Справа № 526/1103/15-ц
Провадження № 2/526/2/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08 червня 2016 року Гадяцький районний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді Заколодяжної О. А.

при секретарі Шульзі Н. М.

з участю адвоката Гусаренка О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Гадячі цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи :служба у справах дітей Гадяцької РДА, Малопобиванська сільська рада про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення із житлового будинку та відшкодування моральної шкоди та зустрічною позовною заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення суми авансу за невиконання зобов'язання та стягнення моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулись ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 з позовною заявою до ОСОБА_5, ОСОБА_6,ОСОБА_7, треті особи:служба у справах дітей Гадяцької РДА, Малопобиванська сільська рада про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення із житлового будинку та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В своїй позовній заяві позивачі вказують, що в 2014 році у будинку, що залишився їм у спадок після смерті ОСОБА_8 , розташованого по АДРЕСА_1, тимчасово без реєстрації та договору найму оселились відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6. Згідно рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 23.02.2015 року, за ними як спадкоємцями, було визнано право власності за кожним по 1/3 частині на вищевказане будинковолодіння після чого вони зареєстрували право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. На їх неодноразові вимоги залишити вказаний будинок відповідачі відмовляли, що створює їм перешкоди у користуванні будинком . Також, позивачі вказують, що своїми діями відповідачі завдали їм моральної шкоди , позбавивши їх житла, яку вони оцінюють у 20 000 грн., тому просили суд виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з вищевказаного будинку та стягнути з них на користь позивачів моральну шкоду в сумі 20 000 грн..

В ході розгляду справи позивачі неодноразово подавали до суду заяви , де змінювали свої позовні вимоги.

Так, у заявах про зміну позовних вимог від 01.09.2015 року , 09.09.2015 року позивачі вказують, що так як відповідачі та їх діти проживають у спірному житловому будинку безкоштовно , тому вони втратили кошти, які могли б отримати як плату при здачі вказаного житла в найм, з розрахунку 600 грн. в місяць, що за 18 місяців становить 10 800 грн.. Також, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 завдали ОСОБА_2 моральну шкоду, скориставшись його довірою заселившись в спірний будинок, яку він оцінює в 10 000 грн., в зв'язку з цим просилив виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Полтавської області. Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 10 800 грн. за завдану матеріальну шкоду, упущену вигоду. Стягнути на користь позивачів з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 по 20 000 грн. з кожного за завдану моральну шкоду за порушення права власності. Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 по 10 000 грн. з кожного за завдану моральну шкоду за порушення домовленості та стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на користь позивачів понесені ними судові витрати.

22.12.2015 року позивачами було подано заяву про уточнення позовних де вони вказують, що відповідачка ОСОБА_6 за домовленістю з ОСОБА_2 повинна була передати йому за вищевказаний будинок кошти в сумі 25 000 грн. , але за відсутності в неї гривень, передала 1000 доларів США за курсом 11 грн. за 1 долар США, а іншу суму 14 000 грн. зобов'язалась передати ОСОБА_2 після виготовлення документів на будинок. Тому за спірний будинок відповідачі їм сплатили лише 11 000 грн..

В зв'язку з цим просили суд виселити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 та їх дітей ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1 та неповнолітніх ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, з житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 Полтавської області. Стягнути на їх користь з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 3600 грн. з кожного за завдану матеріальну шкоду, упущену вигоду та 5 000 грн. з кожного за завдану моральну шкоду за порушення права власності. Стягнути на користь ОСОБА_2 з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 2 000 грн. з кожного за завдану моральну шкоду за порушення домовленості . Стягнути на користь позивачів з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 понесені судові витрати.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали до суду зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про повернення суми авансу за невиконання зобов'язання та стягнення моральній шкоди, мотивуючи тим, що в березні 2014 року вони з дітьми переїхали з тимчасово окупованої території АР Крим до Гадяцького району для постійного проживання та домовились з позивачами за первісним позовом ОСОБА_3 про купівлю у них будинку, розташованого по АДРЕСА_1 . Оскільки ОСОБА_4 на той час не оформили свої права на спадкове майно, а саме на вищезазначений будинок, тому вони між собою домовились про те, що ОСОБА_4 дозволили їм заселитись у даний будинок та проживати в ньому до часу оформлення правовстановлюючих документів і після цього укласти договір купівлі-продажу вказаного будинку. З метою виконання взятих на себе зобов'язань вони передали ОСОБА_2 завдаток в розмірі1000 доларів США в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу будинку. Решту коштів зобов'язались сплатити ОСОБА_2 при оформленні договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса, про що ОСОБА_2 була власноручно написана розписка про отримання вказаного завдатку в присутності свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14. За час проживання в будинку, ними , зі згоди ОСОБА_2, був зроблений ремонт у дитячій кімнаті та облаштовано будинок водопостачанням, на що ними були витрачені власні кошти в сумі 8000 грн.. Але , отримавши у березні 2015 року, правовстановлюючі документи на вказаний будинок, позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовомОСОБА_2., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відмовились продавати їм будинок за раніше обумовленою ціною, а також відмовились повернути їм вже сплачені за будинок кошти в сумі 1000 доларів США, який вони вважають авансовим платежем, внесеним в рахунок виконання договору купівлі-продажу спірного будинку, тому просили суд стягнути на їх користь з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 солідарно грошові кошти , передані їм в якості авансу в розмірі 1000 доларів США, стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх користь 8000 грн., витрачених ними на ремонтні роботи в будинку, стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх користь моральну шкоду в розмірі 25 000 грн., яка полягає в тому, що ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4, виселяючи їх з будинку без повернення авансу та коштів, витрачених на ремонтні роботи, залишають їх з дітьми без постійного місця проживання. Також просили стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на їх користь витрати по сплаті судового збору.

12.11.2015 року ОСОБА_5 та ОСОБА_6 подали заяву про уточнення зустрічних позовних вимог , просили суд стягнути на їх користь з ОСОБА_2, грошові кошти, передані йому в якості авансу в розмірі 1000 доларів США, що станом на 11.11.2015 року згідно курсу НБУ становить 22 761,34 грн., стягнути на їх користь з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1500 грн. з кожного та понесені ними судові витрати.

Ухвалою суду від 02.10.2015 року явку позивачів за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було визнано обов»язковою.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_2 будучи присутнім у судовому засіданні 12.11.2015 року підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити , позовні вимоги по зустрічній позовній заяві не визнав, суду пояснив, що дійсно дозволив ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з дітьми проживати у будинкупо АДРЕСА_11/3 частину, якого він отримав у спадщину після смерті батька і який ОСОБА_6 зобов'язались придбати за 25 000 грн. після оформлення всіх правовстановлюючих документів на будинок . ОСОБА_6 сплатила йому 1000 доларів США завдатку за будинок, що на той час становило 11000 грн., а решту 14 тисяч гривень ОСОБА_6 мали віддати після оформлення документів на будинок, про що він власноручно написав розписку. У 2015 році, після того як він та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 оформили спадщину по 1/3 частині на вказаний будинок вони зверталися до нотаріуса з метою укладення з ОСОБА_5 договору купівлі- продажу даного будинку, але нотаріусом було відмовлено в його оформленні у зв»язку з відсутнісю всіх необхідних документів. На даний час він має намір продати будинок за більшу ціну, але ОСОБА_6 відмовились доплачувати кошти , чим порушили свої зобов'язання. З цих підстав просив задовольнити його позовні вимоги та відмовити ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у задоволенні їх зустрічного позову.

Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_3, будучи присутнім у судовому засіданні 12.11.2015 року підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити , позовні вимоги по зустрічній позовній заяві не визнав, суду пояснив, що проживає у Київські області . Він є власником 1/3 частини будинку по АДРЕСА_1 , яку він отримав у спадщину після смерті батька. Вказаний будинок, після оформлення всіх документів вони разом з братом мали намір продати сім»ї ОСОБА_6 . Узв»язку з цим його брат ОСОБА_2 взяв завдаток за вказаний будинок у ОСОБА_6 у сумі 1000 доларів США, про що власноручно написав розписку. Також ОСОБА_3 зазначив, що вищезазначені грошові кошти у сумі 1000 доларів США знаходяться у ОСОБА_2 і ні він ні ОСОБА_4 із вказаних коштів нічого не отримували.

Позивачка за первісним позовом та відповідачка за зустрічним позовом ОСОБА_4 до суду не з'явилась , надала суду заяву, в якій підтримала свої позовні вимоги та просила суд їх задовольнити, справу розглянути без її участі.

Представник позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_2 по дорученню - ОСОБА_15 підтримав позовні вимоги ОСОБА_2 по уточненій позовній заяві від 22.12.2015 року з підстав викладених у заяві і , просив суд їх задовольнити та відмовити відповідачам за первісним позовом та позивачам за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 у задоволенні їх позовних вимог за зустрічним позовом.

Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічним позовом ОСОБА_5, та ОСОБА_6 не визнали позовних вимог ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за первісним позовом, суду пояснили що мають статус осіб переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. У березні 2014 року вони разом з дітьми переїхали з тимчасово окупованої території АР Крим до Гадяцького району для постійного проживання . У квітні 2014 року домовились з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про купівлю у них будинку, розташованого по АДРЕСА_1 за 25 000 грн.. За домовленістю із ОСОБА_3 та з їх дозволу вони вселилися у вищезазначений будинок , сплатили ОСОБА_2 1000 доларів США , як завдаток за будинок , а решту коштів в сумі 14 тисяч гривень домовилися сплатити під час укладення договору купівлі-продажу даного будинку у нотаріуса. ОСОБА_6 передала кошти в сумі 1000 доларів США ОСОБА_2 у присутності свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 про що він особисто написав розписку. За час проживання в будинку, ними , зі згоди ОСОБА_2, був зроблений ремонт за власні кошти у дитячій кімнаті та проведено водопостачання до будинку. Після оформлення ОСОБА_3 своїх прав на спадкове майно, яким являється даний будинок вони відмовилися продавати їм будинок за обумовлену раніше суму та повернути отриманий завдаток в сумі 1000 доларів США . Також, зазначили, що такими діями ОСОБА_2 завдали їм і моральну шкоду, оскільки змусили докладати додаткових зусиль до пошуку іншого житла та додаткових коштів. З цих підстав, просили суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за первісним позовом та стягнути на їх користь з ОСОБА_2, грошові кошти, передані йому в якості авансу в розмірі 1000 доларів США, що станом на 11.11.2015 року згідно курсу НБУ становить 22 761,34 грн., також, стягнути на їх користь з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 1500 грн. з кожного та понесені ними судові витрати.

Представник відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 адвокат Гусаренко О. М. заперечив щодо задоволення позовних вимог позивачів за первісним позовом та відповідачів за зустрічним позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки саме з їх вини не був укладений договір купівлі - продажу будинку та просив задовольнити позовні вимоги відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 в зв'язку з порушенням ОСОБА_3 взятих на себе зобов'язань щодо продажу спірного будинку. Також зазначив, що ОСОБА_4 спричинили ОСОБА_5 та ОСОБА_6 моральну шкоду, яка полягає в тому, що ОСОБА_6 являючись багатодітною сім'єю, з вини ОСОБА_4 залишилися без житла, змушені докладати зусилля до його пошуку та пошуку коштів, оскільки їм не був повернутий завдаток за будинок, враховуючи їх матеріальне становище, що вони мають на утриманні трьох неповнолітніх дітей , окрім того ОСОБА_6 перебуває у декретній відпустці по догляду за дитино до досягнення нею трьох років. Також просив зобов'язати Малопобиванську сільську раду Гадяцького району, надати житло сім»ї ОСОБА_6 враховуючи їх статус.

Представник третьої особи : служби у справах дітей Гадяцької РДА Горбуля Н.О. висловила думку про задоволення позовних вимог позивачів за первісним позовом та відповідачів по зустрічній позовній заяві ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 в частині виселення сім»ї ОСОБА_6 в іншій частині в задоволенні їх вимог слід відмовити та зобов»язати Малопобиванську сільську раду надати житло сім»ї ОСОБА_6. Позовні вимоги по зустрічній позовній заяві відповідачів по первісному позову та позивачів по зустрічній позовній заяві ОСОБА_5, ОСОБА_6 слід задовольнити повністю.

Представник третьої особи Малопобиванської сільської ради Ярмак Г.М. поклалася на розсуд суду.

Свідки ОСОБА_18, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 суду підтвердили, що дійсно були присутні при передачі коштів ОСОБА_6 в сумі 1000 доларів США ОСОБА_2 у березні 2014 року, що на той час становило 11 000 грн. , як завдаток за купівлю будинку розташованого по АДРЕСА_1 Полтавської області, а решту коштів в сумі 14 000 грн. ОСОБА_6 зобов'язалась віддати ОСОБА_2 після оформлення договору купівлі- продажу даного будинку .

Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, вивчивши матеріали справи дійшов до наступних висновків.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України, та ст. 150 Житлового Кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Судом встановлено, що рішенням Гадяцького районного суду від 23.02.2015 року за ОСОБА_4 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було визнано право власності за кожним по 1/3 частині на спадкове майно, саме на житловий будинок та господарські будівлі, розташовані по АДРЕСА_1, яке залишилось після смерті ОСОБА_8. Вказане рішення суду набрало законної сили 06.03.2015 року.

Позивачі зареєстрували своє право власності на вказане будинковолодіння в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_2 № 34723171 від 11.03.2015 року, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_3 № 34725264 від 11.03.2015 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за ОСОБА_4 № 34735654 від 11.03.2015 року.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 є батьками неповнолітніх дітей : ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується їх свідоцтвами про народження. ОСОБА_6 є матір'ю ОСОБА_7, що підтверджується його свідоцтвом про народження НОМЕР_1, виданого Яркополенською сільською радою Кіровського району АР Крим.

Згідно довідки виконавчого комітету Малопобиванської сільської ради Гадяцького району Полтавської області № 346 від 30.06.2015 року ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 зареєстровані в будинку по АДРЕСА_2 і проживають без реєстрації в будинку по АДРЕСА_1

Як було встановлено в судовому засіданні вказане будинковолодіння по АДРЕСА_2, де зареєстрована сім»я ОСОБА_5, не придатне для проживання і окрім них там зареєстровані ще інші сім»ї . Даний факт в судовому засіданні підтвердила сільський голова ОСОБА_17.

Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право на захист права власності від порушень, не пов'язаних із позбавленням володіння, а саме, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Отже, закон встановлює пріоритет прав власника житла над правами інших осіб щодо нього.

У відповідності з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

У відповідності до ст. 158 ЖК України наймач користується жилим приміщенням у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, відповідно до договору найму жилого приміщення.

Враховуючи вищевикладене позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в частині щодо усунення перешкод у користуванні та розпорядженні їх будинком шляхом виселення відповідачів з житлового будинку по АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

В задоволенні інших позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 слід відмовити за недоведеністю.

Окрім того, при прийнятті рішення, суд повинен виходити із засад справедливості, законності та розумності.

А тому, при вирішенні питання про виселення неповнолітніх дітей з будинку, що належить позивачам, суд враховує норми ч. 2 ст. 2 Конвенції «Про права дитини від 20 листопада 1989 року», підписаною Україною 21.02.1990 року, ратифікована Україною 27.02.1991 року, набрала чинності для України 27.09.1991 року (далі по тексту - Конвенція), відповідно до якої Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів для забезпечення захисту дитини від усіх форм дискримінації або покарання на підставі статусу, діяльності, висловлюваних поглядів чи переконань дитини, батьків дитини, законних опікунів чи інших членів сім'ї.

За ч. 1 ст. 3 Конвенції в усіх діях що до дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 27 Конвенції Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів щодо надання допомоги батькам та іншим особам, які виховують дітей, у здійсненні цього права і у випадку необхідності надають матеріальну допомогу і підтримують програми, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом і житлом.

Держави-учасниці вживають всіх необхідних заходів щодо забезпечення відновлення утримання дитини батьками або іншими особами, які відповідають за дитину як всередині Держави-учасниці, так і за кордоном.

У відповідності до Преамбули Закону України «Про охорону дитинства», цей Закон визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров'я, освіту, соціальний захист та всебічний розвиток встановлює основні засади державної політики у цій сфері.

За ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» - охорона дитинства - система державних та громадських заходів, спрямованих на забезпечення повноцінного життя, всебічного виховання і розвиткудитини та захисту її прав.

Також, суд враховує, що ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 є особами переміщеними з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, що підтверджується відповідно довідками № від 22.12.2014 року, № від 22.12.2014 року та № від 22.12.2014 року , виданих Управлінням соціального захисту населення Гадяцької районної державної адміністрації.

Згідно до ч.1 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право на безпечні умови життя і здоров'я; створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання; забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб'єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, інвалідів, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено;

Відповідно до ч.9 ст. 11 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», органи місцевого самоврядування в межах своїх повноважень надають у тимчасове безоплатне користування внутрішньо переміщеним особам з комунальної власності житлові приміщення, придатні для проживання (за умови оплати особою відповідно до законодавства вартості комунальних послуг).

Враховуючи положення вищевказаних норм законодавства, виходячи з принципів справедливості і розумності, з метою захисту інтересів та потреб неповнолітніх дітей відповідачів за первісним позовом та позивачів по зустрічній позовній заяві ОСОБА_6 та ОСОБА_5, суд вважає за доцільне зобов'язати Малопобиванську сільську раду Гадяцького району Полтавської області надати ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_10, ОСОБА_9, ОСОБА_11 жиле приміщення з фонду житла для тимчасового проживання , як внутрішньо переміщеним особам.

Згідно ч.1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання.

Як встановлено судом та про що не заперечували сторони та підтвердили свідки - ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 домовились з ОСОБА_3 , про купівлю в них будинку, розташованого по АДРЕСА_1. Оскільки ОСОБА_3 на час домовленості не оформили свої права після смерті ОСОБА_8 на спадкове майно, яким являвся вказаний будинок, тому дозволили сім»ї ОСОБА_6 заселитись у будинок та проживати в ньому до укладення між ними договору купівлі-продажу даного будинку.

Також, з метою виконання взятих на себе зобов'язань ОСОБА_6 передала ОСОБА_2 завдаток в розмірі 1000 доларів США в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу будинку. Решту коштів в сумі 14000 гривень зобов'язались сплатити ОСОБА_2 при оформленні договору купівлі-продажу будинку у нотаріуса, що підтверджується розпискою ОСОБА_2, яка була ним власноручно написана в присутності свідків ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14, та розпискою ОСОБА_6 - про передачу вказаного завдатку в присутності тих же свідків.

Відповідно до ст. 571 ЦК України , якщо порушення зобов'язання сталося з вини боржника, завдаток залишається у кредитора. Якщо порушення зобов'язання сталося з вини кредитора, він зобов'язаний повернути боржникові завдаток та додатково сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості. Сторона, винна у порушенні зобов'язання, має відшкодувати другій стороні збитки в сумі, на яку вони перевищують розмір (вартість) завдатку, якщо інше не встановлено договором. У разі припинення зобов'язання до початку його виконання або внаслідок неможливості його виконання завдаток підлягає поверненню.

Відповідно до ч.1, п.2 ч.2., ч.3 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній чи юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Як встановлено судом, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порушення умов домовленості щодо продажу спірного будинку ОСОБА_5 і ОСОБА_6, отримавши від них завдаток в сумі 1000 доларів США, відмовилися в подальшому від виконання своїх зобов»язань щодо продажу будинку та повернення суми завдатку, чим спричинили ОСОБА_6 душевні страждання, оскільки маючи статус багатодітної сім'ї та осіб, переміщених з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції , вони змушені докладати додаткових зусиль до пошуку житла та коштів, з метою влаштування свого подальшого життя та життя їх дітей.

А тому, враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги відповідачів за первісним позовом та позивачів за зустрічним позовом ОСОБА_5 і ОСОБА_6, про стягнення з ОСОБА_2 завдатку в сумі 1000 доларів США, що станом на 11.11.2015 року становить 22 761 грн.. та стягнення з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на їх користь моральної шкоди в розмірі 1500 грн. з кожного підлягають до задоволення.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України , стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачами за первісним позовом та відповідачами за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 був сплачений судовий збір при подачі позовної заяви до суду 05.06.2015 року в сумі 243,60 грн..

Згідно поданої 22.12.2015 року заяви про уточнення позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 доповнили свої позовні вимоги та просили суд стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на їх користь 3600 грн. з кожного за завдану матеріальну шкоду і упущену вигоду, моральну шкоду в сумі 5 000 грн. з кожного, стягнути з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду за порушення домовленості в сумі 2 000 грн..

Згідно з ч. 3, ч.6 ст. 6 Закону України « Про судовий збір» в редакції Закону № 484 - V ІІІ від 22.05.2015 року, який був чинний на день подання заяв про уточнення позовних вимог ОСОБА_3, за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. У разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

У разі якщо позов подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір обчислюється з урахуванням загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно долі поданих кожним з них вимог окремим платіжним документом.

У разі коли позов немайнового характеру подається одночасно кількома позивачами до одного або кількох відповідачів, судовий збір сплачується кожним позивачем окремим платіжним документом у розмірах, установлених статтею 4 цього Закону за подання позову немайнового характеру.

Таким чином, позивачі за первісним позовом та відповідачі за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повинні були доплатити судовий збір за одну вимогу майнового характеру та дві вимоги немайнового характеру на загальну суму 2436 грн..

Відповідачі за первісним позовом та позивачі за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при подачі зустрічної позовної заяви 17.07.2015 року сплатили 243,80 грн. судового збору.

ОСОБА_5 та ОСОБА_6 при подачі заяви про уточнення позовних вимог від 12.11.2015 року майнового характеру та немайнового характеру повинні були сплатити судовий збір на загальну суму1461,60 грн., різниця між сплаченою сумою та доплатою становить 1217,80 грн.

Таким чином, суд виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України, та враховуючи, що позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задоволені частково, а позовні вимоги по зустрічній позовній заяві ОСОБА_5 та ОСОБА_6 задоволені повністю, вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сплачений ними судовий збір в сумі 81 грн. 20 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 сплачений ними судовий збір в сумі 81, 27 грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 недоплачений ним судовий збір на користь держави в сумі 1136,80 грн., а з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 - недоплачений ними судовий збір на користь держави в сумі 649,60 з кожного.

Також, стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 недоплачений ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір на користь держави в сумі 405, 93 грн. з кожного.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 22,23, 317, 319, 321,391, 570,571 ЦК України, ст 158 ЖК України, ч. 2 ст. 2 Конвенції «Про права дитини від 20 листопада 1989 року», Законом України «Про охорону дитинства», Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» , ст. ст.10, 11, 88, 209, 212, 214 - 215, 218, 220 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги за первісним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, треті особи :служба у справах дітей Гадяцької РДА, Малопобиванська сільська рада Гадяцького району Полтавської області про усунення перешкод у користуванні власністю, виселення із житлового будинку та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково .

Виселити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 та їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4із житлового будинку , що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 .

Зобов'язати Малопобиванську сільську раду Гадяцького району Полтавської області, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо

переміщених осіб» , надати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7,ІНФОРМАЦІЯ_1 та їх неповнолітнім дітям: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_4, у тимчасове безоплатне користування , як особам , переміщеним з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції житлове приміщення, придатне для проживання.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 сплачений ними судовий збір в сумі 81 ( вісімдесят одна ) грн. 20 коп. з кожного.

В іншій частині позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 залишити без задоволення.

Позовні вимоги за зустрічною позовною заявою ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про повернення суми авансу за невиконання зобов'язання та стягнення моральної шкоди задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 1000 ( одну тисячу) доларів США, що станом на 11.11.2015 року становить 22 761 ( двадцять дві тисячі сімсот шістдесят одну) грн..

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 1500 ( одна тисяча п'ятсот) грн. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 сплачений ними судовий збір в сумі 81 ( вісімдесят одну ) грн. 27 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2 недоплачений ним судовий збір на користь держави в сумі 1136 ( одна тисяча сто тридцять шість ) грн. 80 коп..

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 недоплачений ними судовий збір на користь держави в сумі 649 ( шістсот сорок дев'ять) грн. 60 коп. з кожного.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 недоплачений ОСОБА_5, ОСОБА_6 судовий збір на користь держави в сумі 405 ( чотириста п'ять) грн. 93 коп. з кожного.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Гадяцький районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення , а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча: О. А. Заколодяжна