Справа № 395/466/15-ц Провадження № 2/395/2/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.

за участю прокурора Любченко В.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_3 до фермерського господарства «Інсайт», треті особи відділ Держземагенства в Новомиргородському районі Кіровоградської області, реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, головне територіальне управління юстиції в Кіровоградській області про визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернувся прокурор Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_3 до фермерського господарства «Інсайт», треті особи відділ Держземагенства в Новомиргородському районі Кіровоградської області, реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, головне територіальне управління юстиції в Кіровоградській області про визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки вказавши, що 28.11.2012 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 за фактом підроблення ОСОБА_4 договорів оренди земельних ділянок, розташованих на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району, що належать ОСОБА_3, та якого залучено до провадження в якості потерпілого, оскільки внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення останньому завдано шкоди.

Згідно з вироком Новомиргородського районного суду від 06.02.2015, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання.

Згідно з вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_4 не являючись з 27.01.2012 ні керівником, ні підписантом фермерського господарства «Інсайт», не будучи офіційно уповноваженою на підписання договору особою, від імені ФГ «Інсайт», а також від імені ОСОБА_3, підписав договір оренди земельної ділянки № 3, укладений ніби то між орендодавцем ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт», на земельну ділянку загальною площею 6,53 га, розташовану на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району за межами с. Трояново. Даний договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.06.2012 за №01480.

Позивач ОСОБА_3 оспорюваний договір не підписував, волевиявлення на вчинення даного договору не виявляв, що суперечить вимогам ч. З ст. 203 ЦК України та є підставою для визнання такого договору недійсними.

Посилаючись на норми чинного законодавства просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 3, укладений між ОСОБА_3 та Фермерським господарством «Інсайт», який зареєстрований Відділом Держкомзему у Новомиргородському районі 21.06.2012, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 01480 та скасувати його державну реєстрацію та зобовязати ФГ «Інсайт» звільнити і повернути шляхом укладення акту прийому - передачі ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 6,53 га вартістю 100225 грн., що розташована за адресою Кіровоградська область, Новомиргородський район, Рубаномостівська сільська рада, за межами населеного пункту с. Трояново.

Прокурор та представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, вказавши, що на даний час укладений договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт» та виконується обома сторонами, позивачем систематично починаючи з 2013 року по даний час отримується орендна плата від відповідача тому вказаний договір визнаний позивачем, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач та представники третіх осіб в судове засідання не зявилися. Про місце та час розгляду у справі були повідомлені належним чином, раніше направили до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі позивача, та без участі представників третіх осіб на що інші учасники судового розгляду у ході судового засідання не заперечували.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані до суду докази, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи в тому числі матеріали кримінального провадження № 1кп/395/5/2015, суд вважає за необхідне відмовити у позові повністю з таких міркувань.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_5 починаючи з 16 березня 2011 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 6,5319 га., розташованої на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2008 року № 2588 Новомиргородської державної нотаріальної контори, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку за № 146163.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч.1 ст.13 вищевказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

14 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт» було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі Кіровоградської області 21 червня 2012 р. за № 01480, строком на десять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210 , ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України, ст. 18 Закону України "Про оренду землі" та є укладеним з моменту його державної реєстрації (згідно вимог законодавства, що діяло на дату 14.05.2012 р. - дата підписання оспорюваного договору).

Вироком Новомиргородського районного суду від 06.02.2015, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання.

Згідно з вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_4 не являючись з 27.01.2012 ні керівником, ні підписантом фермерського господарства «Інсайт», не будучи офіційно уповноваженою на підписання договору особою, від імені ФГ «Інсайт», а також від імені ОСОБА_3, підписав договір оренди земельної ділянки № 3, укладений ніби то між орендодавцем ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт», на земельну ділянку загальною площею 6,53 га, розташовану на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району за межами с. Трояново. Даний договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.06.2012 за №01480, що підтверджується вищевказаним вироком суду.

Згідно з висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №689 від 18.04.2014 року, який міститься в матеріалах вищевказаного кримінального провадження, підпис від імені ОСОБА_3 у договорі оренди земельної ділянки №3, зареєстрованого 21.06.2012, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою - ОСОБА_4

У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

ОСОБА_3 оспорюваний договір не підписував, зі слів прокурора та представника позивача волевиявлення на вчинення даного договору не виявляв.

Разом з тим, у відповідності письмових матеріалів справи з часу укладення вказаного договору оренди земельної ділянки позивач ОСОБА_3 у відповідності до видаткового касового ордеру від 01 листопада 2013 року через свого представника ОСОБА_1, який діяв на підставі нотаріально посвідченого доручення від імені ОСОБА_3 отримав орендну плату за оренду його земельної ділянки на виконання умов договору оренди № 3 у розмірі 4425,80 гривень за 2012 рік, у відповідності до видаткового касового ордеру від 01 листопада 2013 року через ОСОБА_6 4425,80 гривень за 2013 рік, що не заперечувалося представником позивача ОСОБА_7 в ході судового розгляду у справі.

Крім того, на виконання умов вищевказаного договору оренди за № 3 ОСОБА_3 сам особисто отримував орендну плату за 2014 рік, що підтверджується платіжним дорученням № 325 від 24.09.2015 року щодо сплати орендної плати за 2014 рік, реєстром на відправку поштових переказів від 24 липня 2015 року та довідкою Українського ДП поштового звязку «Укрпошта» за № 216/26-04 від 15.10.2015 року у відповідності до якої електронний переказ № 1435 на суму 13000 гривень відправлений ФГ «Інсайт» 25.09.2015 року на імя ОСОБА_3, за адресою: вул. І.Франка с. Прибилів, Тлумацького району , Івано Франківської області виплачений 08.10.2015 року особисто адресату.

Та у відповідності до платіжного доручення № 374 від 17.02.2016 року щодо сплати орендної плати за 2015 рік, реєстру на відправку поштових переказів від 18.02.2016 року, довідки Кіровоградської дирекції Українського ДП поштового звязку «Укрпошта» за № 47/26-04 від 29.02.2016 року у відповідності до якої електронний переказ № 1544 на суму 12300 гривень відправлений ФГ «Інсайт» 18.02.2016 року на імя ОСОБА_3, за адресою: вул.. І.Франка с. Прибилів, Тлумацького району, Івано Франківської області виплачений 27.02.2016 року особисто адресату чим підтверджено, що ОСОБА_3 отримав орендну плату по договору оренди земельної ділянки за № 3 за 2015 рік.

У відповідності до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим лише у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

Позивач посилається у позові на порушення положення ч.3 ст. 203 ЦК України як на норму матеріального права, що підлягає застосуванню при вирішенні спору. Проте такий висновок позивача не узгоджується з положенням ст. 241 ЦК України щодо наслідків укладання угоди особою, не уповноваженою на це, або з перевищенням повноважень. Настання таких наслідків закон ставить в залежність від того, чи було схвалено у подальшому угоду особою, від імен якої її укладено.

Зважаючи, що ОСОБА_3 у подальшому було схвалено оспорюваний договір, то й положення ч. 3 ст. 203 ЦК України не підлягає застосуванню.

Отже, договір оренди земельної ділянки за № 3 від 14.05.2012 року, украдений між ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт» є дійсним, оскільки зі сторони ОСОБА_3 на момент розгляду справи існує схвалення оспорюваного договору оренди земельної ділянки, що виявилось в отриманні за зазначеним вище договором орендної плати від відповідача за 2012-2013 роки через свого представника та за 2014-2015 роки особисто ОСОБА_3

Вказані обставини повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного суду України, викладених в ухвалі від 09 лютого 2011 року за № 6-22928св10, постанові від 10 квітня 2012 року за № 3-16гс12 та постанові від 19 серпня 2014 року за № 3-38гс14.

Повний аналіз вищевикладеного безсумнівно переконує суд у необхідності відмови у задоволенні вказаного позову.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_3 до фермерського господарства «Інсайт», треті особи відділ Держземагенства в Новомиргородському районі Кіровоградської області, реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, головне територіальне управління юстиції в Кіровоградській області про визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Р. А. Забуранний

копія

Справа № 395/466/15-ц Провадження № 2/395/2/2016

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 березня 2016 року м. Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого - судді Забуранного Р.А.

при секретарі Таран С.М.

за участю прокурора Любченко В.В., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді цивільну справу за позовом прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_3 до фермерського господарства «Інсайт», треті особи відділ Держземагенства в Новомиргородському районі Кіровоградської області, реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, головне територіальне управління юстиції в Кіровоградській області про визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки,-

ВСТАНОВИВ:

До суду із позовом звернувся прокурор Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_3 до фермерського господарства «Інсайт», треті особи відділ Держземагенства в Новомиргородському районі Кіровоградської області, реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, головне територіальне управління юстиції в Кіровоградській області про визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки вказавши, що 28.11.2012 розпочато досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000012 за фактом підроблення ОСОБА_4 договорів оренди земельних ділянок, розташованих на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району, що належать ОСОБА_3, та якого залучено до провадження в якості потерпілого, оскільки внаслідок вчинення даного кримінального правопорушення останньому завдано шкоди.

Згідно з вироком Новомиргородського районного суду від 06.02.2015, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання.

Згідно з вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_4 не являючись з 27.01.2012 ні керівником, ні підписантом фермерського господарства «Інсайт», не будучи офіційно уповноваженою на підписання договору особою, від імені ФГ «Інсайт», а також від імені ОСОБА_3, підписав договір оренди земельної ділянки № 3, укладений ніби то між орендодавцем ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт», на земельну ділянку загальною площею 6,53 га, розташовану на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району за межами с. Трояново. Даний договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.06.2012 за №01480.

Позивач ОСОБА_3 оспорюваний договір не підписував, волевиявлення на вчинення даного договору не виявляв, що суперечить вимогам ч. З ст. 203 ЦК України та є підставою для визнання такого договору недійсними.

Посилаючись на норми чинного законодавства просив суд визнати недійсним договір оренди земельної ділянки № 3, укладений між ОСОБА_3 та Фермерським господарством «Інсайт», який зареєстрований Відділом Держкомзему у Новомиргородському районі 21.06.2012, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис № 01480 та скасувати його державну реєстрацію та зобовязати ФГ «Інсайт» звільнити і повернути шляхом укладення акту прийому - передачі ОСОБА_3 земельну ділянку розміром 6,53 га вартістю 100225 грн., що розташована за адресою Кіровоградська область, Новомиргородський район, Рубаномостівська сільська рада, за межами населеного пункту с. Трояново.

Прокурор та представник позивача ОСОБА_3 ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримали позов та просили його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позову не визнав, вказавши, що на даний час укладений договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт» та виконується обома сторонами, позивачем систематично починаючи з 2013 року по даний час отримується орендна плата від відповідача тому вказаний договір визнаний позивачем, просив суд відмовити у задоволенні позову.

Позивач та представники третіх осіб в судове засідання не зявилися. Про місце та час розгляду у справі були повідомлені належним чином, раніше направили до суду письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

За таких обставин, суд вважає за можливе слухати справу без участі позивача, та без участі представників третіх осіб на що інші учасники судового розгляду у ході судового засідання не заперечували.

Заслухавши пояснення сторін у справі, дослідивши надані до суду докази, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи в тому числі матеріали кримінального провадження № 1кп/395/5/2015, суд вважає за необхідне відмовити у позові повністю з таких міркувань.

В судовому засіданні беззаперечно встановлено, що ОСОБА_5 починаючи з 16 березня 2011 року набув право власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення, площею 6,5319 га., розташованої на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району Кіровоградської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 жовтня 2008 року № 2588 Новомиргородської державної нотаріальної контори, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку за № 146163.

Статтею 1 Закону України «Про оренду землі» визначено, що оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності.

Згідно ч.1 ст.13 вищевказаного Закону договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

14 травня 2012 року між ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт» було укладено договір оренди земельної ділянки, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Новомиргородському районі Кіровоградської області 21 червня 2012 р. за № 01480, строком на десять років.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі підлягає державній реєстрації та на підставі ч. 1 ст. 210 , ч. 3 ст. 640 ЦК України, ч. 2 ст. 125 ЗК України, ст. 18 Закону України "Про оренду землі" та є укладеним з моменту його державної реєстрації (згідно вимог законодавства, що діяло на дату 14.05.2012 р. - дата підписання оспорюваного договору).

Вироком Новомиргородського районного суду від 06.02.2015, який набрав законної сили, ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та призначено покарання у виді штрафу в розмірі 90 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. На підставі п. «в» ст. 1 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08.04.2014, ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання.

Згідно з вищевказаним вироком встановлено, що ОСОБА_4 не являючись з 27.01.2012 ні керівником, ні підписантом фермерського господарства «Інсайт», не будучи офіційно уповноваженою на підписання договору особою, від імені ФГ «Інсайт», а також від імені ОСОБА_3, підписав договір оренди земельної ділянки № 3, укладений ніби то між орендодавцем ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт», на земельну ділянку загальною площею 6,53 га, розташовану на території Рубаномостівської сільської ради Новомиргородського району за межами с. Трояново. Даний договір оренди земельної ділянки зареєстровано у Відділі Держкомзему у Новомиргородському районі, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 21.06.2012 за №01480, що підтверджується вищевказаним вироком суду.

Згідно з висновком експерта судово-почеркознавчої експертизи №689 від 18.04.2014 року, який міститься в матеріалах вищевказаного кримінального провадження, підпис від імені ОСОБА_3 у договорі оренди земельної ділянки №3, зареєстрованого 21.06.2012, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою - ОСОБА_4

У відповідності до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

ОСОБА_3 оспорюваний договір не підписував, зі слів прокурора та представника позивача волевиявлення на вчинення даного договору не виявляв.

Разом з тим, у відповідності письмових матеріалів справи з часу укладення вказаного договору оренди земельної ділянки позивач ОСОБА_3 у відповідності до видаткового касового ордеру від 01 листопада 2013 року через свого представника ОСОБА_1, який діяв на підставі нотаріально посвідченого доручення від імені ОСОБА_3 отримав орендну плату за оренду його земельної ділянки на виконання умов договору оренди № 3 у розмірі 4425,80 гривень за 2012 рік, у відповідності до видаткового касового ордеру від 01 листопада 2013 року через ОСОБА_6 4425,80 гривень за 2013 рік, що не заперечувалося представником позивача ОСОБА_7 в ході судового розгляду у справі.

Крім того, на виконання умов вищевказаного договору оренди за № 3 ОСОБА_3 сам особисто отримував орендну плату за 2014 рік, що підтверджується платіжним дорученням № 325 від 24.09.2015 року щодо сплати орендної плати за 2014 рік, реєстром на відправку поштових переказів від 24 липня 2015 року та довідкою Українського ДП поштового звязку «Укрпошта» за № 216/26-04 від 15.10.2015 року у відповідності до якої електронний переказ № 1435 на суму 13000 гривень відправлений ФГ «Інсайт» 25.09.2015 року на імя ОСОБА_3, за адресою: вул. І.Франка с. Прибилів, Тлумацького району , Івано Франківської області виплачений 08.10.2015 року особисто адресату.

Та у відповідності до платіжного доручення № 374 від 17.02.2016 року щодо сплати орендної плати за 2015 рік, реєстру на відправку поштових переказів від 18.02.2016 року, довідки Кіровоградської дирекції Українського ДП поштового звязку «Укрпошта» за № 47/26-04 від 29.02.2016 року у відповідності до якої електронний переказ № 1544 на суму 12300 гривень відправлений ФГ «Інсайт» 18.02.2016 року на імя ОСОБА_3, за адресою: вул.. І.Франка с. Прибилів, Тлумацького району, Івано Франківської області виплачений 27.02.2016 року особисто адресату чим підтверджено, що ОСОБА_3 отримав орендну плату по договору оренди земельної ділянки за № 3 за 2015 рік.

У відповідності до ст. 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обовязки особи, яку він представляє лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим лише у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання.

Наступне схвалення правочину особою, яку представляють, створює, змінює і припиняє цивільні права та обовязки з моменту вчинення цього правочину.

Позивач посилається у позові на порушення положення ч.3 ст. 203 ЦК України як на норму матеріального права, що підлягає застосуванню при вирішенні спору. Проте такий висновок позивача не узгоджується з положенням ст. 241 ЦК України щодо наслідків укладання угоди особою, не уповноваженою на це, або з перевищенням повноважень. Настання таких наслідків закон ставить в залежність від того, чи було схвалено у подальшому угоду особою, від імен якої її укладено.

Зважаючи, що ОСОБА_3 у подальшому було схвалено оспорюваний договір, то й положення ч. 3 ст. 203 ЦК України не підлягає застосуванню.

Отже, договір оренди земельної ділянки за № 3 від 14.05.2012 року, украдений між ОСОБА_3 та ФГ «Інсайт» є дійсним, оскільки зі сторони ОСОБА_3 на момент розгляду справи існує схвалення оспорюваного договору оренди земельної ділянки, що виявилось в отриманні за зазначеним вище договором орендної плати від відповідача за 2012-2013 роки через свого представника та за 2014-2015 роки особисто ОСОБА_3

Вказані обставини повністю узгоджується з правовими позиціями Верховного суду України, викладених в ухвалі від 09 лютого 2011 року за № 6-22928св10, постанові від 10 квітня 2012 року за № 3-16гс12 та постанові від 19 серпня 2014 року за № 3-38гс14.

Повний аналіз вищевикладеного безсумнівно переконує суд у необхідності відмови у задоволенні вказаного позову.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 208-209, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви прокурора Новомиргородського району Кіровоградської області в інтересах ОСОБА_3 до фермерського господарства «Інсайт», треті особи відділ Держземагенства в Новомиргородському районі Кіровоградської області, реєстраційна служба Новомиргородського районного управління юстиції Кіровоградської області, головне територіальне управління юстиції в Кіровоградській області про визнання недійсним договору оренди землі та повернення земельної ділянки відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участі у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя підпис

з оригіналом згідно

Суддя: Р. А. Забуранний