ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5695/16-ц
провадження № 2/753/3951/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва у складі головуючого судді Трусової Т.О. за участі секретаря Косолап Л.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» (далі - ПАТ «Укртранснафта») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 180103,68 грн.

На обґрунтування позову зазначив, що працював у ПАТ «Укртранснафта» на різних посадах і був звільнений з роботи 16 січня 2015 р. за угодою сторін. Під час розрахунку при звільненні з його заробітної плати було незаконно утримано грошові кошти в сумі 2735 грн. Ці грошові кошти були стягнуті з відповідача судовим наказом, який набрав законної сили 15 січня 2016 р. і пред'явлений до виконання 3 лютого 2016 р. 11 березня 2016 р. він отримав належні йому кошти на банківський рахунок. Враховуючи, що відповідач затримав розрахунок при звільненні відповідно до положень ст. 117 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) роботодавець повинен сплатити середній заробіток за весь час затримки розрахунку - за 244 робочих дні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав пославшись на викладені в позовній заяві обставини.

Відповідач позов не визнав пославшись на його безпідставність та протиправність. Заперечення ПАТ «Укртранснафта» обґрунтовані тим, що позивачу у день звільнення були виплачені усі належні кошти, а сума в розмірі 2735 грн. була утримана як зайво виплачена надбавка за вислугу років, якої він був позбавлений на підставі наказу про застосування дисциплінарного стягнення. В подальшому відповідач отримав лікарняний листок позивача, на підставі якого здійснив належних йому сум по тимчасовій непрацездатності. 16 лютого 2015 р. позивач особисто отримав розрахунковий листок за січень 2015 р. та довідки про доходи за 2012-2014 р. 4 січня 2016 р. відповідач отримав від Дарницького районного суду м. Києва заяву позивача про видачу судового наказу та судовий наказ та вказану суму. Враховуючи тривалий термін роботи позивача та невелику суму стягнення керівництво підприємства вирішило наказ не оскаржувати і перерахувало на рахунок виконавчої служби стягнуту суму.

На момент звільнення позивач перебував на лікарняному і після звільнення з вимогою про виплату йому утриманої надбавки в сумі 2735 грн. не звертався і про незаконність цього утримання не заявляв, а отже відповідачем не були порушені визначені ст. 116 КЗпП України строки розрахунку, вини відповідача у невиплаті позивачу вказаної суми немає.

Вислухавши позивача, представника відповідача та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ПАТ «Укртранснафта», займаючи посаду начальника відділу корпоративного розвитку та допоміжних виробництв.

Наказом від 14 січня 2015 р. № 4-к ОСОБА_2 звільнено з роботи з 16 січня 2015 р. за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 28).

Згідно з приписами ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Судом встановлено, що в день звільнення ОСОБА_2 не працював, перебуваючи на лікарняному (а.с. 34), проте розрахунок з ним було проведено в день звільнення шляхом перерахування коштів на його банківський рахунок, що не заперечується позивачем і підтверджується відомістю виплати заробітної плати (а.с. 31).

При розрахунку належних ОСОБА_2 до виплати сум було утримано 2735 грн. як зайво виплачена в листопаді 2014 р. надбавка за вислугу років, якої він був позбавлений на підставі наказу про застосування дисциплінарного стягнення (а.с. 30).

21 січня 2015 р. ОСОБА_2 пред'явив відповідачу листок непрацездатності за період з 14 по 21січня 2016 р., на підставі якого було здійснено нарахування та виплата належних йому сум по тимчасовій непрацездатності (а.с. 35).

У грудні 2015 р. ОСОБА_2, вважаючи утримання з його заробітної плати 2735 грн. незаконним, звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із заявою про видачу судового наказу, і 22 грудня 2015 р. було видано судовий наказ про стягнення з ПАТ «Укртранснафта» зазначеної суми як нарахованої, але не виплаченої заробітної плати (а.с. 5).

Судовий наказ набрав чинності 15 січня 2016 р., після чого ОСОБА_2 подав його на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції у м. Києві.

Постановою державного виконавця від 5 лютого 2016 р. було відкрите виконавче провадження з виконання зазначеного судового наказу (а.с. 6).

Копію постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження відповідач отримав 17 лютого 2016 р. (а.с. 39).

Постановою від 19 лютого 2016 р. державний виконавець встановив боржнику строк виконання судового наказу до 26 лютого 2016 р. (а.с. 43-44).

22 лютого 2016 р. ПАТ «Укртранснафта» перерахувало на рахунок виконавчої служби суму боргу (а.с. 45).

Правовою підставою заявлених ОСОБА_2 вимог є положення ч. 1 ст. 117 КЗпП України, відповідно до яких у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже з огляду на зміст зазначеної норми трудового законодавства зобов'язання з виплати звільненому працівнику середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні виникає при наявності таких складових: порушення встановлених ст. 116 КЗпП України строків розрахунку при звільненні; відсутність спору про їх розмір; вина власника підприємства або уповноваженого ним органу.

Згідно положень ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте доказів, які б підтверджували вину відповідача у затримці розрахунку при звільненні, позивачем не надано.

Враховуючи, що підставою для утримання з ОСОБА_2 2735 грн. був наказ про позбавлення його надбавки за вислугу років, який не оскаржувався і є чиним, та те, що вимогу про виплату утриманих при звільненні коштів позивач відповідачу не пред'являв і про наявність спору щодо цієї суми не заявляв, суд вважає відсутньою вину ПАТ «Укртранснафта» у невиплаті цієї суми при звільненні ОСОБА_2

Видача судом наказу про стягнення цієї суми значення для вирішення спору не має, оскільки оцінка правомірності утримання суми судом не надавалась, участі у розгляді заяви про видачу судового наказу відповідач не приймав, а оскарження боржником судового наказу є його правом, а не обов'язком.

Враховуючи встановлені обставини суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з ПАТ «Укртранснафта» середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні і відмовляє у позові за безпідставністю вимог.

Керуючись статтями 10, 11, 27, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Укртранснафта» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: