Справа №585/1869/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1022/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання -

ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа : ОСОБА_6 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А :

В червні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до Роменського міськрайонного суду Сумської області з даним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_4 аліменти на її утримання в твердій грошовій сумі у розмірі 609 грн. щомісячно від дня предявлення позову і до 30 червня 2016 року. Свої вимоги мотивувала тим, що вона навчається на 3 курсі Полтавського базового медичного коледжу ( відділення сестринської справи ) денної форми навчання, термін закінчення якого 30 червня 2016 року, проте батько добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає.

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року позов ОСОБА_5 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини від усіх його доходів ( доходу ), щомісячно, починаючи стягнення з 26 червня 2015 року і до закінчення ОСОБА_5 навчання у Полтавському медичному коледжі, тобто до 30 червня 2016 року.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області від 09 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, змінено рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року, зменшено розмір аліментів до стягнення з ОСОБА_4 до 1/6 частини від усіх видій його заробітку ( доходу ), щомісяця.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах від 30 березня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково, рішення апеляційного суду Сумської області від 09 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до цього суду.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та поставити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_5

Вказує, судом першої інстанції при ухвалення оскаржуваного рішення не враховано, що ОСОБА_4 має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_4 від другого шлюбу, він є непрацездатною особою та не має можливості утримувати повнолітню дитину. Зазначає, що надбавка на непрацездатного члена сімї, яка входить до складу його пенсії не має враховуватись при визначенні розміру аліментів, а сума, що залишиться після сплати комунальних платежів є значно меншою ніж прожитковий мінімум на непрацездатну особу.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам рішення місцевого суду відповідає не у повному обсязі.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, батьком ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 є відповідач ОСОБА_4 ( а.с. 5 ).

ОСОБА_5 на контракнтій основі за денною формі навчається у Полтавському базовому медичному коледжі на третьому курсі на відділенні сетринської справи за денною формою наявчання, термін якого з 01 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року. Вартість навчання становить 7 000 грн. на рік ( а.с. 7 ).

Як вбачається із довідок Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №1820 від 16 квітня 2015 року ( а.с. 18 ) та №1920/17 від 01 червня 2016 року, ОСОБА_4 отримує пенсію за вислугу років, призначену згідно Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби», станом на 01 квітня 2015 року розмір пенсійної виплати складав 1567 грн. 57 коп., а на 01 червня 2016 року 1695 грн. 00 коп.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, шо ОСОБА_4 має можливість утримувати свою повнолітню доньку, яка продовжує навчатись, у звязку з чим потребує матеріальної допомоги. При визначенні розміру присуджених до стягнення аліментів 1/4 частини від усіх видій його доходів, суд першої істанції виходив з того, що відповідач має регулярий дохід, так як є пенсіонером і отримує пенсію

Проте, з такими висновками колегія суддів не може повністю погодитися, оскільки вони зроблені внаслідок неповного зясування судом обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

У відповідності до вимог ч. 1-2 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

За змістом частини 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує :

1) стан здоровя та матеріальне становище дитини;

2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

В пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України « Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів » №3 від 15 травня 2006 року розяснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

З 01.05.2016 року прожитковий мінімум на одну особу для працездатних осіб становить 1450 грн.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач має на своєму утриманні малолітню дитину, сукупний дохід його сімї на одного члена сімї є нижчим за встановлений законом прожитковий мінімум, тому колегія суддів вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо спроможності відповідача надавати допомогу повнолітній доньці та щодо часткового задоволення позову.

З урахуванням викладеного, колегія суддів дійшла до висновку, що рішення суду, згідно з пунктами 1) та 4) ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог за їх безпідставністю.

У відповідності до ч. 4 ст. 88 ЦПК України, відповідачу належить компенсувати за рахунок держави витрати по сплаті судового збору за розгляд справи в суді апеляційно та касаційної інстанції в сумі 267,96 грн. та 292,32 грн. відповідно.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313-316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 30 вересня 2015 року в даній справі скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_5 відмовити.

Компенсувати ОСОБА_4 за рахунок держави 267 гривень 96 копійок судового збору за розгляд справи в суді апеляційної інстанції та 292 гривні 32 копійки судового збору за розгляд справи в суді касаційної інстанції.

Рішення апеляційного суду набрало законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді