Провадження № 2/521/1521/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
Малиновський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого судді Гуревського В.К.
За секретаря Ардаковської А.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про зобовязання спростувати недостовірну інформацію,
Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 із вимогою про визнання недостовірної інформації, яка була поширена відповідачем щодо ОСОБА_1, зобовязати ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію яка була поширена 26 травня 2015 року та 01 червня 2015 року, у парадній житлового будинку № 31 по вул. Генерала Петрова про те, що позивач є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок, а також стягнути судовий збір.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 квітня 2016 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача ОСОБА_3.
У наступному судовому засіданні позивачем були уточнені позовні вимоги, в яких він просив визнати недостовірну інформацію, яка була поширена 26 травня та 01 червня 2015 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку №31 по вул. Генерала Петрова у м. Одеси про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок.
Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, яка була поширена 26 травня та 01 червня 2015р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку №31 по вул. Генерала Петрова у м. Одеси про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 487,20 грн.
Обґрунтовуючи свої вимоги тим, що з осені 2014 року позивач є головою ЖБК «Ленінський-5» та вимушена звернутись до суду за захистом своїх особистих немайнових прав, оскільки відповідачі систематично поширюють відносно неї особи недостовірну інформацію та розпускають плітки про те, що позивач нібито є нечесною та непорядною людиною, обкрадає кооператив і таке інше. 26 травня 2015 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, на сходовій клітині парадної голова будинкового комітету ОСОБА_4 Мойсеєвич став свідком того, що відповідачка, нецензурною лайкою звинувачувала ОСОБА_1 у хабарництві та шахрайстві, зазначену інформацію може підтвердити зазначена особа, яка буде викликана і допитана у якості свідка. 29 травня 2015 року відповідачка ходила по будинку і закликала мешканців будинку ігнорувати оплату житлово-комунальних послуг попутно звинувачуючи Голову кооперативу у хабарництві та розкраданні майна кооперативу, що можуть підтвердити свідки, які будуть викликані у наступних стадіях процесу.
01 червня 2015 року о 16 годині 10 хвилин до квартири позивача прийшли дві мешканки - ОСОБА_2 та ОСОБА_3, з якоюсь надуманою претензією, своєю поведінкою демонстрували зневагу до особи позивача, що виразилось у звинуваченнях в тому, що вона начебто обкрадає будинок, і що вона не може чесно працювати головою ЖБК із зарплатою 700 грн., що чули майже всі мешканці парадної, які будуть викликані і допитані у якості свідків. Позивачка бажає, щоб уся та недостовірна інформація яка була поширена щодо її особи була спростована, а особа що поширила її, відшкодувала їй ті моральні страждання, які були їй спричиненні фактом поширення зазначеної інформації. У зв'язку із поширенням недостовірної інформації позивач відчула душевні страждання, оскільки безпідставні висловлювання відповідачів, дали негативну оцінку її особистим якостям, як працівника та людини, ставили під сумнів її діяльність, як голови ЖБК та спроможність займатись вищевказаною діяльністю. Позивачка була вимушена надавати пояснення членам правління, а також оточуючим, у неї порушились нормальні життєві зв'язки, пов'язаною з її діяльністю.
Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися неодноразово, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, поважних причин неявки в судове засідання суду не представили. Від отримання повісток відмовилися, про що були складені відповідні акти.
Суд у звязку з їх неявкою та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 169 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідачів, які не зявилися, у порядку заочного розгляду справи.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних причин. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених письмових доказів.
ОСОБА_1, позивач по справі, з осені 2014 року є головою ЖБК «Ленінський-5», а тому вимушена звернутись до суду за захистом своїх особистих немайнових прав, оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3, відповідачі по справі, систематично поширює відносно особи ОСОБА_1, недостовірну інформацію та розпускає плітки про те, що позивач нібито є нечесною та непорядною людиною, обкрадаю кооператив і таке інше.
За твердженням представника ОСОБА_1 та допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_4 Мойсеєвича, ОСОБА_5 26 травня 2015 року приблизно о 19 годині 40 хвилин на сходовій клітині парадної голова будинкового комітету ОСОБА_4 Мойсеєвич став свідком того, що відповідачка нецензурною лайкою звинувачувала ОСОБА_1 у хабарництві та шахрайстві.
29 травня 2015 року відповідачка ходила по будинку і закликала мешканців будинку ігнорувати оплату житлово-комунальних послуг попутно звинувачуючи голову кооперативу у хабарництві та розкраданні майна кооперативу, що можуть підтвердити свідки, які будуть викликані у наступних стадіях процесу.
01 червня 2015 року о 16 годині 10 хвилин до квартири ОСОБА_1прийшли дві мешканки, а саме: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з якоюсь надуманою претензією, своєю поведінкою демонстрували зневагу до особи ОСОБА_1, що виразилось у звинуваченнях в тому, що позивач начебто обкрадає будинок, і що ОСОБА_1не може чесно працювати головою ЖБК із зарплатою 700,0 грн., що чули майже всі мешканці парадної.
Згідно ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації.
У відповідності до ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань.
Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.
Згідно ч. 3 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного.
Відповідно до п. 4, 6 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.
Згідно із ст. 297 ЦК України встановлено, кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.
Відповідно до ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.
Пунктом 4 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» № 1 від 27 лютого 2009 року визначено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку.
Відповідно до п. 2 ч. 4 Постанови Пленуму ВСУ, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується навідповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків.
У відповідності до п. 2 ст. 15 Постанови Пленуму ВСУ юридичним складом, наявність якого може бути підставою для задоволення прозову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право пунктом 5 ст. 15 Постанови Пленуму ВСУ, визначено, що недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені).
Зі змісту ч. 19 Постанови Пленуму ВСУ судам роз'яснено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Пунктом 2 ч. 19 Постанови Пленуму ВСУ встановлено, що відповідно до ч. 2 ст. 471 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості.
Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне визнати позов обґрунтованим.
Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися в суд за захистом свого цивільного права у випадку його порушення з вимогою про примусове виконання зобовязання в натурі.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Згідно вимог статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.
Керуючись ст. 16 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 88, 169, 209, 212, 214-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, СУД
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати недостовірною інформацію, яка була поширена 26 травня та 01 червня 2015 р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку №31 по вул. Генерала Петрова у м. Одеси про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок.
Зобов'язати ОСОБА_3 та ОСОБА_2 спростувати недостовірну інформацію, яка була поширена 26 травня та 01 червня 2015р. ОСОБА_3 та ОСОБА_2 у парадній житлового будинку №31 по вул. Генерала Петрова у м. Одеси про те, що ОСОБА_1 є нечесною та непорядною людиною, яка займається хабарництвом та систематично розкрадає будинок, у спосіб, яким ця інформація була поширена.
Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в рівних частках судовий збір у розмірі 487,20 грн.
Рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача шляхом звернення з заявою про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційному суду через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.К.Гуревський