Справа № 463/298/16 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/3284/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Л. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі:

головуючого судді Струс Л.Б.

суддів: Монастирецького Д.І., Шандри М.М.

секретаря: Бадівської О.О.

за участю: ОСОБА_2, представника ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року позов задоволено.

Дане рішення оскаржив ОСОБА_2 подавши апеляційну скаргу, у якій зазначає, що районний суд в порушення вимог п.5 ч.3 ст. 121 ЦПК України знаючи про те, що його дружина вагітна дав місячний термін на примирення та відмовив в повторному клопотанні про повернення позовної заяви в звязку з вагітністю, не дочекавшись від позивача довідки про вагітність. Окрім того звертає увагу, що суд першої інстанції розглянув справу не дочекавшись повідомлення про вручення йому повістки про виклик до суду.

Просить скасувати рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року, а провадження у справі закрити.

05 липня 2016 року ОСОБА_4 подала суду заяву, у якій просить розгляд справи провести без її присутності.

Заслухавши суддю-доповідача, ОСОБА_2 та його представника ОСОБА_3, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_5 одружилися 19 лютого 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-СГ №136102. (а.с.3)

Під час перебування сторін у шлюбі у них народилося дві дочки: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с. 6-7)

Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сімї.

Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Виходячи із змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», передбачено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_4 районний суд виходив з того, що відносини між сторонами погіршились, їх подальше спільне проживання є неможливим, оскільки його збереження суперечитиме їх інтересам.

Колегія суддів не погоджується із зазначеним висновком суду першої інстанції виходячи із наступного.

Відповідно до ч.2 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини.

Згідно п.5 ч.3 ст. 121 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли подана заява про розірвання шлюбу під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України;

Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що згідно з ч. 2 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлено протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину щодо другого з подружжя або дитини. Вказане обмеження стосується як чоловіка, так і дружини, включаючи випадки, коли дитина народилася мертвою або померла до досягнення нею одного року.

Встановивши зазначені обставини, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, а якщо воно було відкрито, - припиняє провадження у справі. Ухвали такого роду не є перепоною для повторного звернення до суду з тих самих підстав у зв'язку зі зміною обставин, згаданих у вказаній нормі.

Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено протягом вагітності дружини, якщо батьківство зачатої дитини визнано іншою особою, а також до досягнення дитиною одного року за умови, якщо батьківство щодо неї визнано іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини (частини 3, 4 ст. 110 СК).

Колегією суддів встановлено, що відповідно до копії Обмінної карти № 1979 пологового будинку Львівської обласної клінічної лікарні, ОСОБА_4 позивачка у справі народила дівчинку.

Отже на час подачі позову 14.08.2015р. про розірвання шлюбу та постановлення рішення 03 лютого 2016 року позивачка ОСОБА_4 була вагітною, тому колегія суддів приходить до висновку, що районний суд на зазначені обставини на вимоги закону уваги не звернув та прийшов до передчасного висновку про розірвання шлюбу.

Виходячи із вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає до задоволення, а рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року скасуванню із закриттям провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209, п.5 ч.3 ст. 121, п.4 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 310, ст.ст. 313, п.3 ч.1 ст. 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 03 лютого 2016 року скасувати.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ухвалою законної сили.

Головуючий Л.Б. Струс

Судді Д.І. Монастирецький

ОСОБА_8