У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А., Штелик С.П.

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_3, про стягнення коштів за касаційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила суд ухвалити судове рішення, яким стягнути на її користь з відповідача 425 тис. грн, посилаючись на те, що у квітні 2008 року ОСОБА_2 від її імені, на підставі довіреності, продав належну їй квартиру та отримав від покупця кошти за договором, які їй не передав.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 425 тис. грн отриманих на підставі довіреності від 29 січня 2008 року, посвідченої приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Насобіною Г.О., зареєстрованої у реєстрі за № 412, за договором купівлі-продажу від 1 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., зареєстрованого у реєстрі за № 1280.

Вирішено питання про відшкодування судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року у вищевказаній справі.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу апеляційного суду скасувати, направити справу для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Однією з основних засад судочинства, визначених п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Цим правом, яке гарантується ст. 129 Конституції України та ст. 13 ЦПК України, скористався ОСОБА_3

З матеріалів справи убачається, що ОСОБА_3 неодноразово намагається оскаржити рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року, з яким не погоджується, та звертається з апеляційними скаргами до суду апеляційної інстанції. При цьому він зазначає різні підстави для скасування судового рішення.

Судом установлено, що рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року позов задоволено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, 4 березня 2013 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу (а.с. 197 т. 1).

19 березня 2013 року ОСОБА_3, також не погодившись із вказаним рішенням суду, подав апеляційну скаргу (а.с. 212 т. 1), яку ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2013 року визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 230 т. 1).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2014 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2013 року залишено без змін.

20 травня 2013 року ОСОБА_3 повторно подає апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції (а.с. 5 т. 2), яку ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2013 року визнано неподаною та повернуто заявнику (а.с. 29 т. 2).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2014 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 жовтня 2013 року залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2013 року відхилено скаргу ОСОБА_2, рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 лютого 2014 року рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 липня 2013 року залишено без змін.

8 листопада 2013 року ОСОБА_3 знову подав апеляційну скаргу на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за вищевказаною апеляційною скаргою ОСОБА_3

30 жовтня 2014 року ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу разом з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження, яку ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2014 року було залишено без руху на підставі ч. 3 ст. 297 ЦПК України та надано заявнику строк для усунення недоліків, зокрема, подачі суду апеляційної інстанції заяви про поновлення строку із зазначенням інших причин поважності пропуску строку на апеляційне оскарження.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2015 року було відмовлено у відкритті апеляційного провадження з тих підстав, що ОСОБА_3 не усунув недоліки апеляційної скарги у встановлений у вищевказаній ухвалі апеляційного суду строк.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2015 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 5 лютого 2015 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 у відкритті апеляційного провадження на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 13 лютого 2013 року у вищевказаній справі на підставі ч. 4 ст. 297 ЦПК України.

При цьому суд виходив із того, що ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 15 січня 2014 року ОСОБА_3 було відмовлено у відкритті апеляційного провадження у справі. Вказана ухвала не була оскаржена та є чинною.

Такі висновки апеляційного суду є правильними та відповідають вимогам закону.

Згідно ч. 4 ст. 297 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі також у випадках, якщо є ухвала про відмову у задоволенні апеляційної скарги цієї особи або про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою.

Відповідно до ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов'язані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки.

Ухвала апеляційного суду постановлена з додержанням норм процесуального права і підстав для її скасування не убачається.

З урахуванням викладеного та положення ч. 1 ст. 342 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 19 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя: Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

В.А. Черненко

С.П. Штелик