Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Кафідової О.В., Колодійчука В.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами кредитного договору від

11 червня 2008 року, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та

ОСОБА_4, останній отримав кредит у розмірі 59 040 грн на умовах, визначених договором, на термін до 11 червня 2023 року. Неналежне виконання ОСОБА_4 умов кредитного договору призвело до утворення заборгованості в сумі 65 031,60 грн, яку просило стягнути з відповідача.

Рішенням Добровеличківського районного суду Кіровоградської області від 9 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного сулу Кіровоградської області від 2 лютого 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк»

65 031,60 грн у рахунок оплати заборгованості за кредитним договором та 650,31 грн судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, установивши фактичні обставини справи, давши оцінку наданим сторонами доказам (ст. 212 ЦПК України), правильно виходив із того, щоміж сторонами виникли зобов'язання, що випливають з кредитного договору. Оскільки відповідач виконував обов'язки, покладені кредитним договором, неналежним чином, позивач має право на повернення коштів. Наявність судових рішень від

20 жовтня 2010 року та від 30 січня 2013 року про стягнення заборгованості не припинили зобов'язань, а відтак банк має право на отримання сум, передбачених умовами договору.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Добровеличківського районного суду Кіровоградської області

від 9 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Кіровоградської області від 2 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

О.В.Кафідова

В.М.Колодійчук