ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/8416/16-ц
провадження № 4-с/753/180/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" травня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м. Києва Каліушко Ф.А. розглянувши скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - заявник, скаржник, ОСОБА_1) звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві та зобов'язання його вчинити певні дії.

Як вбачається зі змісту скарги та доданих до неї документів, 01 березня 2016 року Дарницьким районним судом м. Києва постановлено ухвалу, якою визнано дії старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Дарницького районного управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про закінчення виконавчого провадження неправомірними та зобов'язано начальника цього відділу скасувати зазначену постанову.

02 квітня 2016 року та 26 квітня 2016 року заявник двічі звертався до начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві з заявами щодо виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, однак зазначені заяви залишені останнім без виконання, у зв'язку з чим ОСОБА_1 просить суд визнати його бездіяльність неправомірною та зобов'язати відкрити виконавче провадження за для примусового виконання зазначеної ухвали.

Разом з тим, спори щодо оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця під час виконання судового рішення врегульовано Розділом VII Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) та Законом України «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. А частиною 2 ст. 384 цього Кодексу встановлено, що скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

Тобто, за змістом вказаних правових норм лише сторони виконавчого провадження мають право на звернення до суду з відповідною скаргою у межах цього процесуального закону.

Проте, як вбачається зі змісту скарги, заявник оскаржує бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві з приводу невчинення останнім виконавчих дій щодо виконання ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, не будучи при цьому стороною за даним виконавчим провадженням.

Водночас, особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності державної виконавчої служби врегульовано статтею 181 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), відповідно до п. 1 якої, учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

А пунктом 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року встановлено, що інші учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, визначених у статті 7 Закону про виконавче провадження, мають право на оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого згідно із вимогами ЦПК, до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (частина четверта статті 82 Закону про виконавче провадження).

У зв'язку з цим у разі подання такої скарги в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження за скаргою на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши скаргу до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Отже, спори щодо оскаржень рішень, дій та бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення, ухваленого згідно з вимогами ЦПК України, особою, яка не є стороною виконавчого провадження з виконання саме цього судового рішення, належать юрисдикції адміністративних судів.

Таким чином, оскільки розгляд даного спору відноситься до юрисдикції адміністративних судів, суддя дійшов висновку, що зазначена скарга не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Вивчивши матеріали справи, вважаю, що за таких обставин необхідно відмовити у відкритті провадження у даній справі.

На підставі викладеного та керуючись ст. 122 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

УХВАЛИВ:

У відкритті провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність начальника Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в м. Києві - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання її копії.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.