Справа № 2-367/11
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2016 року Кіровський районний суд м.Дніпропетровська в складі:

Головуючого-судді - Казака С.Ю.

при секретарі - Місюра К.А.

за участю представника скаржника - ОСОБА_1

представника заінтересованої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську справу за скаргою ОСОБА_3, заінтересовані особи Кіровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на бездіяльність державного виконавця та зняття арешту з майна,-

ВСТАНОВИВ:

До Кіровського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена скарга ОСОБА_3, в якій останній посилався на те, що у провадженні Кіровського ВДВС знаходилось виконавче провадження №29858377 про стягнення з нього заборгованості в сумі 305858 грн. на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк». В лютому 2016 року він мав намір відчужити квартиру, але при перевірці нотаріусом наявності заборони відчуження належного йому майна зясувалось, що 15.11.2011 року постановою державного виконавця Кіровського ВДВС було накладено арешт на все його рухоме та нерухоме майно і оголошено заборону його відчуження. На подану його представником заяву про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, 25.02.2016 року Кіровським ВДВС було надано відповідь, що виконавче провадження №29858377 державним виконавцем до архіву не передавалось, державний виконавець Біловол В.О. у відділі не працює. Посилаючись на те, що у відповідності до вимог ч.2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» та п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень при повернення виконавчого документу державним виконавцем питання щодо зняття арешту з майна боржника вирішено не було, що перешкоджає йому реалізувати своє право, як власника майна, скаржник просив зняти арешт з всього рухомого та нерухомого майна, що належить йому на праві власності, накладений постановою державного виконавця Кіровського ВДВС від 15.11.2011 року у виконавчому провадженні №29858377.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 підтримав скаргу та, посилаючись на викладені в ній підстави, просив задовольнити останню.

Представник Кіровського ВДВС в судовому засіданні проти скарги заперечував та просив відмовити в її задоволенні посилаючись на те, що законом не передбачено скасування арешту на майно боржника в разі повернення виконавчого документу з підстав відсутності у боржника майна, на яке можливо звернути стягнення.

Представник заінтересованої особи - Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» (стягувача у виконавчому провадженні) в судове засідання на неодноразові виклики не зявився, про причини неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення представників скаржника та Кіровського ВДВС, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що постановою державного виконавця Кіровського ВДВС ОСОБА_4 від 15.11.2011 року було відкрито виконавче провадження №29858377 з примусового виконання виконавчого листа №2-367/11, виданого 31.08.2011 року Кіровським районним судом м.Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 305858 грн., що в еквіваленті становить 38681,93 долари США.

В рамках вказаного виконавчого провадження державним виконавцем 15.11.2011 року було винесено постанову про накладення арешту майна боржника ОСОБА_3 та оголошення заборони його відчуження, на підставі якої до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та заборон відчуження обєктів нерухомого майна 16.11.2011 року було внесено відповідний запис про обтяження №11849241.

Постановою державного виконавця Кіровського ВДВС від 27.12.2012 року виконавчий документ було повернуто стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» в звязку з відсутністю у боржника майна, на яке може бути звернуто стягнення.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст.387 ЦПК України в разі встановлення неправомірності рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця суд зобовязує його усунути порушення або іншим шляхом поновлює порушені права скаржника.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно ч.1 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частинами 1 та 2 ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску державний виконавець виносить постанову з обов'язковим мотивуванням підстав її винесення, яка затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований (ч.4 ст.47 Закону).

Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст.22 цього Закону.

Таким чином, виходячи із аналізу зазначених вище положень Закону України «Про виконавче провадження» вбачається, що повернення виконавчого документу стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 вказаного Закону, не є передбаченою ст.50 цього Закону підставою для скасування арешту майна, як одного із заходів примусового виконання судового рішення, виконання якого є завершальною стадією судового провадження та невід'ємною частиною судового захисту будь-якої особи.

Разом з тим, суд враховує, що зі змісту листа Кіровського ВДВС від 25.02.2016 року вбачається, що виконавче провадження №29858377 державним виконавцем Біловол В.О. після його завершення до архіву не передавалось та його місцезнаходження не зазначено.

З моменту повернення виконавчого документу стягувачу 27.12.2012 року та по теперішній час, тобто на протязі більш ніж трьох років, виконавчий документ повторно для виконання стягувачем не предявлявся та з урахуванням положень ст.22, ч.3 ст.23 Закону України «Про виконавче провадження» строк для повторного предявлення виконавчого документу для примусового виконання скінчився ще 27.12.2013 року.

В звязку з цим, суд вважає, що підстави для подальшого застосування після цього вжитих заходів виконання рішення у вигляді арешту та заборони відчуження майна боржника відсутні, а бездіяльність виконавчої служби в цій частині порушує права ОСОБА_3, закріплені ст.ст.317,319 ЦК України, на вільне користування та розпорядження належним йому майном.

В звязку з цим, суд приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 є обґрунтованою і підлягає задоволенню та слід зняти арешт та заборону відчуження з всього нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3, накладений постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 15.11.2011 року в рамках виконавчого провадження №29858377 (реєстраційний номер обтяження 11849241 від 16.11.2011 року).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.1,17,22,23,47,50,57 Закону України «При виконавче провадження», ст.ст.3,10,11,27,383,386-387,389 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3, заінтересовані особи Кіровський відділ державної виконавчої служби м.Дніпропетровська Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» на бездіяльність державного виконавця та зняття арешту з майна - задовольнити.

Зняти арешт та заборону відчуження з всього нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1), накладений постановою державного виконавця Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції ОСОБА_4 від 15 листопада 2011 року в рамках виконавчого провадження №29858377 (реєстраційний номер обтяження 11849241 від 16 листопада 2011 року).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м.Дніпропетровська шляхом подачі протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.Ю.Казак