АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Катющенко В.П.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Куркіній І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - Сокуренко Наталії Вікторівни на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту,-

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив суд звільнити з під арешту, накладеного постановою ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 16.10.2015 року в рамках виконавчого провадження №48456331 та зняти обтяження (арешт), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.10.2015 року за №11729546 на нерухоме майно - предмет іпотеки за адресою: АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12.09.2016 року у задоволенні позову ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» - Сокуренко Н.В. подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просила скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Посилається на те, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову вказав на те, що оскільки вказаний арешт накладено у виконавчому провадженні де є стягувачем ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», а тому саме у вказаному виконавчому провадженні позивач має право звернутися із заявою про зняття арешту з нерухомого майна.

Проте, відповідно до ч.4 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.

А тому апелянт вважає, що арешт, який накладено на квартиру, що перебуває в іпотеці обмежує та позбавляє права ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Сторони в судове засідання не з'явилися про день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому колегія суддів вважає можливим розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, щопозивач як стягувач у виконавчому провадженні має право на звернення із відповідною заявою про зняття арешту з нерухомого майна саме в порядку виконавчого провадження, оскільки виконавче провадження не закінчено.

З матеріалів справи вбачається, 12.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № KIL0G0, відповідно до умов якого кредитор зобов'язувався надати позичальнику кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі сумі 694882,50 грн. зі сплатою відсотків 15% річних строком до 12.12.2032 року, а позичальник зобов'язувався та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених договором.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 12.12.2007 року між ЗАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_3 було укладено іпотечний договір № KIL0G0, відповідно до умов якого відповідач передав банку в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 91,90 кв.м, житловою площею 53,60 кв.м.

Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» виконав в повному обсязі, надавши ОСОБА_3 кредит в розмірі передбаченому умовами кредитного договору.

Відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку з чим станом на 30.06.2016 року у відповідача виникла заборгованість за вказаним кредитним договором.

ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки і піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року позов ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації про звернення стягнення задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № KIL0G0 від 12.12.2007 року в розмірі 990892,65 грн. звернуто стягнення на квартиру загальною площею 91,90 кв.м, житловою площею 53,60 кв.м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки № KIL0G0 від 12 .12.2007 року) ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» судовий збір в сумі 3441 грн. В решті позовних вимог - відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.02.2015 року, апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 відхилено, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 09.12.2014 року було залишено без змін.

В рамках виконавчого провадження №48456331 на виконання виконавчого листа №2-328/11 виданого Дніпровським районним судом м. Києва від 17.03.2011 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києв від 16.10.2015 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми звернення стягнення 18621,59 грн.

Вказане обтяження державного виконавця зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.10.2015 року за №11729546.

Відповідно до вимог статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконанні на всій території України.

Згідно ч.1 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Порядок задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки передбачений у розділі V Закону України «Про іпотеку».

Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку»). Нормами статей 36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку» також передбачено право сторін договору іпотеки визначати інші позасудові способи задоволення вимог іпотеко держателя.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Згідно з ч.1, п.5 ч.3 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Статтею 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено право заставодержателя звернутися до суду про звільнення заставленого майна з-під арешту.

Вдіповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника.

Державний виконавець зобов'язаний зняти арешт з рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом.

З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Копії постанови державного виконавця про зняття арешту з майна надсилаються не пізніше наступного робочого дня після її винесення сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Тобто виходячи зі змісту вказаної норми майно звільняється з-під арешту за постановою державного виконавця: у разі прийняття судом рішення про звільнення майна з-під арешту; сплати боржником повної суми боргу за виконавчим документом до реалізації арештованого майна боржника.

Відповідно до роз'яснень, які викладені в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.08.1976 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтується як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним і відповідачами в справі суд притягує боржника, особу, в інтересах якої накладено арешт на майно.

Як вбачається з матеріалів справи, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 18.05.2016 року звертався до ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві із заявою в якій просив частково скасувати накладені арешти на майно боржника ОСОБА_3, а саме зняти арешт з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, накладений згідно постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні №48456331; зняти арешт з нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3, накладений згідно постанови ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві у виконавчому провадженні №29269233.

Проте, ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві на адресу ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» будь-яких відповідей не направляла.

Відтак накладений постановою старшого державного виконавця ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві від 16.10.2015 року в рамках виконавчого провадження №48456331 арешт на нерухоме майно, що належить ОСОБА_3 порушує права банку та перешкоджає останньому реалізувати рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки, а тому колегія суддів вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції на вказані обставини уваги не звернув та прийшов до помилкового висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя особа: ВДВС Дніпровського РУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За таких обставин на підставі ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягнення судовий збір в розмірі 2893,80 грн.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, колегія суддів приходить до висновку що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню х ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» - Сокуренко Наталії Вікторівни задовольнити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 12 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Позов публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_3, третя особа: відділ державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Звільнити з-під арешту, накладеного постановою старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві від 16 жовтня 2015 року в рамках виконавчого провадження №48456331 та зняти обтяження (арешт), зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23 жовтня 2015 року за №11729546 на нерухоме майно - предмет іпотеки - квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь публічного акціонерного товариства КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» судовий збір в розмірі 2893 грн. 80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді