Справа №463/1077/14-ц
Провадження №6/463/50/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2016 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі головуючого судді - Шеремети Г.І.

при секретарі с/з - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за поданням Личаківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції, заінтересовані особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ПАТ КБ «Надра» про визначення частки з майна боржника, -

встановив:

Головний державний виконавець Личаківського відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_6 звернувся до суду із поданням та просив визначити частку квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2 з метою її подальшої реалізації.

Подання мотивує тим, що на виконанні у Личаківському ВДВС ЛМУЮ перебуває зведене виконавче провадження ВП №50089159 з примусового виконання виконавчих проваджень, де боржником є ОСОБА_2 на загальну суму 140 159,93 грн. Під час примусового виконання виконавчого провадження державним виконавцем вжито заходів щодо виявлення майна боржника та встановлено, що згідно інформації з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за боржником зареєстроване нерухоме майно на праві спільної сумісної власності, а саме: квартира АДРЕСА_2. У звязку з належністю боржникові нерухомого майна на праві спільної сумісної власності, то для здійснення примусового виконання виконавчих листів просить визначити частку майна боржника ОСОБА_2 у цьому майні.

Учасники процесу в судове засідання з розгляду даної справи не зявилися, про час та місце судового розгляду були належним чином повідомлені, про причини неявки суд не повідомили. Їх неявка відповідно до вимог ч.2 ст.379 ЦПК України, не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

З'ясувавши обставини справи, оглянувши матеріали подання та письмові документи, долучені до нього, суд вважає, що в поданні слід відмовити виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 22.09.2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_7 «Надра» заборгованість за кредитним договором від 19.02.2008 року №28/48/08-Ф в сумі 139462,63 грн. та судовий збір в розмірі 697,30 грн. Боржником заборгованість добровільно не сплачена, тому за заявою стягувача про відкриття виконавчого провадження та на підставі виконавчих листів №2/463/937/14, виданих 19.03.2015 року Личаківським районним судом м. Львова, державним виконавцем в порядку ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №48240662, ВП №48240793 від 28.07.2015 року.

Відповідно до вимог ст.ст. 5, 7 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати заходів примусового виконання рішень, встановлених цим законом, неупереджено, своєчасно, повно вчиняти виконавчі дії. Відповідно до ч. 6 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження", стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Право на звернення державного виконавця до суду із поданням про визначення частки боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, передбачено ст. 50 Закону України "Про виконавче провадження" та ст. 379 ЦПК України.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця.

При цьому згідно з ч. 2 ст. 370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як вбачається з матеріалів справи, зокрема з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна (а.с. 27-28) боржнику ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3, ОСОБА_5 та ОСОБА_4

Зважаючи на те, що з відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вбачається певна непослідовність та суперечність у зазначенні виду спільної власності та розподілі часток власників квартири, то суд позбавлений можливості визначити частку боржника ОСОБА_2 в майні.

А тому в задоволенні подання відмовляє.

Керуючись ст. 379 ЦПК України, ст.ст. 366, 371 ЦК України, суд, -

ухвалив:

В поданні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Личаківський районний суд м. Львова протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Шеремета Г. І.