету Бережківської сільської ради Дубровицького району та визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані 9 квітня 2014 року державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1

В апеляційній скарзі на це рішення представник ОСОБА_1 вказує на його необґрунтованість та невідповідність чинному законодавству.

Неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи призвело до ухвалення рішення, яке ґрунтується виключно на припущеннях та суперечить внутрішній волі заповідача.

Відповідь архівного відділу Дубровицької РДА від 25 січня 2016 року вказує лише на те, що на зберіганні відсутнє рішення виконавчого комітету Бережківської сільської ради про покладення на секретаря Бережківської сільської ради Краська І.І. обов'язку по вчиненню нотаріальних дій.

Згідно довідки сільської ради від 10 грудня 2015 року відбір на зберігання і знищення типових документів за період з 15 квітня 1998 року по 15 квітня 2012 року здійснювався відповідальною на той час посадовою особою у складі фонду сільської ради і не виключено, що під час відбору частину документів було знищено без попереднього проведення експертизи їх цінності.

Відповідач ОСОБА_1 та покійний спадкодавець ОСОБА_4 не повинні нести настання негативних наслідків через неналежне виконання посадовими особами Бережківської сільської ради , відповідальними за відбір, збереження документів постійного зберігання своїх обов"язків.

Поза увагою суду залишилась та обставина, що протягом 1996-1998 років 4 рази проводилась виїмка документів в сільській раді працівниками Дубровицького РВ УМВС України в Рівненській області, а тому достовірно встановити, чи входило рішення виконавчого комітету Бережківської сільської ради за 1998 рік про покладення на секретаря Бережківської сільської ради Краська І.І. обов'язку по вчиненню нотаріальних дій до документів, які вилучались, не є можливим.

Судом не дано належної оцінки тій обставині, що спадкодавець ОСОБА_4 за життя перебував із позивачем в надзвичайно неприязних стосунках і категорично не бажав, щоб саме позивач успадкувала після його смерті належне йому майно.

Законні цивільні права та інтереси ОСОБА_3 внаслідок складення 30 січня 2001 року спадкодавцем ОСОБА_4 заповіту на ім'я ОСОБА_1 порушені не були, а тому у неї не було підстав для звернення до суду про визнання даного заповіту недійсним.

Вказує, що у спадкодавця, окрім позивача, є ще дві рідні сестри, залучення яких до участі у справі у якості третіх осіб було обов'язковим.

Судом не надано жодної оцінки обґрунтуванню позовних вимог щодо недійсності оспорюваного заповіту через невідповідність вимогам ст. 541 ЦК УРСР, згідно якої в заповіті повинно бути зазначено місце та час його складання.

В судових засіданнях було встановлено, що оспорюваний заповіт було складено і посвідчено секретарем ради виконавчого комітету Бережківської сільської ради в приміщенні виконавчого комітету.

Суд першої інстанції своїм рішенням грубо порушив право заповідача ОСОБА_4 на призначення свого спадкоємця.

Зазначає у скарзі, що системний аналіз ст.ст.11,26,38,50,51 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, дає підстави вважати, що уповноважений рішеннями №2,3,4 сесії Бережківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області від 15 квітня 1998 року секретар Бережківської сільської ради та виконавчого комітету Красько І.І. на вчинення нотаріальних дій на території с. Бережки є посадовою особою, на яку покладено цей обов'язок сільською радою в межах її повноважень і він діяв при посвідченні спірного заповіту правомірно, маючи необхідний обсяг повноважень.

Висновки суду у спірних правовідносинах не відповідають дійсним обставинам справи та нормам матеріального права, які їх регулюють.

Просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні позовних вимог.

В порядку ст.299 ЦПК України Бережківською сільською радою 30 березня 2016 року подано заяву про приєднання до апеляційної скарги представника ОСОБА_1

Апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається і це встановлено в судовому засіданні, що оспорюючи укладений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та посвідчений 30 січня 2001 року секретарем виконавчого комітету Бережківської сільської ради Дубровицького району заповіт , ОСОБА_3 доводила, що цей заповіт посвідчено не уповноваженою особою, він не відповідає вимогам ст.541 ЦК УРСР щодо зазначення місця і часу його складання, а тому є всі підстави визнати його недійсним відповідно до ст. 48 цього Кодексу.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з доведеності того, що після обрання Краська І.І. на посаду секретаря та секретаря виконкому Бережківської сільської ради 15 квітня 1998 року і до моменту посвідчення 30 січня 2001 року заповіту ОСОБА_4 повноважень на вчинення нотаріальних дій від виконкому ради він не отримував, а тому з покликанням на ст.ст.47,48,541 Цивільного кодексу УРСР, визнав недійсним вказаний заповіт та визнав недійсними свідоцтва про право на спадщину за цим заповітом.

Такий висновок суду є неправильним, не відповідає фактичним обставинам справи та нормам Цивільного кодексу УРСР, чинного на час укладення та посвідчення заповіту.

Згідно ст. 541 ЦК УРСР заповіт породжує правові наслідки, якщо його укладено в письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем, його посвідчено нотаріально або у формі, прирівняній до нотаріальної.

Оспорюваний заповіт укладено з дотриманням вказаних вимог, він відповідає волевиявленню заповідача і зареєстрований 27 квітня 2006 року у Спадковому реєстрі(а.с.31) .

Висновки суду про відсутність у секретаря та секретаря виконкому Бережківської сільської ради Краська І.І. повноважень на вчинення нотаріальних дій грунтуються лише на відсутності у архівному відділі Дубровицької РДА на зберіганні такого рішення виконавчого комітету Бережківської сільської ради за 1998 рік про покладення на секретаря Бережківської сільської ради Краська І.І. обов'язку по вчиненню нотаріальних дій .

В судовому засіданні не встановлено, що таке рішення не приймалось, оскільки відповідно до історичної довідки до фонду Бережківської сільської ради начальника архівного відділу Дубровицької РДА від 6 березня 2009 року збереженість документів фонду визнана як незадовільна, зазначено про відсутність в документах постійного зберігання ряду документів, частина з яких була вилучена Дубровицьким РВ УМВС України в Рівненській області.

В суді апеляційної інстанції встановлено, що в архівному фонді виявлено журнал реєстрації нотаріальних дій виконавчого комітету Бережківської сільської ради за 1999-2003 роки, в якому міститься запис про вчинення оспорюваного заповіту.

Відповідно до ст.37 Закону від 2 вересня 1993 року "Про нотаріат" та статей 38,42,59 Закону України від 21 травня 1997 року "Про місцеве самоврядування в Україні" повноваження посвідчувати заповіти належало посадовим особам виконавчих органів сільських,селищних,міських рад,на яких такий обов"язок покладено даним виконавчим органом або сільським, селищним, міським головою, а також цьому голові.

Встановлено, що рішенням Бережківської сільської ради №2 від 15 квітня 1998 року Краська І.І. обрано секретарем сільської ради , а рішенням від 15 квітня 1998 року №3 на нього покладено виконання повноважень секретаря виконавчого комітету цієї ради і у його функціональних обов"язках зазначено обов"язки по веденню нотаріальних дій(а.с.29,30,33).

Вказану посаду Красько І.І. обіймав до 2005 року і згідно його пояснень у суді здійснював покладені на нього обов"язки по вчиненню нотаріальних дій.

За встановлених обставин підстав для задоволення вимог ОСОБА_3 про визнання недійсним заповіту, укладеного від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, посвідченого 30 січня 2001 року секретарем виконавчого комітету Бережківської сільської ради Дубровицького району та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 9 квітня 2014 року державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1, немає.

Відповідно до ст.3 ЦПК України, ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а в даному випадку порушення прав ОСОБА_3 заповітом, який містить безсумнівне волевиявлення заповідача щодо свого майна, не було.

На підставі наведеного, ст. ст. 47, 541 Цивільного кодексу УРСР, керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313, 314, 316, 317, 319, 323-325 Цивільного процесуального кодексу України, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Кисельової Мирослави Ігорівни задовольнити.

Рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Бережківської сільської ради Дубровицького району Рівненської області про визнання недійсним заповіту від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1, посвідченого 30 січня 2001 року секретарем виконавчого комітету Бережківської сільської ради Дубровицького району та визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за заповітом, виданих 9 квітня 2014 року державним нотаріусом Дубровицької районної державної нотаріальної контори на ім'я ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку сторонами та особами, які беруть участь у справі, протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: Малько О.С. Бондаренко Н.В. Шимків С.С.