АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 683/48/16-ц
Провадження № 22-ц/792/974/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Пєнти І.В.,

суддів: Талалай О.І., Федорової Н.О.,

секретар Філіпчук О.С.,

за участю: позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Старокостянтинівського району, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 сільської ради Старокостянтинівського району, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним. В обґрунтування якого зазначалось, що 15.02.2014 року померла її мати ОСОБА_4, яка на день смерті була зареєстрована та проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що є такою, що прийняла спадщину, оскільки проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. При зверненні з відповідною заявою до нотаріуса дізналась про наявність заповіту, складеного матірю на користь сина ОСОБА_2 відповідача по справі. Вказувала, що даний заповіт є нікчемним, оскільки складений з порушенням щодо його форми та посвідчення, та виконавчим комітетом ОСОБА_3 сільської ради Старокостянтинівського району на час посвідчення заповіту 12.09.2001 року не приймалось рішення про покладення обовязків по вчиненню нотаріальних дій на секретаря Староостропільської сільської ради.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, посвідчений секретарем виконкому ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_5 12.09.2001 року, зареєстрований у реєстрі за №254. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат по справі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 не погоджується з рішенням суду першої інстанції, просить його скасувати та постановити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Апелянт вважає, що суд неповно зясував обставини справи, що мають значення для справи, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права. Вказує, що в ході розгляду справи суд не зясував, яку посаду займала ОСОБА_5 на час складання заповіту, та чи мала можливість тимчасового виконання обовязків голови ОСОБА_3 сільської ради. Зазначає, що суд при прийняті рішення керувався чинним законодавством, а не законодавством, яке діяло на час складання заповіту. На думку апелянта, судом безпідставно не прийнято до уваги показання свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, які підтвердили, що заповіт відповідав волевиявленню ОСОБА_4

В судовому засіданні апелянт підтримав апеляційну скаргу.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні просила апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради в судове засідання не зявився, про день, місце і час слухання справи повідомлений належним чином. Сільською радою подано клопотання про слухання справи у відсутності представника сільської ради.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення або зміни рішення є недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оспорюваний заповіт від 12.09.2001 року є нікчемним, оскільки посвідчений посадовою особою, яка не мала на це права.

Однак, такий висновок суду не відповідає фактичним обставинам справи та нормам Цивільного кодексу УРСР, чинного на час укладення та посвідчення заповіту.

За приписами ч.1 ст.47 ЦК УРСР, нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 48 ЦК УРСР (яка була чинною на момент складання спірного заповіту), недійсною є та угода, що не відповідає вимогам закону.

Згідно зі ст. 541 ЦК УРСР, заповіт повинен бути укладений у письмовій формі з зазначенням місця і часу його укладення, підписаний особисто заповідачем і нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 37 Закону від 2 вересня 1993 року №3425-XII "Про нотаріат", статей 38, 42, 59 Закону від 21 травня 1997 року №280/97-ВР "Про місцеве самоврядування в Україні" та п. 2 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України (затверджена наказом Міністерства юстиції України від 25 серпня 1994 року №22/5, зареєстрована в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 1994 р. за N 256/466 (чинною на час виникнення спірних правовідносин) у населених пунктах, де немає державних нотаріусів, нотаріальні дії вчиняють посадові особи виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад, на яких такий обов'язок покладено рішенням виконавчого комітету відповідної ради.

Встановлено, що 12 вересня 2001 року ОСОБА_4 склала на ім'я ОСОБА_2 заповіт, який посвідчений секретарем Староостропільської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області ОСОБА_5 (а.с. 19).

15 лютого 2014 року ОСОБА_4 померла (а.с. 4). Після її смерті з заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с. 17-31).

Рішеннями першої сесії ОСОБА_3 сільської ради 23 скликання від 07.04.1998 року №1 та №2 ОСОБА_5 обрано секретарем сільської ради та затверджено склад виконавчого комітету сільської ради (а.с. 64).

Висновок суду першої інстанції про відсутність у секретаря виконкому ОСОБА_3 сільської ради ОСОБА_5 повноважень на вчинення нотаріальних дій грунтуються лише на відомостях про відсутність у архівному секторі Старокостянтинівської РДА інформації (з протоколів виконавчого комітету за період з 29.03.1998 року по 31.03.2002 року) про уповноваження секретаря сільської ради або іншої посадової особи на вчинення нотаріальних дій (а.с. 41).

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення по справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виник спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Колегія суддів вважає, що позивачем достовірно не доведено належними та допустимими доказами тієї обставини, що рішення виконкому щодо уповноваження секретаря сільської ради на вчинення нотаріальних дій не приймалось і, відповідно, що ОСОБА_5, як секретар сільської ради, не мала таких повноважень.

За повідомленнями архівного сектору Старокостянтинівської РДА №20 від 23.05.2016 року та ОСОБА_3 сільської ради №128 від 26.05.2016 року інформація про покладення на секретаря сільської ради повноважень на вчинення нотаріальних дій за період з 1998 року по 2002 рік відсутня, а посадова інструкція секретаря Староостропільської ради не є документом постійного зберігання (а.с. 82-83).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що підстав для задоволення вимог про визнання недійсним заповіту, укладеного від імені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, посвідченого 12 вересня 2001 року секретарем виконавчого комітету ОСОБА_3 сільської ради Старокостянтинівського району ОСОБА_5 та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій за №254, немає. А тому, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням апеляційним судом нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь апелянта підлягають стягненню судові витрати в розмірі 535 грн. 92 к. (1218 Х 0,4 Х110%).

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 сільської ради Старокостянтинівського району, ОСОБА_2 про визнання заповіту недійсним відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_8 535 грн. 92 к. судового збору, сплаченого апелянтом за подачу апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий /підпис/ ОСОБА_9

Судді: /підпис/ ОСОБА_10

/підпис/ ОСОБА_11

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду І.В.Пєнта

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_12 Провадження № 22-ц/792/974/16

Доповідач Пєнта І.В. Категорія № 39