Ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про зміну розміру аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Люботинського міського суду Харківської області від 30 листопада 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2013 року розірвано шлюб, зареєстрований між нею та відповідачем. За час перебування у шлюбі у сторін народилася дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом із нею та знаходиться на повному її утриманні. Зазначила, що відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дочки, а лише сплачує аліменти у розмірі ј частини усіх доходів, що становить 310 грн на місяць і не вистачає на утримання дочки, інших доходів позивач не має. За таких обставин ОСОБА_3 просила змінити стягнення суми аліментів з відповідача на користь дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, у розмірі 1 100 грн, до повноліття дитини.

Рішенням Люботинського міського суду Харківської області від 30 листопада 2015 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, шляхом стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 306 грн 94 коп.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року змінено рішення суду першої інстанції, стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір у сумі 180 грн 26 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір за подання апеляційної скарги у сумі 535 грн 92 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, залишити в силі рішення апеляційного суду Харківської області від 12 листопада 2014 року, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Виходячи з вимог ст. 316 ЦПК України щодо змісту, рішення апеляційного суду повинно мати: мотивувальну частину із зазначенням мотивів зміни рішення, скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення; встановлених судом першої інстанції обставин, а також обставин, встановлених апеляційним судом, і визначених відповідно до них правовідносин; назви, статті закону, на підставі якого вирішено справу; резолютивну частину із зазначенням висновку апеляційного суду про зміну чи скасування рішення, задоволення позову або відмову в позові повністю чи частково; висновку апеляційного суду по суті позовних вимог.

Проте рішення апеляційного суду зазначеним нормам процесуального права не відповідає.

Судом установлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із 03 червня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 08 жовтня 2013 року, мають спільну дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2014 року стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини від усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06 лютого 2014 року до досягнення дитиною повноліття.

Установлено, що відповідач сплачує аліменти у розмірі 310 грн щомісяця, що складає ј частини від усіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно з довідкою відділу державної виконавчої служби Близнюківського районного управління юстиції Харківської області станом на 17 листопада 2015 року відсутня заборгованість ОСОБА_4 зі сплати аліментів за вказаним вище рішенням суду.

Крім того, установлено, що станом на час ухвалення 26 лютого 2014 року Ленінським районним судом м. Харкова вищевказаного рішення відповідач працював охоронником у ПП «Рубіж-IV».

На теперішній час ОСОБА_4 є студентом першого курсу Харківського національного технічного університету сільського господарства ім. П. Василенка.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила змінити стягнення суми аліментів з відповідача на користь дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі, у розмірі 1 100 грн, до повноліття дитини, при цьому посилалася на ч. 1 ст. 184 СК України, згідно з якою, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Задовольняючи частково указаний позов та стягуючи з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки ОСОБА_5 у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн щомісяця до досягнення дитиною повноліття, суд першої інстанції, із висновками якого у цій частині погодився й апеляційний суд, виходив з наявності підстав для зміни порядку стягнення аліментів із частини заробітку на аліменти, визначені у твердій грошовій сумі, з урахуванням того, що відповідач на теперішній час має нерегулярний дохід, є працездатним та зобов'язаний утримувати дитину на рівні, достатньому для її соціального розвитку, а аліменти у сумі 310 грн щомісяця є недостатніми для утримання дочки сторін.

Крім того, суд у рішенні зазначив, що на теперішній час позивач не отримує державної допомоги у зв'язку із народженням дитини, яку вона отримувала при вирішенні первісного позову про стягнення аліментів, що дає підстави вважати, що «матеріальний стан позивача змінився в бік зменшення».

Обґрунтовуючи свій висновок, суд керувався ст. ст. 182, 184, 192 СК України.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч. 1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Такого висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 і апеляційний суд правильно її врахував під час ухвалення рішення у справі, однак, вирішуючи спір, суд у достатньому обсязі не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи.

Зокрема, установивши, що відповідач на теперішній час має нерегулярний дохід, є працездатним та зобов'язаний утримувати дитину на рівні, достатньому для її соціального розвитку, що аліменти у сумі 310 грн щомісяця є недостатніми для утримання дочки сторін, а також, що на теперішній час позивач не отримує державної допомоги у зв'язку із народженням дитини, яку вона отримувала при вирішенні первісного позову про стягнення аліментів, а тому, на думку суду, матеріальний стан позивача змінився в бік зменшення, суд у повному обсязі не з'ясував, чи є вищевказані обставини достатніми підставами для збільшення розміру аліментів у розумінні положень ч. 1 ст. 192 СК України, оскілки змінивши спосіб нарахування аліментів фактично збільшив їх розмір з 310 грн, які сплачував відповідач за попереднім рішенням, до 700 грн, не встановив, чи поліпшився матеріальний стан платника аліментів.

Крім того, суд залишив поза увагою положення ст. 10 ЦПК України, згідно з якою цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, а також ст. 60 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Проте висновок суду про зміну в бік зменшення матеріального стану позивача не обґрунтований належними та допустимими доказами відповідно до положень ст. ст. 58, 59 ЦПК України, крім того, суд не зазначив обставин і фактів на спростування доводів відповідача про те, що станом на час розгляду справи у суді позивач проживає із цивільним чоловіком, який надає матеріальне забезпечення, про що також повідомили батьки позивача, які були допитані судом першої інстанції як свідки.

На вищевказані обставини звертав увагу відповідач в апеляційній скарзі, однак на порушення вимог ст. ст. 303, 304, 316 ЦПК України апеляційний суд не перевірив у достатньому обсязі доводів апеляційної скарги відповідача та не зазначив обставин і фактів на їх спростування, що призвело до передчасного висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, а ухвалене у справі рішення суду апеляційної інстанції - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до апеляційного суду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Харківської області від 23 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак