АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Поліщук Н.В., при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року,

встановила:

У серпні 2015 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з даним позовом.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем порушено умови договору в частині своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за його користування та штрафу, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 11 138 грн. 97 коп.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

В судовому засіданні представник ПАТ КБ «Приват Банк» вимоги апеляційної скарги підтримав.

ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника банку, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із необґрунтованості позовних вимог.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що 20 січня 2011 року між ОСОБА_1 та банком укладено кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 3 600 грн. 00 коп. у вигляді встановленого ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Проте відповідач належним чином не виконав умов договору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка станом на 30 червня 2015 року складає 11 138 грн. 97 коп., з яких:

- заборгованість за кредитом в розмірі 3 601 грн. 38 коп.

- заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4 936 грн. 93 коп.

- заборгованість за пенею та комісією в розмірі 1 594 грн. 04 коп.

- штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та в розмірі 506 грн. 62 коп. (процентна складова).

Відповідно достатті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Умови кредитування передбачають, що згідно п.2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Банк нараховує проценти за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку» згідно п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов та правил надання банківських послуг, у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди банку. При порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову (п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг). Боржник доручає списувати з будь-якого рахунку, відкритого в банку, зокрема, з карткового, грошові кошти для здійснення платежу з метою повного або часткового погашення боргових зобов'язань (п.2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг).

Згідно п.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, які викладені на сайті банку, позичальник зобов'язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість.

Відмовляючи в позові про стягнення кредитної заборгованості, суд першої інстанції послався , як на підставу для залишення без задоволення позовних вимог, на правову позицію, висловлену Верховним Судом України у постанові від 11 березня 2015 року у справі № 6-16цс15.

При цьому суд не звернув своєї уваги, що вказана правова позиція стосується строків позовної давності, які зазначені в Умовах та правилах надання банківських послуг.

Проте матеріали справи не містять заяви відповідача про застосування строків позовної давності.

Задовольняючи позовні вимоги, колегія суддів виходить з того, що відповідач отримав кредитні кошти. Платіжна картка відповідачу видана на п'ять років. Протягом дії договору відповідач використовував кредитну картку, та частково погашав відсотки за користування нею. Колегією суддів перевірена правильність наданого банком розрахунку боргу іусіх його складових.

Таким чином, заборгованість за кредитним договором підлягає стягненню.

Протилежний висновок суду першої інстанції з цього приводу є помилковим.

Відповідно до п. 1, п. 3, п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм матеріального права; неправильне застосування норм процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що заочне рішення суду від 16 вересня 2015 року постановлено з порушенням норм матеріального права та неправильним застосуванням норм процесуального права, відтак підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст. 303, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 1, п. 4 ч. 1, ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

вирішила:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» задовольнити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 16 вересня 2015 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» заборгованість в розмірі 11 138 грн. 97 коп., з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 3 601 грн. 38 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 4 936 грн. 93 коп., заборгованість за пенею та комісією в розмірі 1 594 грн. 04 коп., штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500 грн. 00 коп. (фіксована частина) та в розмірі 506 грн. 62 коп. (процентна складова).

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук