У х в а л а

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Дьоміної О.О.,

Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом прокурора м. Кам`янець-Подільського в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство освіти і науки України, Подільський державний аграрно-технічний університет до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року прокурор м. Кам'янець-Подільського звернувся до суду в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство освіти і науки України, Подільський державний аграрно-технічний університет звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що наказом в.о. ректора Кам'янець-Подільського державного аграрно-технічного університету ОСОБА_2 від 29 травня 2014 року № 146-к ОСОБА_3 звільнено з посади декана біотехнологічного факультету на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 22 вересня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 13 листопада 2014 року, поновлено ОСОБА_3 на займаній посаді та стягнуто на його користь середньомісячну зарплату за час вимушеного прогулу з 29 травня 2014 року по 22 вересня 2014 року в сумі 30 325 грн 36 коп. Наказом від 08 квітня 2014 року № 81-к ОСОБА_4 звільнено з посади завідувача науково-виробничою лабораторією механізації технологічних процесів на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду від 09 жовтня 2014 року поновлено ОСОБА_4 на займаній посаді і стягнуто на його користь середньомісячну зарплату за час вимушеного прогулу з 08 квітня 2014 року по 09 жовтня 2014 року в сумі 15 437 грн 60 коп. та 1 000 грн у рахунок відшкодування моральної шкоди. Вказаними діями внаслідок незаконного звільнення, ОСОБА_2 завдав університету збитків на загальну суму 46 762 грн 96 коп. На підставі викладеного, прокурор просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Подільського державного аграрно-технічного університету заподіяну шкоду у розмірі 46 762 грн 96 коп.

Рішенням Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року, позов прокурора м. Кам'янця-Подільського в інтересах держави в особі органу, уповноваженого державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах - Міністерство освіти і науки України, Подільський державний аграрно-технічний університет задоволено.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Подільського державного аграрно-технічного університету шкоду у розмірі 46 762 грн 96 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Статтею 237 КЗпП України передбачено, що суд покладає на службову особу, винну в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу, обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи. Такий обов'язок покладається, якщо звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або якщо власник чи уповноважений ним орган затримав виконання рішення суду про поновлення на роботі.

Згідно з п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 11 листопада 1992 року (з подальшими змінами) при незаконному звільненні або переведенні на іншу роботу, виконанні рішення про поновлення працівника на роботі, що мало місце після введення в дію п. 8 ст. 134 та нової редакції ст. 237 КЗпП України (з 11 квітня 1992 року) настає повна матеріальна відповідальність винних в цьому службових осіб і обов'язок покрити шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи може бути покладено при допущенні ними в цих випадках будь-якого порушення закону, а не лише явного, як передбачалось раніше.

Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» № 14 від 29 грудня 1992 року (з подальшими змінами), застосовуючи матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди на підставі п. 8 ст. 134 КЗпП України, суди повинні мати на увазі, що за цим законом покладається обов'язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації у зв'язку з оплатою незаконно звільненому чи незаконно переведеному працівникові часу вимушеного прогулу або часу виконання нижче оплачуваної роботи, на винних службових осіб, за наказом або розпорядженням яких звільнення чи переведення здійснено з порушенням закону або яким затримано виконання рішення суду про поновлення на роботі. Відповідальність в цих випадках настає незалежно від форми вини.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року та ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками судів по їх оцінці.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 28 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 22 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: М.В. Дем'яносов

Судді: О.О. Дьоміна

А.В. Маляренко