Справа № 350/57/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1220/2016
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г.В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Девляшевського В.А.,

суддів: Меленко О.Є., Фединяка В.Д.,

секретаря Яковин М.Я.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Рожнятівського районного суду від 12 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 предявила до ОСОБА_3 позов про стягнення аліментів на своє утримання, мотивуючи позовні вимоги тим, що відповідач відмовляється утримувати сімю матеріально. Посилаючись на те, що їхня спільна дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не досягла трьохрічного віку, просила позов задовольнити та стягувати із відповідача аліменти на її користь по 1000 грн щомісячно на своє утримання до досягнення донькою ОСОБА_4 трирічного віку.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 12 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 задоволено. Постановлено стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на її утримання у розмірі по 500 грн щомісячно до досягнення дочкою ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, трирічного віку. Також постановлено стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 551,20 грн судового збору.

Не погоджуючись із даним рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій посилається на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, а також на недоведеність судом обставин, які мають значення для справи. Апелянт вважає неналежним доказом у справі акт обстеження матеріально-побутових умов від 09.12.2015 року, оскільки названий документ засвідчив лише факт виїзду його на заробітки, а не наявність можливості забезпечувати дружину. Крім того, вважає апелянт, судом не було враховано, що він сплачує аліменти також і на утримання дітей доньки ОСОБА_4 та синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, по 1000 грн на кожного, а також те, що він утримує свою матір-пенсіонерку. Також ОСОБА_3 звертає увагу суду на те, що сукупний розмір витрат на утримання дітей та матері становить близько 4000 грн в місяць, при тому, що середня заробітна плата у Волинській області становить 3383 грн. Посилаючись на те, що він не заперечує сплачувати на утримання дружини по 200 грн щомісячно, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про стягнення з нього на користь дружини по 200 грн щомісячно.

Сторони в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, хоч судові повідомлення були вручені завчасно. Отже, є правові підстави для розгляду справи у їх відсутності.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції, виходячи із вимог ст. ст. 84, 184 СК України, врахував матеріальне становище відповідача та доводи позивачки, згідно яких прийшов до висновку про можливість надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дружини в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн до досягнення дитиною трьохрічного віку. З таким висновком погоджується і колегія суддів.

Із змісту ст. 84 СК України вбачається, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони з 19.08.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося троє дітей ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.3,4).

Із змісту акту Ясенської сільської ради від 09.12.2015 року вбачається, що позивачка ОСОБА_2 в даний час не працює, займається доглядом і вихованням своїх трьох неповнолітніх дітей. В акті зазначено, що її матеріально-побутові умови є важкими, і вона потребує матеріальної допомоги. Натомість, відповідач ОСОБА_3 є особою молодого віку, фізично здоровим, працездатним, виїжджає на сезонні роботи за кордон, що особисто ним не заперечується.

За таких обставин суд прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідач зобов'язаний і має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини в розмірі 500 грн щомісячно до досягнення донькою ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, трьох років.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта про те, що він не має змоги сплачувати аліменти ще й на утримання позивачки, оскільки сплачує аліменти на трьох дітей. Адже, по-перше, право дружини на утримання на період догляду за дитиною віком до трьох років існує паралельно із правом на утримання неповнолітньої дитини. А по-друге, відповідач не подав суду належні та об'єктивні документальні докази своєї неспроможності надавати матеріальну допомогу позивачці до досягнення їх дитиною віку трьох років.

Крім того, на думку колегії суддів, не заслуговують на увагу і доводи апелянта про утримання ним матері пенсійного віку, оскільки матір відповідача ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_5, знаходиться на обліку у Пенсійному фонді України та отримує державну пенсію (копія посвідчення а.с.58).

Приймаючи до уваги вище викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції в даній справі виніс рішення з дотриманням вимог норм матеріального і процесуального права. Доводи апелянта правильності висновків суду не спростовують. Тому підстав для скасування рішення немає.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 307; 308; 313; 314; 319; 324; 325 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Рожнятівського районного суду від 12 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів після набрання нею законної сили.

Головуючий В.А. Девляшевський

Судді: О.Є. Меленко

ОСОБА_9