провадження № 2/616/87/16
справа № 616/137/16-ц
26 квітня 2016 року Великобурлуцький районний суд Харківської області у складі головуючого судді Нестайка Ю.В.
з участю: секретаря судового засідання Капленко А.В.
відповідача ТОВ «Лізингова Компанія «Ваш Авто» (представник не зявився)
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова Компанія «Ваш Авто» про стягнення коштів у звязку з розірванням договору,
В судовому засіданні позивач позов підтримав, за правилами допиту свідка пояснив, що у листопаді місяці 2015 р. в мережі Інтернет він побачив оголошення про продаж трактора МТЗ-82 за ціною 134 000 грн. В оголошені не було вказано продавця, було лише зазначено його телефон. Він зацікавився пропозицією, так як давно мав намір придбати трактор, а запропонована ціна майже втричі була нижче ринкової. Зателефонувавши, отримав інформацію, що продавець знаходиться у м. Кременчук Полтавської області. Йому пояснили, що така низька ціна обумовлена тим, що трактор 2010 року випуску і таких тракторів залишилося обмаль. Повіривши отриманій інформації, він зі своїм братом ОСОБА_2 згідно телефонної домовленості з продавцем прибули о 10-00 год. до м. Кременчук. Однак там їх прийняли лише біля 12-00 год. і поспіхом запропонували сплатити аванс 49 000 грн., посилаючись на обідню перерву, після чого у напівтемному приміщенні дали на підпис договір, не давши можливості його прочитати. Після цього запропонували їхати до населеного пункту Требухів Київської області, де начебто зберігається трактор. На півдорозі до Требухова їм зателефонували і повідомили, що сьогодні трактор отримати не вдасться і наступного дня його доставлять за місцем їхнього проживання. Вони повернулися додому, однак після неодноразових дзвінків до продавців зрозуміли, що їх ошукали і ніякого трактора вони не отримають. Після письмового звернення до ТОВ «Лізингова Компанія «Ваш Авто», від імені якої був укладений договір, з повідомленням про розірвання договору, він отримав письмове підтвердження щодо розірвання договору, в якому також містилася відмова повернути сплачені кошти з посиланням на умови договору.
Відповідач не надав заперечення проти позову, повторно не направив до суду представника, не повідомивши про причини цього. Відповідач був належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи (а.с. 57,59).
Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України справа судом розглянута заочно, на підставі наявних у ній доказів.
Вислухавши пояснення позивача, дослідивши наявні по справі докази, судом встановлені обставини справи і визначені відповідно до них правовідносини.
Свідок ОСОБА_2М пояснив, що разом з братом позивачем по справі, вони вирішили придбати трактор МТЗ 82. Щодо обставин укладання договору з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» свідок дав пояснення, аналогічні поясненням позивача, доповнивши, що при укладанні договору у м. Кременчук з ними спілкувалися дві жінки, які створили такі умови, щоб його брат підписав договір не читаючи, попередньо оплативши 49 000 грн.
01 грудня 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто», в особі представника ОСОБА_3, який діяв на підставі довіреності №28 від 29 вересня 2015 року (надалі Лізинодавець) та ОСОБА_1 (надалі Лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу №002555 (далі Договір) (а.с. 9-16).
Відповідно до п.3.1 Договору Лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу у користування майно (надалі Предмет Лізингу, визначений у п.1.1 цього Договору), а Лізингоодержувач зобов'язується прийняти Предмет Лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього Договору.
У відповідності до п.1.1 Договору предметом Лізингу є трактор «МТЗ-82.1.26».
У день укладання договору Позивач сплатив відповідачеві 49 000 грн., що підтверджується банківською квитанцією (а.с. 20).
07 грудня 2015 року позивач надіслав відповідачеві вимогу про повернення сплачених коштів у звязку з розірванням договору фінансового лізингу № 002555, які відповідач отримав 23.12.2015 р. (а.с. 18-19).
ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» листом від 12 січня 2016 року відмовило ОСОБА_1 у поверненні грошових коштів, сплачених у зв'язку із укладенням договору лізингу № 002555 від 01 грудня 2015 року, із посиланням на п.9.7, п. 12.1 укладеного Договору, відповідно до яких сплачені кошти зараховані як адміністративний платіж, який не повертається ні за яких умов при розірванні договору за ініціативою Лізингоодержувача (а.с. 17).
Відповідно до ч.1 статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.
Згідно ч.2 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.
У відповідності до частини 1 статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані із його недійсністю.
Виходячи з положень статей 1 та 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» укладений між сторонами договір фінансового лізингу є за своєю природою змішаним договором, який поєднує в собі ознаки договору купівлі-продажу із розстроченням платежу та договору найму автотранспортного засобу. Крім цього, відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансовий лізинг вважається фінансовою послугою, а тому на правовідносини між сторонами розповсюджується й положення Закону України «Про захист прав споживачів».
Частинами 3 і 4 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено, що у разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями споживач має право розірвати договір за умови повідомлення про це продавця (виконавця) протягом чотирнадцяти днів з дати одержання документа, який засвідчує факт здійснення правочину поза торговельними або офісними приміщеннями чи прийняття продукції або першої поставки такої продукції, за умови, що така продукція є річчю, а прийняття чи поставка продукції відбувається пізніше часу одержання споживачем документа на їх продаж.
У разі реалізації продукції поза торговельними або офісними приміщеннями продавець (виконавець) повинен повернути сплачені гроші без затримки не пізніше тридцяти днів з моменту повідомлення споживачем про розірвання договору.
В укладеному сторонами Договорі не вказано місце його укладання.
Частиною 9 статті 12 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо всупереч вимогам цієї статті протягом установлених строків продавець (виконавець) не здійснює повернення сплаченої суми грошей за продукцію у разі розірвання договору, споживачеві виплачується неустойка в розмірі одного відсотка вартості продукції за кожний день затримки повернення грошей.
Пункт 12.1 укладеного між сторонами Договору фінансового лізингу є нікчемний, так як суперечить ст.12 Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами.
Відповідач не надав доказів, які б спростовували докази, надані позивачем.
Грошові кошти відповідач мав повернути позивачеві до 22.01.2016 р. (тридцять днів з дня отримання вимоги позивача про розірвання договору та повернення сплачених коштів).
Підстав для стягнення неустойки за період з 06.01.2016 р. по 21.01.2016 р. немає і в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню.
Сплачений позивачем судовий збір відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тобто 1% від 67 620 грн.
Керуючись ст.ст. 10,11,60,88, 212-215, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги через Великобурлуцький районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.
Суддя Ю.В. Нестайко