Справа № 291/900/16-ц
Ружинський районний суд Житомирської області
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

02 грудня 2016 року

Ружинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого- судді Грека М.М.

при секретарі- Кащук Л.С.

позивачки ОСОБА_1

відповідача- Миколайчука М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ружині цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

Про поділ майна, що є сумісною власністю подружжя.

В С Т А Н О В И В :

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ майна, що є сумісною власністю подружжя.

В обґрунтування своїх вимог позивачка пояснила, що перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 з 25 грудня 1983 року, шлюб було зареєстровано Вільнопільською -сільською радою Ружинського району Житомирської області, актовий запис №12.

12 грудня 2014 року шлюб між позивачкою та ОСОБА_2

було розірвано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №9. Після припинення сімейних відносин між позивачкою та ОСОБА_2 виник спір щодо поділу спільного майна подружжя. ОСОБА_2 не визнає моїх прав на частину будинку та відмовився у добровільному порядку поділити його.

Позивачка просить визнати за нею право власності на 1/2 частку житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташованні по вул. Новій, 22 смт.Ружин, Житомирська область, без виділення в натурі.

Виділити їй у власність майно, а саме: холодильник « Норд «, вартістю 2500 грн.; м»ягкий кухонний куток вартістю 700 грн.; меблі ( 2 шафи ) вартістю 500 грн.; диван вартістю 1500 грн.; одне крісло вартістю 300 грн.; ліжко двоспальне вартістю 500 грн.; меблі спального гарнітуру « Георгіна « ( 1 шафа, 1 тумба ) вартістю 600 грн.; телевізор « Samsung « вартістю 300 грн.;

В судове засідання позивачка зявилася позовні вимоги просить задовільнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 зявився позовні вимоги визнав частково.

Пояснивши суду, наступне, що житловий будинок з погосподарськими будівлями по вулиці Новій 22, смт. Ружин, Житомирської області був придбаний у 1997 році за кошти батька ОСОБА_3 в сумі 5000 рублів. Відповідач ОСОБА_2 пояснює, що вони як сім»я не мали коштів на придбання. Оскільки ОСОБА_1 у 1984 році закінчила навчання і перебувала у відпустці по догляду за дитиною, а відповідач, як працюючий, мав зарплату 95 рублів, а тому житловий будинок з погосподарськими будівлями належить йому.

Відповідно щодо виділення у власність, а саме: холодильник « Днепр 2 М « вартістю 1100 грн., меблі кухонні шафи, тумби вартістю 1200 грн.; меблі ( буфет, книжна шафа ) вартістю 500 грн.; диван вартістю 1500 грн.; крісло вартістю 300 грн.; 2 ліжка полуторних вартістю 1000 грн. ( 500 грн. вартість одного ліжка ); меблі спального гарнітуру « Георгіна « ( 2 шафи, 1 тумба ) вартістю 1000 грн.; телевізор «Samsung « вартістю 600 грн. відповідач не заперечує.

Суд, вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та урегульовані положеннями Цивільного Кодексу України та Сімейним Кодексом України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з 25 грудня 1983 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ТП № 060840 виданого відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ружинського районного управління юстиції у Житомирській області вбачається, що шлюб між чоловіком ОСОБА_2 і дружиною ОСОБА_1 розірвано, про що 19 грудня 2014 року, складено відповідний актовий запис № 9, після державної реєстрації розірвання шлюбу присвоюється прізвище- Миколайчук.

Під час перебування у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме: житловий будинок з по господарськими будівлями, який розташований за адресою: смт. Ружин, вул. Нова 22, Житомирської області, що було оформлено згідно договору купівлі продажу від 10.11.1987 року на ОСОБА_2

Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно.

Відповідно до чинного законодавства, загальною спільною власністю чоловіка і жінки є нажите ними в період шлюбу рухоме і нерухоме майно, що може бути об'єктом права приватної власності, крім майна нажитого кожним з чоловіка і жінки за час їхнього роздільного проживання при фактичному припиненні подружніх відносин.

А, тому суд позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл житлового будинку з по господарськими будівлями, який знаходиться за адресою: смт. Ружин, вул. Нова 22, Житомирської області задовольняє кожному по 1/2 частині без виділення в натурі.

Згідно з положеннями ст. 60 СК України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності, навіть якщо один із них не мав самостійного заробітку.

Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію виникнення права спільної сумісної власності, що означає, що ні дружина, ні чоловік не зобов'язанні доводити наявність права спільної сумісної власності на майно, набуте ними у шлюбі, оскільки воно вважається таким, що належить подружжю.

Якщо майно придбане під час шлюбу, то реєстрація прав на нього лише на ім'я одного з подружжя не спростовує презумпції належності його до спільної сумісної власності подружжя, тобто якщо у відповідному документі власником чи набувачем вказано лише чоловіка, це ще не означає, що він є одноосібним власником майна.

Об'єктами права спільної сумісної власності подружжя можуть бути будь-які речі, за винятком тих, які виключені з цивільного обороту. Річ - це об'єкт матеріального світу, саме предмети якого є об'єктом права власності.

Подружжя володіє, користується та розпоряджається майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності на рівних засадах, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, відповідно до положень ст. 63 СК України.

Дружина та чоловік з часу реєстрації шлюбу мають право на поділ набутого ними майна як під час перебування у шлюбі, так і після його розірвання.

Ст. 69 СК України передбачено, що дружина та чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Кожен із співвласників має право на поділ спільного майна.

Поділ всього майна, яке було спільною сумісною власністю подружжя, або лише певної речі, означає припинення щодо нього режиму об'єкта права спільної сумісної власності.

При визначені розміру часток майна дружини та чоловіка суд керується ст. 70 СК України, відповідно до положень якої у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Частиною 1 статті 71 СК України встановлено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" № 11 від 21.12.2007р., вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення ведення спільного господарства, з`ясувати джерело і час його придбання.

Виходячи з вищезазначеного, суд вважає, що майно, а саме житловий будинок з по господарськими будівлями по вул. Нова 22, смт. Ружин придбаний за час шлюбу є спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та підлягає поділу між ними в рівних частках, так як іншого у судовому засіданні доведено не було.

Тому суд, виходячи з наведених вимог закону та керуючись роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного суд України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ майна подружжя», вважає, що по даній справі слід застосувати засади рівності часток подружжя.

Відповідно позовної вимоги виділити у власність позивачці ОСОБА_1 рухоме майно, а саме холодильник « Норд «- вартістю 2500 грн.; м»ягкий кухонний куток вартістю 700 грн.; меблі ( 2 шафи ) вартістю 500 грн.; диван вартістю 1500 грн.; одне крісло вартістю 300 грн.; ліжко двоспальне вартістю 500 грн.; меблі спального гарнітуру « Георгіна « ( 1 шафа, 1 тумба ) вартістю 600 грн.; телевізор « Samsung « вартістю 300 грн. не заперечувала.

Відповідно до позовної вимоги виділити у власність відповідачу ОСОБА_2, а саме: холодильник « Днепр 2 М « вартістю 1100 грн., меблі кухонні шафи, тумби вартістю 1200 грн.; меблі ( буфет, книжна шафа ) вартістю 500 грн.; диван вартістю 1500 грн.; крісло вартістю 300 грн.; 2 ліжка полуторних вартістю 1000 грн. ( 500 грн. вартість одного ліжка ); меблі спального гарнітуру « Георгіна « ( 2 шафи, 1 тумба ) вартістю 1000 грн.; телевізор «Samsung « вартістю 600 грн.- не заперечував.

Відповідно ст.ст. 355 ч.1, 356 ч.1 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності ( спільне майно). Власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 10 Цивільного процесуального Кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд, виконавши всі вимоги цивільно-процесуального, сімейного законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин.

Разом з тим, при вирішенні спору суд враховує положення ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 213 ЦПК України встановлено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 7, 8, 10, 11, 15, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 293, 294 ЦПК України, ст. ст. 60, 62, 63, 67, 69, 70, 71 СК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частку житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташованні по вул. Новій, 22 смт.Ружин, Житомирська область, без виділення в натурі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частку житлового будинку з погосподарськими будівлями, що розташованний по вул. Новій, 22 смт.Ружин Житомирська область, без виділення в натурі.

Виділити у власність ОСОБА_1 майно, а саме: холодильник « Норд «, вартістю 2500 грн.; м»ягкий кухонний куток вартістю 700 грн.; меблі ( 2 шафи ) вартістю 500 грн.; диван вартістю 1500 грн.; одне крісло вартістю 300 грн.; ліжко двоспальне вартістю 500 грн.; меблі спального гарнітуру « Георгіна « ( 1 шафа, 1 тумба ) вартістю 600 грн.; телевізор « Samsung « вартістю 300 грн.;

Виділити у власність ОСОБА_2, а саме: холодильник « Днепр 2 М « вартістю 1100 грн., меблі кухонні шафи, тумби вартістю 1200 грн.; меблі ( буфет, книжна шафа ) вартістю 500 грн.; диван вартістю 1500 грн.; крісло вартістю 300 грн.; 2 ліжка полуторних вартістю 1000 грн. ( 500 грн. вартість одного ліжка ); меблі спального гарнітуру « Георгіна « ( 2 шафи, 1 тумба ) вартістю 1000 грн.; телевізор «Samsung « вартістю 600 грн.

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1, жительки смт. Ружин, вул. Нова 22, Житомирської області по несенні по справі судові витрати в сумі 1076, 82 ( одна тисяча сімсот шістдесят гривень 82 коп. )

Стягнути з ОСОБА_2, проживаючого ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1 судовий збір в сумі 1346, 02 грн. ( найменування отримувача: УДКСУ у Ружинському районі 22030101) номер рахунку: 0550, код отримувача: 36928430, код класифікації доходів бюджету: 22030101, найменування рахунку : Ружинський районний суд.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитися 07.12. 2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення, а особою, яка не була присутня в судовому засіданні під час проголошення судового рішення протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя М. М. Грек.