Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №336/3249/15 Головуючий у 1 інстанції: Дацюк О.І.
Провадження № 22-ц/778/2576/16 Суддя-доповідач: Спас О.В.

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
08 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Спас О.В.,

суддів: Онищенка Е.А.,

Полякова О.З.,

при секретарі Бабенко Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України
на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року

у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та встановлення законності стягнення грошових коштів, -

В С Т А Н О В И Л А :
У травні 2015 року ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та встановлення законності стягнення грошових коштів.

В позові зазначено, що ОСОБА_1 проходила військову службу у ВЧ НОМЕР_1 в період часу з 07.06.2005 року по 06.03.2015 року, займаючи посади помічника начальника фінансової служби та начальника фінансової служби. За висновками ревізії фінансово-господарської діяльності від 19.11.2013 року було виявлено, що в період час з 01.01.2012 року по 31.08.2013 року проводилось нарахування грошового забезпечення особам, виключеним зі списків особового складу ВЧ НОМЕР_1 , в загальній сумі 44163,95 грн. Відповідно до акту ДФІ ВЧ НОМЕР_1 було зайво сплачено кошти за найм житла в сумі 10000 грн. Наказом командира ВЧ НОМЕР_1 від 29.10.2014 року ОСОБА_1 була визнана винною у вчиненні зайвих нарахувань та притягнуто до матеріальної відповідальності в розмірі 33282,59 грн. 06.03.2015 року ОСОБА_1 була відрахована з ВЧ НОМЕР_1 , але до моменту її відрахування з її заробітку було утримано 2506,83 грн. ОСОБА_1 були складені та підписані розрахункові відомості за травень, червень, липень та серпень 2013 року, за якими зайво нараховане грошове забезпечення військовослужбовцям ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в загальній сумі 14457,47 грн. Також ВЧ НОМЕР_1 було зайво сплачено 1000грн за найм житла, з яких 1000грн було повернуто в ході претензійної роботи. Загальна сума невідшкодованих коштів складає 23457,47грн, але до звільнення ОСОБА_1 з військової служби з неї було утримано 3085,71 грн. Посилаючись на викладене, просили стягнути з ОСОБА_1 20371,76грн на користь ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України, вважати грошові кошти в сумі 3085,71грн законно стягнутими з ОСОБА_1 відповідно до наказу командира військової частини від 29.10.20134 року № 163.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року у позові відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду, ВЧ НОМЕР_1 Національної гвардії України звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на незаконність, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

ОСОБА_1 подані заперечення на спростування доводів апеляційної скарги та заява про розгляд справи апеляційним судом без її участі.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників позивача ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , дослідивши обставини справи в межах вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не ґрунтується на процесуальному законі.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

З 01 вересня 2005 року набрав чинності Кодекс адміністративного судочинства України (далі - КАС України), який визначив повноваження адміністративних судів щодо розгляду справ адміністративної юрисдикції, порядок звернення до адміністративних судів і порядок здійснення адміністративного судочинства.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 17 КАС України компетенція адміністративних судів поширюється на спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Публічною службою згідно з п. 15 ч. 1 ст. 3 КАС України є діяльність на державних політичних посадах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, дипломатична служба, інша державна служба, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

У цьому випадку спір між сторонами виник з приводу проходження відповідачем публічної служби - військової служби.

Свої вимоги позивач також обґрунтовував Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року № 243/95-ВР, що також підтверджує відсутність компетенції суду загальної юрисдикції для вирішення даної справи.

Розгляд судом першої інстанції справи в порядку цивільного судочинства не можна визнати правильним і ухвалене судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі.

Ураховуючи те, що порушення норм процесуального права, яке призвело до неправильного вирішення справи, допустив суд першої інстанції судове рішення підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі з підстав, передбачених ч. 1 ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 205, 307, 310, 313, 314, 315, 317 ЦПК України колегія суддів

У Х В А Л И Л А:
Апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України задовольнити частково.
Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 14 квітня 2016 року у цій справі скасувати.

Провадження у справі за позовом Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та встановлення законності стягнення грошових коштів закрити.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:
Судді: