Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1116/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кулінка Л. Д.
Доповідач Белінська І. М.
УХВАЛА

Іменем України

18.05.2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

Белінської І.М. - головуючої,

Франко В.А.,

Чельник О.І.,

при секретареві - Постоєнко А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у М.Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання договору недійсним, за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Кіровського районного суду М.Кіровограда від 20.01.2016 року,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 16.05.2008 року між ним та акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», який в подальшому змінив своє найменування на ПАТ «УкрСиббанк», укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 на суму 29143,00 дол.США під 12,5 % річних до 15.05.2015 року. 30.01.2009 року між сторонами укладені додаткові угоди: №1 про перенесення сплати процентів за період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року на період з 01.11.2013 року по 25.11.2013 року, зміну кінцевого терміну повернення кредиту на 15.05.2017 року, зміну графіка погашення кредиту; №2 про зміну розміру ануїтетного платежу з 525,00 дол.США на 450,00 дол.США, встановлення комісії за управління кредитом при зміні схеми погашення кредиту у розмірі 1 дол.США. Вказував на те, що зазначений кредитний договір суперечить вимогам законодавства України й містить явно несправедливі умови, внаслідок чого завдає значні матеріальні збитки позивачеві. Станом на дату укладення спірного кредитного договору відповідач не був уповноваженим банком на здійснення валютної операції з надання позивачеві кредиту в іноземній валюті, оскільки не мав відповідної індивідуальної ліцензії, тому не мав права на здійснення кредитних операцій з резидентами в іноземній валюті. Детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача в кредитному договорі відсутній, також у договорі не наведено обґрунтування вартості супутніх послуг.

Рішенням Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20.01.2016 року у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що чисельні порушення норм законодавства, допущені банком при укладенні спірного кредитного договору призвели до несправедливості його умов в цілому й суперечності принципу добросовісності, внаслідок істотного дисбалансу встановлених ним договірних прав і обов'язків на погіршення становища споживача, що є підставою для визнання такого договору недійсним.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції - залишенню без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ПАТ «УкрСиббанк» (правонаступник Акціонерного комерційного інноваційного банку «УкрСиббанк») та ОСОБА_5, укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 16.05.2008 року, за умовами п.п. 1.1., 1.2.2., 1.4. яких позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 29143,00 дол. США, що дорівнює еквіваленту 147172,15 за курсом НБУ на день укладання договору на придбання автомобіля, строком дії до 15.05.2015 року включно, а відповідач зобов'язувався повністю повернути банку одержану суму кредиту і сплатити проценти за користування грошовими коштами на умовах та в порядку, передбачених договором. Відповідно до п. 1.3. договору процента ставка за кредитом становить 12,5 % річних (а.с. 7-11).

Відповідно до п. 1.2.2. Договору позичальник зобов'язується повернути суму кредиту та сплачувати проценти шляхом сплати ануїтентних платежів у розмірі 525,00 дол. США в день сплати ануїтет них платежів. Розмір ануїтетного платежу може змінюватися у випадку зміни процентної ставки згідно із п.п. 1.3.1., 10.2. цього договору.

30 січня 2009 року сторони уклали додаткові угоди до договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 16.05.2008 року.

Відповідно до п.1.2. додаткової угоди №1 змінено кінцевий термін повернення кредиту за договором, а саме: позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 15.05.2017 року, якщо тільки не буде застосований інший термін повернення кредиту відповідно до умов договору. (а.с.12)

Згідно з п. 2.1. додаткової угоди № 2 позичальник з дати підписання цієї угоди зобов'язується повернути кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтет них платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 450,00 дол. США. День сплати ануїтетного платежу 25 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж. Розмір ануїтетного платежу може змінюватися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов договору.

Пунктом 10.13 цього договору передбачено, що його підписання позичальником свідчить про те, що: всі умови даного договору йому цілком зрозумілі і він визнає їх справедливими по відношенню до нього; перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (а.с.10).

В матеріалах справи наявний графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, який є невід?ємною частиною кредитного договору, із підписом позичальника ОСОБА_5А (а.с. 40-41).

Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо наявності заборгованості позичальника перед банком, можна дійти висновку про те, що позивач тривалий час без порушень сплачував щомісячні фіксовані платежі на погашення кредиту, виконуючи тим самим умовами договору.

Наведені обставини дають підстави вважати, що позичальник був ознайомлений із умовами споживчого кредитування у банку, інформацією щодо сукупної вартості кредиту, порядку погашення основної суми кредиту, процентів за користування кредитом, графіком платежів, загальним розміром вказаних сум та розміром сукупних витрат, необхідних для укладення кредитного договору, про що свідчить його підпис на самому договорі, додаткових угодах № 1 і № 2 до кредитного договору, тобто отримав від банку повну і достовірну інформацію, передбачену ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про умови кредитування та сукупну вартість кредиту.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Стаття 18 Закону України «Про захист прав споживачів» містить самостійні підстави визнання угоди (чи її умов) недійсною.

Так, за змістом ч. 5 цієї норми у разі визнання окремого положення договору, включаючи ціну договору, несправедливим може бути визнано недійсним або змінено саме це положення, а не сам договір.

Тільки у разі, коли зміна окремих положень або визнання їх недійсними зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення підлягають зміні або договір може бути визнаний недійсним у цілому (ч. 6 ст. 18 Закону).

Визначення поняття «несправедливі умови договору» закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: порушення умовами договору принципу добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України), призведення умовами договору до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдання умовами договору шкоди споживачеві.

Аналіз оспорюваного позивачем кредитного договору з додатками і зокрема змісту п. 10.13 цього договору, а також та обставина, що після укладення кредитного договору позивач постійно і тривалий час виконував його умови, що свідчить про погодження його з умовами договору дають підстави для висновку, що позивач, підписуючи цей договір, вважав його умови цілком прийнятними і справедливими по відношенню до себе.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що оспорюваний договір укладено до набрання чинності Законом України від 22.09.2011 року № 3795-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», на який позивач посилався як на підставу для задоволення позову, а також правильно враховував наявність банківської ліцензії та дозволу Національного банку України у ПАТ «УкрСиббанк», а тому суд дійшов правильного висновку про законність надання відповідачем позивачу кредиту в іноземній валюті із зобов'язанням повернення такого та сплати процентів за користування ним.

Отже, встановивши наведені обставини та давши їм вірну правову оцінку, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про безпідставність вимог позивача і правомірно прийняв рішення про відмову у визнанні договору недійсним.

Оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, а тому відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Кіровського районного суду м.Кіровограда від 20 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили.

ГОЛОВУЮЧА: І.М.Белінська

СУДДІ: В.А.Франко

О.І.Чельник