Справа № 129/1747/13-ц
Провадження у справі № 2/129/4/2016
У Х В А Л А

"19" лютого 2016 р. Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Ковчежнюка В.М.

з участю секретаря Хохлюк У.Ю.,

сторін та їх представників попередньо розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України (третя особа концерн «Військторгсервіс») про припинення права власності, зустрічним позовом заступника Вінницького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та самого Міністерства оборони України до ОСОБА_1 (третя особа без самостійних вимог на предмет спору концерн «Військторгсервіс») про визнання права власності на нежитлову будівлю та витребування її з чужого незаконного володіння, -

Встановив:

Ухвалою Гайсинського районного суду від 25.12.2015 р. прокурору та МОУ з урахуванням їх побажань надано строк до 29.01.2016 р., зокрема, для сплати судового збору за ставками, встановленими Законом «Про судовий збір».

29.01.2016 р. представник МОУ через канцелярію суду надав заяву, в якій, зокрема, просив відстрочити сплату судового збору до вирішення справи з огляду на майновий стан МОУ, яке проводить антитерористичну операцію на сході України і в звязку з цим не має фінансової можливості його сплатити.

В судовому засіданні прокурор та представник МОУ просили ще раз відкласти попередній розгляд справи до 19.02.2016 р. для в тому числі і сплати судового збору у встановленому законом розмірі, станом на 19.02.2016 р. МОУ надало документ про сплату 244грн., а у визначеному підпунктом 1 пункту 1 ч. 2 ст. 4 Закону «Про судовий збір» розмірі 1,5% від ціни позову, але не менше 1 мінімальної заробітної плати (1218грн. на час заявлення вимог), судового збору МОУ так і не сплатило, його представник та прокурор наполягали на відстроченні оплати збору до ухвалення рішення у справі згідно з ч.1 ст.82 ЦПК України.

ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 проти відстрочення МОУ сплати судового збору заперечили і заявили, що пенсіонер-інвалід 3-ї групи ОСОБА_1 з пенсією 2200грн. на місяць позовну заяву та заяву про витребування доказів судовим збором оплатив, а тому прокурор і МОУ як рівноправні учасники цивільного процесу свої зустрічні позовні вимоги мають також оплатити; надали суду висновок про середньо-ринкову вартість спірної нерухомості 478 900грн. і документи про пенсійний вік та інвалідність ОСОБА_1 3-ї групи.

З урахуванням позицій учасників розгляду справи, її матеріалів та вимог закону суд визнає за неможливе в даній ситуації ухвалювати рішення про відстрочення сплати судового збору МОУ, - з таких міркувань.

За змістом ч.1 ст.82 ЦПК України суд має право своєю ухвалою відстрочити сплату стороною судового збору до проголошення судового рішення лише з урахуванням її майнового стану, який для цілей цієї норми повинен бути таким, що унеможливлює сплату судового збору через відсутність чи брак коштів, або його сплата призведе до тяжкого погіршення фінансового стану сторони чи її фінансової неспроможності; крім того, відстрочення сплати судового збору не повинно порушувати встановлену п.2 ч.3 ст.129 Конституції України одну з основних засад (принципів) судочинства рівність усіх учасників процесу перед законом і судом, а також визначене ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право кожного на справедливий і безсторонній суд.

Зазначені принцип і право будуть грубо й неприпустимо порушені, якщо в цивільному процесі, здійснюваному на засадах рівності як про це заявив сам представник МОУ, первісний позивач пенсіонер-інвалід 3-ї групи ОСОБА_1 з місячною пенсією 2200 грн. і річним її розміром 26400 грн. виконує свій законний обовязок по сплаті судового збору під час подачі позову та заяви про забезпечення доказів, а зустрічний позивач центральний орган виконавчої влади МОУ з бюджетом на 2016 р. в сумі 55,6 млрд.грн. свої позовні вимоги судовим збором за законними ставками не оплатить, що означатиме протиправне надання незаконних переваг рівноправному учаснику цивільних відносин, який фінансово незрівнянно потужніший за свого опонента.

Цього висновку не спростовує участь МОУ в антитерористичній операції на сході України, яка насправді не впливає на його фінансову спроможність сплатити нікчемно малу порівняно з річним бюджетом суму судового збору, ні факт відсутності в кошторисі МОУ видатків на судові витрати, - останнє лежить вже в площині практичного додержання принципу «належного урядування» і повинно бути забезпечене державою для участі МОУ в судових процесах як рівноправного субєкта цивільних відносин.

Оскільки принцип рівності сторін є конституційною засадою судочинства, а право на справедливий безсторонній суд є основоположним, то порушувати їх і відстрочувати оплату судового збору фінансово спроможному МОУ, якому й так суд надав строк для його сплати з 25.12.2015 р. по 19.02.2016 р., за викладених обставин не можна, а тому в задоволенні заяви МОУ про відстрочення сплати судового збору до ухвалення судового рішення по справі необхідно відмовити.

Керуючись п.10 ч.8 ст.130 ЦПК України, -

Ухвалив:

Відмовити через безпідставність в задоволенні заяви представника МОУ про відстрочення МОУ сплати судового збору до ухвалення рішення за його зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на нежитлову будівлю та витребування її з чужого незаконного володіння.

Ухвала відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України оскарженню не підлягає.

Суддя: