АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 2-1514/10 Головуючий в суді І інстанції Зубов О.С.
Номер провадження 22ц/791/1477/16 Доповідач Орловська Н.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

Головуючого Орловської Н.В.

Суддів: Бездрабко В.О.

Майданіка В.В.

секретар Прушинська О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 квітня 2010 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зустрічним позовом ОСОБА_4 до закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання неправомірним підвищення процентної ставки в односторонньому порядку і зміни умов кредитного договору зустрічним позовом ОСОБА_6 до закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки недійсним і зобов'язання зняти заборону на предмет іпотеки

В С Т А Н О В И Л А:

13 липня 2009 року ЗАТ КБ «ПриватБанк», який згодом змінив назву на ПАТ КБ «ПриватБанк», звернулось до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 20.01.2008р. між Банком та ОСОБА_4 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому наданий кредит в сумі 50 000 доларів США з кінцевим строком погашення до 21.01.2018р., та із сплатою 14 відсотків річних за користування кредитними коштами.

Виконання кредитних зобов'язань ОСОБА_4 за вказаним кредитним договором забезпечене укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 договорами поруки, за умовами яких останні взяли на себе зобов'язання перед банком відповідати за зобов'язанням ОСОБА_4, що виникають із умов вище вказаного кредитного договору, в повному обсязі цих зобов'язань.

Також, в рахунок виконання зобов'язань ОСОБА_4 за кредитним договором, ОСОБА_6 передав в іпотеку належне йому нерухоме майно, а саме: будинок з господарчими будівлями та спорудами, розташований на земельній ділянці площею 522 кв.м. у АДРЕСА_1

Оскільки ОСОБА_4 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого утворилась заборгованість в розмірі 40459,65 доларів США, а тому позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, виселити ОСОБА_6 із житлового будинку по АДРЕСА_1 із зняттям його з реєстраційного обліку.

06.04.2010р. ОСОБА_4 подав зустрічну позовну заяву вказуючи, що Банком в односторонньому порядку була збільшена процентна ставка за кредитним договором з 14 відсотків до 21 відсотки річних, що є несправедливою та дискримінаційною умовою та істотно змінює обставини договору. Просив визнати неправомірним одностороннє підвищення банком процентної ставки, та зобов'язати відкоригувати графік погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами із урахуванням процентної ставки у розмірі 14 відсотків річних. Оскільки, внаслідок різкого підвищення курсу іноземної валюти сталося істотна зміна обставин валютного кредитного договору, що сторони не могли передбачити під час укладення договору, просив внести зміни до п.4.7 та розділу 6 кредитного договору.

ОСОБА_6 подав зустрічну позовну заяву до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання зняти заборону на це майно посилаючись на те, що укладений між ним та Банком договір іпотеки суперечить публічному порядку, оскільки Банк визначив перехід права власності на предмет іпотеки за ціною, що значно менше дійсної вартості. Також вважав, що оскільки він не є позичальником, а тому не може бути іпотекодавцем.

Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 28.04.2010 року позов ЗАТ КБ «ПриватБанк» задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, укладеним між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 в загальній сумі 40459,65 доларів США звернути стягнення на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_6 на праві власності шляхом продажу вказаного будинку ЗАТ КБ «ПриватБанк» з укладанням від імені власників договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, та правом отримання витягу з Державного реєстру прав власності. Виселити ОСОБА_6 з домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 із зняттям з реєстраційного обліку. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання неправомірним підвищення в односторонньому порядку процентної ставки та зміни умов кредитного договору, та зустрічного позову ОСОБА_6 до ЗАТ КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки недійсним та зобов'язання зняти заборону на це майно - відмовлено.

Зазначене рішення переглядалось в апеляційному порядку за апеляційною скаргою ОСОБА_4 та ОСОБА_6

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 01.06.2011 року рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.04.2010р. в частині задоволення позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про виселення ОСОБА_6 з домоволодіння АДРЕСА_1 із зняттям його з реєстраційного обліку скасовано та ухвалено нове рішення, яким ПАТ КБ «ПриватБанк» у задоволенні вказаних позовних вимог відмовлено за необґрунтованістю. В іншій частині рішення залишено без змін.

12.05.2016р. ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.04.2010р., яке просила скасувати в частині звернення стягнення на житловий будинок по АДРЕСА_1, посилаючись на те, що під час розгляду справи судом першої інстанції не враховано того факту, що вона є спадкоємцем після смерті її батька, якому належав вказаний будинок. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29.10.2015р. їй визначено додатковий строк для прийняття спадщини після смерті батька. У зв'язку з тим, що за рішенням суду від 28.04.2010р. банк звернув стягнення на спадкове майно, 1/4 частина якого повинна належати їй, її права як спадкоємця на даний час не можливо захистити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегією суддів встановлені такі обставини.

Після смерті ОСОБА_7, померлого 17 січня 1995р., право власності в порядку спадкування на спадщину до складу якої належить житловий будинок АДРЕСА_1 у рівних частках по 1/3 частині будинку набули ОСОБА_6, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у відповідності до свідоцтва про право на спадкування, виданого 21.04.2006р.

На підставі договору дарування, укладеного 22.05.2006р. ОСОБА_6 отримав у дар від ОСОБА_8 та ОСОБА_9, належні їм 2/3 частини зазначеного домоволодіння.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань, які виникли між ОСОБА_4 і ЗАТ КБ «ПриватБанк», на підставі кредитного договору укладеного 21.01.2008р., ОСОБА_6 передав кредитору в іпотеку належний йому на праві власності будинок на умовах договору іпотеки від 21.01.2008р.

Рішенням Суворовського районного суду м Херсона від 28.04.2010р. встановлено факт порушення позичальником кредитного зобов'язання та в рахунок погашення заборгованої суми 40 459,65 дол. США звернуто стягнення на предмет іпотеки. Рішення в цій частині набуло чинності після його перегляду апеляційним судом на підставі рішення від 01.06.2011р. (а.с.52-54, 100-102).

Звертаючись із апеляційною скаргою на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28.04.2010р., у справі, що розглядається, ОСОБА_3 учасником судового розгляду не була, однак порушення своїх прав у спорі з приводу виконання кредитних зобов'язань позичальником перед ЗАТ КБ «ПриватБанк» пов'язувала із тим, що рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 29.10.2015р. їй, ОСОБА_3, визначений додатковий строк для прийняття спадщини ОСОБА_7, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 строком на два місяці після набрання цим рішенням законної сили, тоді як звернення стягнення на спірне майно у тому числі і на належну їй на праві спадкування за законом 1/4 частину житлового будинку, перешкоджає їй в отриманні права власності на зазначене майно. (а.с.135).

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 04.04.2016р. відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_6 і ОСОБА_9 про визнання недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом від 21.04.2006р. та договору дарування від 22.05.2006р., предметом яких був спірний житловий будинок.

Апеляційним судом у наведеній справі встановлено, що ОСОБА_3, хоч і належить до спадкоємців першої черги за законом після смерті батька ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, але спадщину у встановлений ст.549 ЦК УРСР (в редакції 1963р.), шестимісячний строк та порядку не прийняла на відміну від решти спадкоємців, яким є ОСОБА_6, які набули право власності на предмет спадкування та розпорядились своїм правом власності. Суд у наведеній справі також встановив той факт, що спірний житловий будинок на частину якого претендує ОСОБА_3 в порядку спадкування не може вважатись таким, що лишився в натурі після того, як рішенням суду від 28.04.2010р. за вимогою кредитора ЗАТ КБ «ПриватБанк» звернуто стягнення на це майно іпотекодавця ОСОБА_6 в забезпечення виконання зобов'язань позичальника шляхом продажу предмета іпотеки. (а.с. 214-216).

У справі, яка розглядається встановлено, що ОСОБА_3 право власності в порядку спадкування на житловий будинок, який є предметом іпотеки не набула.

Правомірність набуття ОСОБА_6 прав власності на спірний житловий будинок та наявність у останнього повноважень передати це майно в іпотеку для забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника перед ЗАТ КБ «ПриватБанк», а також чинність договору іпотеки жодною із сторін наведених правовідносин та будь - кого із заінтересованих осіб не заперечена.

Виходячи із встановленого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, принципу визначеності судового рішення для учасників спірних правовідносин, ухвалене у даній справі рішення суду, яким звернуто стягнення на спірне майно, що є предметом іпотеки, право власності на який ОСОБА_3 не має, не може бути визнано таким, що порушує її права та інтереси з підстав, зазначених у поданій нею апеляційній скарзі.

Оскільки заявник у відповідності до ч.1 ст. 292 ЦПК України права апеляційного оскарження ухваленого у даній справі рішення не має, апеляційну скаргу належить відхилити, апеляційне провадження закрити.

Керуючись ст.ст. 303, 307, ч.1 ст. 292 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 28 квітня 2010 року у справі за позовом закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення зустрічним позовом ОСОБА_4 до закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання неправомірним підвищення процентної ставки в односторонньому порядку і зміни умов кредитного договору зустрічним позовом ОСОБА_6 до закритого акціонерного товариства КБ «ПриватБанк» про визнання договору іпотеки недійсним і зобов'язання зняти заборону на предмет іпотеки.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно з моменту проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий ____________ Н.В.Орловська

Судді: ____________ В.О.Бездрабко

____________ В.В.Майданік