Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2016 Справа №607/17765/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд тернопільської області в складі:

головуючого судді В.М. Братасюка

секретаря с/з ОСОБА_1

позивачки ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу , -

встановив:

Позивачка ОСОБА_2 звернулася до суду з позовною заявою до ПАТ «Державний ощадний банк України» за місцезнаходженням Тернопільської філії, про визнання незаконним наказу начальника філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за № 888 К від 21 жовтня 2015 року, поновлення на посаді на посаді старшого контролера касира операційного сектора ТВБВ №10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», та стягнення з відповідача 1790, 84 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Надалі позивачка збільшила розмір позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу просить стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на свою користь 11 700, 22 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.10.2015 року по 12.03.2016 року.

В обґрунтування вимог зазначає, що позивачка працювала в установі Ощадбанку на посаді старшого контролера касира операційного сектору по відділенню №10019/025, однак в жовтні 2015 року відповідачем позивачку звільнено з роботи у звязку з грубим порушенням трудових обовязків що надало роботодавцю підстави недовіряти позивачці, однак підстав звільняти позивачку з роботи за частиною другою ст.. 41 КЗпП України у відповідача не було, адже ОСОБА_2 не є особою, котра безпосередньо обслуговує товарно - матеріальні цінності (не приймає їх, не зберігає, не транспортує і не розподіляє), жодних кримінальних проваджень за фактом заволодіння нею грошовими цінностями банку відповідачем щодо позивачки не ініційовано, жодної шкоди нею відповідачу не заподіювалося.

В судовому засіданні позивачка вимоги підтримала в повному обсязі та просять позов задовольнити з зазначених у позові підставі.

Представники відповідача в судовому засіданні подали письмові заперечення проти позову, в задоволенні решти позовних вимог просять відмовити за безпідставністю, пояснивши, що звільнення позивачки по п. 2 ст. 41 КЗпП України здійснено роботодавцем з дотриманням вимог закону.

Заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та обєктивно дослідивши докази у справ, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити.

Отже з жовтня 2003 року ОСОБА_2 була прийнята на роботу до АТ «Державний ощадний банк України» на посаду касира відділення смт. Залозці Зборівського району Тернопільської області.

Станом на жовтень місяць 2015 року позивачка обіймала посаду старшого контролера касира операційного сектора ТВБВ №10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», на яку її було переведено згідно наказу №323 к від 17.04.2015 року.

Судом встановлено, що 21.10.2015 року позивачку було звільнено з роботи з посади старшого контролера касира операційного сектора ТВБВ №10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України», згідно наказу начальника філії Тернопільське обласне управління АТ «Ощадбанк» за №888-К, у звязку з втратою довіря за грубе порушення правил операційно касової роботи за п. 2 ст. 41 КЗпП України.

При цьому підставою винесення згадуваного вище наказу, за текстом зазначено висновок службового розслідування по факту не оприбуткування надлишків готівки в ТВБВ №10019/025 від 20.10.2015 року.

З оглянутої в судовому засіданні копії Висновку службового розслідування по факту не оприбуткованих надлишків готівки в касі в ТВБВ №10019/025, вбачається, що комісією, створеною а підставі наказу №412 від 29.09.2015 року по Тернопільській філії АТ «Ощадбанк», за період з 29.09.2015 року по 20.10.2015 року проведене службове розслідування за фактом виявлення 18.09.2015 року в ТВБВ №10019/025 прийняття платежів в користь ПАТ «Укртелеком» та СК «Оранта» на загальну суму 3641, 03 гривень з використанням програмного забезпечення «СБОН+», які не було відображено працівниками відділення в операційному дні по системі АБС «БАРС Millenium», що зумовило надлишки готівки в касі ТТВБВ, які не були оприбутковані в касу банку в день виявлення.

Відтак службовим розслідуванням було встановлено наступні обставини:

«18.09.2015р. касир ТВБВ №10019/025 ОСОБА_5 при зведенні операційного дня не здійснила в програмному забезпечені СБОН +, з використанням якого було прийнято платежі на суму 3 641,03 грн., функцію «Формування касових проводок для ОДБ», внаслідок чого не було сформовано прибутковий касовий ордер на вказану суму і не відображено прихід в касу готівки в операційному дні банку, чим порушено пункт 7.15. ОСОБА_6 7 ОСОБА_6 ІІІ Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк», затвердженої постановою Правління АТ «Ощадбанк» № 693 від 13 грудня 2012 року із змінами та доповненнями (надалі -Інструкція №693 від 13.12.2012 р.), а саме:

«7.15. Готівка після звірки каси кожним касовим працівником здається (в межах ОПЕРв/ОПЕРс) завідувачу каси з проведенням операції в АБС та формуванням прибутково-видаткового касового ордера, а цінності за Книгою обліку прийнятої і виданої готівки (цінностей) (Додаток 4) за видами цінностей разом Ь Касовим журналом касового працівника, касовими документами, Реєстрами.»

Збою роботи програмного забезпечення «СБОН+» 18 вересня 2015 року не зафіксовано, що підтверджується протоколом роботи «СБОН+» за 18.09.2015р. Зведений касовий ордер платежів «СБОН+» по ТВБВ №10019/025 сформований та знаходиться в документах дня.

За операційний день касир ОСОБА_5 прийняла платежі на суму 52 688,15 грн., в тому числі: 5088,07 грн. - комунальні платежі; 43959,05 грн. - інші платежі, прийняті по ПЗ «Комп'ютерінтерсервіс»; 3641,03 грн. - платежі, прийняті по «СБОН+». Кошти в повному обсязі вона здала завідувачу операційного сектору ТВБВ №10019/025-Владиці Н.В., що підтверджується підписом ОСОБА_7 в Книзі обліку прийнятої і виданої готівки (цінностей).

Завідувач операційного сектора ТВБВ №10019/025 ОСОБА_8 при зведенні каси виявила надлишки готівки в сумі 3641,03 грн. та повідомила про це старшого контролера-касира ОСОБА_2, яка 18.09.2015 року виконувала функції контролера, керуючого ТВБВ №10019/025 - ОСОБА_9, касира ОСОБА_5 та завідувача сектору розвитку банківського бізнесу ОСОБА_10 Проте, акту про розбіжності ОСОБА_8 не склала, чим порушила п. 7.14.1, п7.14.5. ОСОБА_6 7 Глави НІ Інструкції № 693 від 13.12.2012 р„ та п. 2.9 ОСОБА_6 1 ОСОБА_6 IV, а саме:

«7.14.1. Зведення каси касовим працівником, у разі проведення касових операцій в АБС:

Роздруковує засобами АБС: Касові журнали, Реєстри, які передбачені нормативно-правовими актами НБУ та внутрішніми нормативно-правовими актами Банку, одержує від операційно-касових працівників (працівників інших структурних підрозділів) Прибутково-видаткові касові ордери за видами операцій та на загальну суму здійснених операцій у розрізі валют.

Формує на робочому місці касира Касовий журнал (звіт ф.№320) за документами по касових операціях та операціях з цінностями, які безпосередньо завізовані цим касиром.

Обороти по касі в звіті відображаються в цілому по рахунку каси та окремо по документах касира, а залишки відображаються в цілому за рахунком каси з урахуванням оборотів інших робочих місць касових працівників

Після цього підраховує суми прибутку та видатків валютних цінностей за наявними касовими документами за якими здійснювалися операції, враховує суми отриманих підкріплень та здачі надлишків готівки завідувачу каси та звіряє їх з даними Касового журналу (звіт ф.№320). Якщо суми залишків готівки та цінностей відповідають сумам залишків зазначеним у Касовому журналі (звіт ф. №320), касовий працівник підписує Касовий журнал (звіт ф. №320) та здійснює пакування готівки у порядку визначеному главою II цієї Інструкції. Завідувач каси (інша уповноважена особа) засвідчує Касовий журнал (звіт ф.№320) своїм підписом після звірки усіх касових працівників із загальним Касовим журналом (звіт ф. №323) та загальним Реєстром операцій (звіт ф. №331).»;

«7.14.5. При зведенні каси касовим працівником, у разі виникнення розбіжностей фактичних сум готівки із сумами зазначеними у Касовому журналі, складається ОСОБА_3 про розбіжності (у двох примірниках):

виявлені надлишки готівки оприбутковуються в операційну касу та відображаються в Касовому журналі. Повернення сум, оприбуткованих як надлишки готівки, може проводитись за клопотанням підприємств, об'єднань, організацій і установ (шляхом зарахування їх на поточні рахунки), а також за заявою фізичних осіб з дозволу керівника установи Банку після розгляду обставин, які підтверджують належність їм надлишків, які виникли в установі Банку; - усі недостачі готівки, незалежно від суми (навіть якщо вони погашені при виявленні), проводяться в Касовому журналі по видатку каси.

Оприбуткування надлишків готівки та списання суми недостачі готівки проводиться в АБС з формуванням відповідно Прибуткового касового ордера (Додаток 11 до Інструкції НБУ №174), та Видаткового касового ордера (Додаток 12 до Інструкції НБУ №174). Погашення заборгованості готівкою оформлюється Прибутковим касовим ордером (Додаток 11 до Інструкції НБУ №174).

У разі виявлення недостачі/надлишку бланків суворого обліку, інших цінностей, які мають умовну вартість, в АБС проводиться операція списання/оприбуткування з оформленням видаткових/прибуткових позабалансових ордерів, а до винних осіб застосовуються заходи дисциплінарного впливу та приймаються заходи щодо відшкодування вартості втрачених цінностей.»;

«2.9. Після того як особи, відповідальні за зберігання готівки та цінностей впевняться у відповідності сум готівки та цінностей, що фактично знаходяться у сховищах цінностей підрозділу "перерахунку та зберігання валютних цінностей", ОПЕРв/ОПЕРс та записам зазначеним у Книзі обліку готівки та цінностей, що зберігаються у сховищі цінностей, вони засвідчують ці записи своїми підписами.

У ТВБВ відповідність сум готівки та цінностей звіряється особами, відповідальними за зберігання готівки та цінностей у сховищах цінностей, із записами, зазначеними у Касовому журналі (звіт ф.№323) або Касовому журналі (операційному щоденнику)/зведеному Касовому журналі (операційному щоденнику).»

Членам комісії ОСОБА_8 надала усні пояснення про те, що кошти в сумі 3641,03 грн. були забрані нею з каси і залишені в окремому сейфі, що не використовується як сховище цінностей.

Старший контролер ОСОБА_2 в наданні письмового пояснення відмовилась (акт про відмову додається), проте, усно підтвердила членам комісії про відомий їй факт виявлення 18.09.2015 року надлишків готівки в касі.

З перевірених документів дня (18.09.2015р.) встановлено, що завідувачем операційного сектора ОСОБА_8 та старшим контролером ОСОБА_2 не було здійснено звірку первинних документів дня з касовим журналом за день, сформованим по системі АБС «БАРС Millennium), чим порушено п. 2.1.1. ОСОБА_6 2 ОСОБА_6 IV Інструкції №693 від 13.12.2012р, п.7.14.3. ОСОБА_6 7 ОСОБА_6 III Інструкції №693 від 13.12.2012р., та п. 8 ОСОБА_6 І та п. 3.19. ОСОБА_6 IV Інструкції «Про ведення касових операцій банками в Україні», затвердженої постановою НБУ №174 від 01.06.2011 року із змінами та доповненнями, саме:

«2.1.1. Зведення каси, у разі проведення касових операцій в АБС:

За касовими операціями з готівкою та цінностями, здійсненими всіма касовими працівниками, до закриття операційної каси формується Касовий журнал (звіт ф.№323), в якому в зведеній довідці відображаються обороти по рахунку каси в цілому. Завідувач каси звіряє зведену довідку про касові обороти Касового журналу (звіт ф.№323) із фактичними залишками готівки та цінностей.

Після звірки залишків готівкових коштів та цінностей, наявності всіх первинних касових документів, Касовий журнал (звіт ф.№323) та Реєстри (звіти ф.№331, №377) підписуються завідувачем каси (старшим касиром) та контролером.»;

«7.14.3. У разі здійснення ТВБВ касових операцій у ручному режимі або в локальній автоматизованій аналітичній системі операційно-касовий працівник (контролер) після закінчення операційного дня повинен:

*у Касовому журналі окремо підрахувати суми оборотів за приходом та видатком вивести залишок готівки та цінностей;

*скласти Прибутково-видаткові касові ордери на загальні суми проведених касових операцій, за операціями, що відповідно до нормативно-правових актів НБУ та внутрішніх нормативно-правових актів Банку потребують оформлення Прибутково-видаткових касових ордерів на загальну суму операцій;

*на суму переданих надлишків та отриманих підкріплень готівки та цінностей скласти і передати касовому працівнику всі необхідні документи, бути присутнім при пакуванні готівки та цінностей;

*після звірки касових оборотів, залишків готівки та цінностей із Касовим журналом (операційним щоденником), підписати Касовий журнал (операційний щоденник) та надати на підпис касовому працівнику.»;

« 8. Банк під час здійснення касових операцій має забезпечувати, зокрема: обов'язкове приймання банкнот і монет на вимогу клієнта, у тому числі таких, щосвоєчасне повне оприбутковування готівки національної та іноземної валюти, що надійшла до каси банку, та її зарахування на зазначені клієнтами рахунки згідно звимогами нормативно-правових актів»;

«3.19. Банк (філія, відділення) після закінчення касового обслуговування клієнтів підраховує суми за касовими документами, за якими проведені касові операції, і звіряє їх та залишок готівки в операційній касі з даними бухгалтерського обліку.»

Керуючий ТВБВ №10019/025 ОСОБА_9 пояснив, що у зв'язку з поганим самопочуттям він 18.09.2015р. відлучився з відділення біля 16:00 год., передавши ключ від сховища старшому контролеру - касиру ТВБВ №10019/025 ОСОБА_2, чим порушив п.3.7. ОСОБА_6 3, ОСОБА_6 IV Інструкції №693 від 13.12.2012 р.

За весь наступний робочий день 21 вересня 2015р. працівниками ТВБВ №10019/025 (ОСОБА_8, ОСОБА_2 та керуючим ТВБВ ОСОБА_9 (з пояснення ОСОБА_8 йому було відомо) не було вжито жодних заходів для виявлення причин надлишків готівки та не було повідомлено відділ бухгалтерського обліку, звітності та контролю ТВБВ №10019/08 про зазначений факт (відсутні електронні повідомлення).

Під час перевірки щоденної звітності 21.09.2015р. провідний бухгалтер відділу бухгалтерського обліку, звітності та контролю ТВБВ №10019/08 ОСОБА_11 самостійно виявила факт не оприбуткування готівки по АБС «БАРС Millennium)) касиром ТВБВ №10019/025 ОСОБА_12 на рахунок 2902 в сумі 3641,03грн., в тому числі по 18 платежах, прийнятих в користь ПАТ «Укртелеком» на суму 1958,39грн. та З платежі прийнятих в користь СК «ОРАНТА» на суму 1682,64 грн, про що складено акт від 22.09.2015р. та здійснено телефонний дзвінок в ТВБВ №10019/025 для додаткової звірки первинних документів з прийому комунальних платежів. Оприбуткування готівки проведено 22.09.2015р. старшим контролером-касиром ТВБВ №10019/025 ОСОБА_2 та завізовано завідувачем операційного сектору ТВБВ №10019/025 ОСОБА_8 після 17 год.»

За результатами службового розслідування комісією було зроблено висновок, що позивачка ОСОБА_2 допустила халатне відношення до виконання посадових обовязків, а саме приписів посадової інструкції, якою визначено що позивачка, дослівно : «несе відповідальність, зокрема, за порушення чинного законодавства та нормативних документів НБУ та внутрішньобанківських нормативних документів» , а відтак комісією запропоновано позивачку звільнити з займаної посади.

Разом з тим, вирішуючи спір суд зауважує наступне.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до статті 43 Конституції України, громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Згідно ч. 1 статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно змісту п. 28 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 06.11.1992 року "Про практику розгляду судами трудових спорів", розяснено, що при розгляді справ про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктами 2 і 3 ст.41 КЗпП, судам слід враховувати, що розірвання трудового договору з цих підстав не є заходом дисциплінарного стягнення і тому вимоги статей 148, 149 КзпП про

строк і порядок застосування дисциплінарних стягнень на ці випадки не поширюються. Разом з тим при вирішенні справ про звільнення з цих підстав суди мають брати до уваги відповідно час, що пройшов з моменту вчинення винних дій чи аморального проступку, наступну поведінку працівника і інші конкретні обставини, що мають значення

для правильного вирішення спору.

Звільнення з підстав втрати довір'я (п.2 ст.41 КЗпП) суд може

визнати обгрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.) вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями). При встановленні у передбаченому законом порядку факту вчинення працівниками розкрадання, хабарництва і інших корисливих правопорушень ці працівники можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я до них і у тому випадку, коли зазначені дії не пов'язані з

їх роботою.

Висновки власника або уповноваженого ним органу про те, що працівник не заслуговує довіри внаслідок вчинення винних дій, повинні ґрунтуватися не на субєктивній думці, а на обєктивних фактах, що доводять наявність провини працівника в заподіянні матеріальної шкоди або вчиненні незаконних дій. Це можуть бути акти ревізій, інвентаризації, контрольних закупівель, тощо.

Звертаючись із позовом, ОСОБА_2 посилалась на те, що її звільнення

здійснено незаконно, оскільки відповідно до посадової інструкції в її функції не входить безпосереднє обслуговування грошових або товарних цінностей.

Отжев ході судового розгляду позивачем доведено ті обставини, на які вона посилається та які підтвердженні показами свідків.

На час звільнення позивачка обіймала посаду старшого контролера касира операційного сектора ТВБВ №10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Згідно змісту посадової інструкції старшого контролера касира операційного сектору ТВБВ №10019/025 ОСОБА_2, затвердженої керівником від 20.06.2014 року, вбачається, що до її трудових завдань та обовязків відносяться зокрема:

*здійснення операцій з ведення рахунків юридичних осіб та субєктів підприємницької діяльності;

*підготовка пакету документів для відкриття рахунків юридичним особам та субєктам підприємницької діяльності;

*здійснення розрахунково касового обслуговування по рахунках юридичних осіб та СПД в тому числі нарахування комісійних доходів та відсотків за залишками на цих рахунках;

*здійснення ідентифікації та вивчення клієнтів відповідно до вимог чинного законодавства України та внутрішніх документів банку;

*здійснення уточнення інформації щодо ідентифікації про клієнтів та вивчення клієнтів;

*ведення електронних анкет клієнтів, від повільність за видачу ПІН 0 конвертів, здійснення оцінки фінансового тану клієнтів, виявлення критеріїв ризику клієнтів та здійснення застережних заходів;

*аналіз фінансових операцій клієнтів з метою виявлення фінансових операцій, що підлягають фінансовому моніторингу;

*вжиття заходів щодо отримання додаткових документів та відомостей щодо фінансової операції;

*повідомлення відповідального працівника з фінансового моніторингу про фінансові операції, що підлягають фінансовому моніторингу;

*забезпечення проведення інших видів операцій, які не суперечать чинному законодавству;

*забезпечення збереження інформації, що становить банківську таємницю або носить конфіденційний характер;

*здійснення операцій з фінансового моніторингу;

*забезпечення проведення інших видів операцій та послуг. Які не суперечать чинному законодавству;

*несення матеріальної відповідальності за збереження коштів, цінностей та цінних бланків;

*додержання правил і норм охорони праці та протипожежного захисту.

При цьому п. 4 посадової інструкції позивачки передбачена її відповідальність, в тому числі, за дослівно : «порушення чинного законодавства та нормативних документів НБУ та внутрішньобанківських нормативних документів».

Під час допиту свідка ОСОБА_13 було встановлено, що за результатами проведення ними ревізій та перевірки документів до дня проведення ревізії 23.09.2015 року надлишків готівки виявлено не було, а також встановлено, що 22.09.2015 року проведено по проведено по АВС Барс платежі від населення на суму 3641, 03 гривень прийняті 18.09.2015 року по програмному комплексу «СБОН+». З технічних причин дані платежі не було «затягнено» за 18.09.2015 року на суму 3641, 03 гривень з програмного комплексу «СБОН+» при зведенні дня в АВС Барс, дані свідчення підтверджуються наявним у матеріалах справи Звітом по перевірці, доданому до ОСОБА_3 ревізії від 23.09.2015 року. Даний факт також підтверджується відповідачем в запереченнях на позов у згадуваному вище висновку службового розслідування.

Окремо свідок повідомив, що в силу виконуваних обовязків позивачкою обовязків саме на ОСОБА_2 не покладається контроль змісту табуляграми (зведеного денного звіту здійснених касових операцій), а відтак оскільки на зведеному денному звіті операцій за 18.09.2015 року підпис ОСОБА_2 був відсутній, особистих пояснень від неї не відбиралося.

Слід відзначити, що першочергова помилка була допущена касиром відділення ОСОБА_5, так як саме нею при зведенні операційного дня не було здійснено в програмному забезпеченні «СБОН+», з використанням якого прийнято платежі населення на загальну суму 3641, 03 гривень, функцію «формування касових проводок ОДБ», внаслідок чого не було сформовано прибутковий касовий ордер на вказану суму та не відображено в касу готівки в операційному дні банку (18.09.2015 року), чим порушено п.7.1.5. ОСОБА_6 7 ОСОБА_6 ІІІ Інструкції з організації касової роботи здійснення касових операцій в установах АТ «Ощадбанк». Це зазначено і в запереченні відповідача на позовну заяву, та підтверджено допитаною як свідок ОСОБА_5

За правилами п.7.14.1. , 7.14.5 ОСОБА_6 7 ОСОБА_6 ІІІ Інструкції №693 від 13.12.2012 року, при зведенні каси касовим працівником, у разі виникнення розбіжностей фактичних сум готівки із сумами зазначеними у касовому журналі, складається ОСОБА_3 про розбіжності виявлені надлишки готівки оприбутковуються в операційну касу та відображаються в касовому журналі.

Зважаючи на зміст посадової інструкції позивачки вбачається здійснення нею саме контролюючих операцій і 18.09.2015 року позивачкою ОСОБА_2, в порядку контролю касового працівника ОСОБА_5, в кінці робочого дня було здійснено звіряння зведеного касового ордера по касі ОСОБА_5 (саме ордера, а не денного зведеного звіту по усіх касах відділення) з даними електронних проводок на екрані компютера позивачки, й за результатами перевірки різниці даних згідно зданих ОСОБА_5 ордерів в паперовому вигляді з даними електронних проводок на екрані компютера позивачки, жодних розбіжностей не було виявлено.

При цьому сама позивачка, як контролер, не здійснювала жодних операцій з обслуговування готівки, оскільки контролер жодного відношення до приймання та зберігання матеріальних цінностей не має, що загалом визнається і стороною відповідача.

Суд зазначає, що звинувачення відповідача позивачки в грубому порушенні правил операційно касової роботи, зокрема п.7.14.1, 7.14.2 розділу 7 ОСОБА_6 ІІІ Інструкції з організації касової роботи та здійснення касових операцій АТ «Ощадбанк», не приймаються судом до уваги з тієї причини, що 18.09.2015 року у спірному випадку позивачка виконувала функції саме контролера, а не касового працівника.

Аналогічно судом критично оцінюються докази відповідача про порушення позивачкою п.2.1.1. ОСОБА_6 2 ОСОБА_6 ІV та п.7.14.3 ОСОБА_6 7 ОСОБА_6 ІІІ та п.8 ОСОБА_6 І, п.3.19 ОСОБА_6 № ОСОБА_6 ІV згадуваної вище Інструкції в яких конкретно вказано про звірку документів з денним касовим журналом (звітом), що проводиться саме завідувачем каси.

Судом також встановлено, що 08 квітня 2015 року між філією Тернопільське обласне управління та ОСОБА_2. було укладено Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, згідно п. 1 якого передбачено прийняття на себе повної матеріальної відповідальності за безпеку збереження довірених установою банку цінностей працівником, який займає посаду старшого контролера касира операційного сектора ТВБВ №10019/025, або безпосередньо виконує роботу по обслуговуванню цінностей ТВБВ №10019/025 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Відтак суд наголошує, що оскільки при укладанні згадуваного вище договору, в п. 1 застосовано сполучник «або» щодо визначення осіб, з котрими підлягає до укладання договір повної індивідуальної відповідальності в установі АТ «Ощадбанк», заважаючи на назву посади, котру позивачка обіймала на день звільнення з роботи - старшого контролера касира операційного сектора, інша половина речення після сполучника «або» вочевидь для суду дає висновок вважати, що з старший контролера касир операційного сектора відділення банку, працює саме як особа, яка здійснює контроль (нагляд), і не є безпосереднім виконавцем будь яких робіт про обслуговуванню цінностей ТВБВ №10019/025, а відтак не може бути субєктом, що підпадає під дію ч.2 ст. 41 КЗпП України.

Разом з тим, як зазначено вище, за правилами п.7.14.1. , 7.14.5 ОСОБА_6 7 ОСОБА_6 ІІІ Інструкції №693 від 13.12.2012 року, при зведенні каси касовим працівником, у разі виникнення розбіжностей фактичних сум готівки із сумами зазначеними у касовому журналі, складається ОСОБА_3 про розбіжності виявлені надлишки готівки оприбутковуються в операційну касу та відображаються в касовому журналі.

Такого акту за результатами виявлення в кінці робочого дня 18.09.2015 року надлишків готівки в касі відділення №10019/025 в сумі 3641, 03 гривень, складено не було, оскільки така ситуація склалася на відділенні вперше, керівник відділення ОСОБА_9М з обіду робочого дня був відсутній на робочому місці, і офіційно не поклав виконання обовязків керівника на будь яку іншу особу (що підтвердилося в ході судового розгляду, хоча відповідачем визнано, що керівнику відділення виплачено заробітну плату за повний робочий день 18.09.2015 року), й з ОСОБА_9 позивачці та іншим працівниками відділення (зокрема ОСОБА_8Д.) не вдавалося встановити телефонного звязку, причини сформування в касі банку надлишку коштів встановити не вдавалося, а тому було вирішено виявлений надлишок коштів покласти в банківський сейф до наступного робочого дня та проведення консультацій з працівниками Тернопільської філії.

Суд наголошує, що хоча за змістом п.7.14.1. , 7.14.5 ОСОБА_6 7 ОСОБА_6 ІІІ Інструкції №693 від 13.12.2012 року, передбачено, що при зведенні каси касовим працівником, у разі виникнення розбіжностей фактичних сум готівки із сумами зазначеними у касовому журналі, скласти ОСОБА_3 про розбіжності, однак даною Інструкцією не конкретизовано яким саме касовим працівником має складатися акт (касиром, старшим касиром, чи завідувачем операційного сектора), й в посадова інструкція позивачки також обмежуючись загальними формулюваннями її посадових обовязків, однак не конкретизує дій старшого контролера касира з операційного сектора в ситуації, що склалася 18.09.2015 року, а тому, на думку суду, не можна вважати грубим порушенням трудових обовязків працівником, якому чітко трудові обовязки роботодавцем не сформульовані посадовою інструкцією або будь яким іншим внутрішнім документом, і не доведені до відома.

Крім того для суду є очевидним, що необхідною умовою звільнення працівника з роботи за п. 2 ст. 42 КЗпП України є недовіра працедавця до працівника, котрий безпосередньо обслуговує грошові чи товарні цінності.

З цього приводу суд вважає за необхідне наголосити на тому, що ЄСПЛ в п. 165 та 169 рішення «Волков проти України» від 27.05.2013 року зауважує: «Суд зазначає, що приватне життя «включає право особи на формування та розвиток стосунків з іншими людьми, включаючи стосунки професійного або ділового характеру» (див. рішення від 7 серпня 1996 року у справі «С. проти Бельгії» (С. v. Belgium), п. 25, Reports 1996-III). Стаття 8 Конвенції «захищає право на особистий розвиток та право встановлювати та розвивати стосунки з іншими людьми та оточуючим світом» (див. рішення у справі «Прітті проти Сполученого Королівства» (Pretty v. the United Kingdom), заява № 2346/02, п. 61, ECHR 2002-III). Поняття «приватне життя» в принципі не виключає відносини професійного або ділового характеру. Врешті-решт, саме у рамках трудової діяльності більшість людей мають значну можливість розвивати стосунки з оточуючим світом (див. рішення від 16 грудня 1992 року у справі «Нємець проти Німеччини» (Niemietz v. Germany), п. 29, Series А № 251-В). Отже, обмеження, накладені на доступ до професії, були визнані такими, що впливають на «приватне життя» (див. рішення у справах «Сідабрас та Джяутас проти Литви» (<…>), заяви №№ 55480/00 та 59330/00, п. 47, ECHR 2004-VIII, та «Бігаєва проти Греції» (Bigaeva v. Greece), заява № 26713/05, пп. 22-25, від 28 травня 2009 року). Схожим чином, звільнення з посади було визнане втручанням у право на повагу до приватного життя (див. рішення від 19 жовтня 2010 року у справі «Озпінар проти Туреччини» (<…>), заява № 20999/04, пп. 43-48). Насамкінець, стаття 8 Конвенції охоплює питання захисту честі та репутації як частину захисту права на повагу до приватного життя (див. рішення у справах «Пфайфер проти Австрії» (Pfeifer v. Austria), заява № 12556/03, п. 35, від 15 листопада 2007 року, та «А. проти Норвегії» (А. v. Norway), заява № 28070/06, пп. 63 та 64, від 9 квітня 2009 року)…….

Вислів «згідно із законом» вимагає, по-перше, щоб оскаржуваний захід мав певне підґрунтя у національному законодавстві; він також стосується якості закону, про який йдеться, вимагаючи, щоб він був доступний для зацікавленої особи, яка, окрім того, повинна мати можливість передбачити наслідки його дії щодо себе, та відповідав принципові верховенства права (див., серед інших джерел, рішення від 25 березня 1998 року у справі «Копп проти Швейцарії» (Корр v. Switzerland), п. 55, Reports of Judgments and Decisions 1998-II).»

Відтак суд підкреслює, що питання втрати довіри, як підстави звільнення особи з роботи, за п.2 ст. 41 КЗпП України, взагалі не конкретизоване і не визначене будь якими межами в національному законодавстві і надає необмежені можливості роботодавцю за найменшої підозри до працівника, який безпосередньо обслуговує грошові чи товарні цінності, з формальної точки зору висловити сумнів в його компетентності, а сам працівник здійснюючи трудові обовязки не має можливості передбачити наслідки дії неякісного закону щодо самого себе.

В цьому контексті суд зауважує, що обмежуючись у резолютивній частині Висновку службового розслідування від 20.10.2015 року, що був підставою складання спірного наказу від 21.10.2015 року за №888-К, загальним твердженням про те, що позивачка «несе відповідальність, зокрема, за порушення чинного законодавства та нормативних документів НБУ та внутрішньобанківських нормативних документів»,відповідач узагалі не є мотивував в чому саме полягають винні дії позивачки, які були підставою втрати до неї довіри.

Окремо опитаний в судовому засіданні спеціаліст ОСОБА_14, котрий працює керівником відділу ревізій Тернопільської філії «Ощадбанку», суду пояснив, що хоча згадувана вище сума 3641, 03 гривень фактично була надлишковою в банківській касі в кінці робочого дня 18.09.2015 року, однак юридично це не може вважатися надлишком коштів, як банківські доходи, які невідомо звідки зявилися і з яких в разі оприбуткування підлягає до сплати податок на прибуток дані кошти є лише не проведеною бухгалтерською проводкою конкретному отримувачу, зазначеному платником в квитанції, а тому за наслідками події, котра склалася на відділенні 18.09.2015 року, банк жодних втрат потенційно навіть не міг понести.

Також відповідачем суду на надано жодного належного та допустимого доказу звернення до правоохоронних органів за заявою щодо протиправних дій позивачки з умислом на заволодіння виявленими надлишками коштів в сумі 3641, 03 гривень, та доведення її вини на привласнення цих грошей в установленому законом порядку.

Підсумовуючи вкладене суд вважає, що недоліки по непроведених платежах є бухгалтерським обліком та веденням бухгалтерської документації, операційною роботою і самі по собі не можуть свідчити про безпосереднє обслуговування товарно матеріальних цінностей, а відтак навіть можливе порушення позивачкою приписів своєї посадової інструкції, як контролером, не свідчить, що позивачка є безпосереднім виконавцем будь яких робіт про обслуговуванню цінностей ТВБВ №10019/025, а відтак не надає роботодавцю законних підстав звільнити ОСОБА_8 за ч.2 ст. 41 КЗпП України.

Щодо стягнення коштів за час вимушеного прогулу суд зазначає таке.

У п. 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» постановлено, у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в звязку з незаконним звільненням він визначається за загальними правами обчислення середнього заробітку, виходячи із заробітку за останні два календарні місяці роботи при цьому суд керується постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати».

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» Нарахування виплат, що обчислюється із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював. Середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці; час протягом якого працівники згідно чинного законодавства не працювали і за ними не зберігався заробіток, або зберігався частково, виключається з розрахункового періоду.

Позивачка просить стягнути з відповідача 11 700, 22 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період з 22.10.2015 року по 12.03.2016 року, й здійснила наступний обрахунок стягуваної суми: 2486, 89 гривень її заробітна плата за серпень 2015 року +2527, 47 гривень її заробітна плата за вересень 2015 року, загалом 5014, 36 гривень. З цієї суми позивачко обраховано середньомісячний заробіток в розмірі 2507, 18 гривень, з виведенням середньоденного заробітку 119, 39 гривень. Дану цифру нею помножено на 98 днів вимушеного прогулу, що становить 11 700, 22 гривень.

Разом з тим з наданої відповідачем довідки про доходи позивачки вбачається, що останніми двома місяцями роботи позивачки були вересень та жовтень 2015 року, загалом 35 робочих днів. За вересень 2015 року позивачі нараховано відповідачем 2527, 47 гривень, а жовтень 2015 року 1 724, 62 гривень. Відтак за останні два місяці відповідачем позивачці виплачено 4252, 09 гривень, а середньо денний заробіток становить 121, 49 гривень, який обраховується діленням суми 4252, 09 гривень на кількість робочих днів позивачки за останні два місяці роботи (35 робочих днів).

Відтак до стягнення з відповідача на користь позивачки підлягає 121, 49 гривень середньоденного заробітку помноженого на 98 днів вимушеного прогулу = 11 906, 02 гривень, проте суд керується принципом диспозитивності судового розгляду, і оскільки позивачка просить стягнути з відповідача саме 11 700, 22 гривень, ця сума не перевищує розрахованих судом 11 906, 22 гривень, суд не має підстав виходити поза межі заявлених позивачкою вимог, а тому присуджує стягнути з відповідача саме 11 700, 22 гривень, з відрахуванням до бюджету усіх податків і зборів.

Верховний Суд України у правовій позиції, висловленій у постанові від 21.05.2014 року (справа 6-33цс14), зазначив, що закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а відтак встановивши, що звільнення позивача відбулося з порушенням установленого законом порядку суд зобовязаний поновити працівника на попередній роботі, та вирішує питання про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Керуючись ст.. 3, 10, 11, 60, 212, 222 ЦПК України, ст. 41 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року із змінами та доповненнями, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Визнати незаконним наказ начальника філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України» за № 888 К від 21 жовтня 2015 року, поновити ОСОБА_2 на посаді старшого контролера касира операційного сектора ТВБВ №10019/025 ТВБВ №10019/08 філії Тернопільське обласне управління ПАТ «Державний ощадний банк України».

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на користь ОСОБА_2 11 700, 22 гривень середнього заробітку за час вимушеного прогулу, з утриманням податку з доходів фізичних осіб, та інших обовязкових платежів.

Стягнути з публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в дохід державного бюджету судовий збір в сумі 974, 40 гривень.

Рішення в частині поновлення на роботі допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий В.М. Братасюк