Справа № 754/5221/16-ц
У Х В А Л А

Іменем України

10 травня 2016 року Суддя Деснянського районного суду міста Києва Ярошенко С.В., перевіривши виконання вимог ст. 119-121 ЦПК України по матеріалам заяву ОСОБА_1 про зняття арешту,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Деснянського районного суду міста Києва з вищевказаною заявою.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 18.04.2016 року, заяву було залишено без руху, виходячи з наступного.

За правилом ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Зі змісту заяви вбачається, що заявник просить зобов'язати ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві звільнити майно з під арешту, у зв'язку з відсутністю заборгованості по сплаті аліментів.

В ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені випадки зняття арешту з майна боржника.

З наданих заявником матеріалів справи суду, не вбачається чи накладався арешт в межах виконавчого провадження і якого саме; чи звертався заявник з відповідною заявою до виконавчої служби про зняття арешту, якщо арешт було накладено виконавчою службою; чи отримано заявником відмову від державного виконавця про зняття арешту; не зазначено на яке саме майно накладено арешт і як наслідок не конкретизовано вимоги заяви в частині зняття арешту з майна.

Суд звертав увагу не те, що ст. 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи мають право звернутися до суду із скаргою.

Також суд звертав увагу на те, що, якщо порушені заявником питання про звільнення майна з-під арешту є спором, то вирішувати таке спірне питання необхідно в позовному провадженні, шляхом подачі до компетентного суду позову про звільнення майна з-під арешту, а не у спосіб подачі до суду скарги в порядку правил ст. 383 ЦПК України.

Звернення до суду саме з заявою про зняття арешту з майна в порядку ЦПК України, можливе лише в порядку вирішення питання про скасування заходів забезпечення позову, якщо таке забезпечення судом мало місце.

Суд звертав увагу на те, що в матеріалах справи міститься ухвала Деснянського районного суду міста Києва від 28.03.2016 року про відмову в задоволенні заяви ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову, на підставі того, що в процесі розгляду цивільної справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, судом арешт на майно не накладався.

Таким чином, заявнику необхідно було визначитись з способом захисту своїх прав, конкретизувати свої вимоги та обґрунтувати зміст заяви, надати суду відповідні докази в обґрунтування своїх вимог.

За таких обставин суд надав заявнику строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником ухвали суду про залишення заяви без руху.

Вказану ухвалу заявник отримав 05.05.2016 року про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

На виконання вимог ухвали суду про усунення недоліків ОСОБА_1 06.05.2016 року подав до суду заяву з додатками до неї, проте, вимоги ухвали повністю не виконав, недоліки вказані в ній в повному обсязі не виправив.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що подана заява вважається неподаною та підлягає поверненню, що не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставною для її повернення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 119- 121 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про зняття арешту- вважати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд міста Києва протягом п'яти днів з дня отримання ухвали, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: