Ухвала

іменем україни

13 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Маляренка А.В., Парінової І.К.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради до ОСОБА_4 про стягнення державних коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтаві ради (далі - УПСЗН ВК Октябрської районної у м. Полтаві ради) звернулося до суду з указаним позовом, у якому просило стягнути з відповідача на свою користь державні кошти, які були виплачені матері його двох дітей у період із 01 березня 2006 року до 31 травня 2006 року та із 01 червня 2008 року до 28 лютого 2015 року у розмірі 50 577 грн.

На обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що у зв'язку з тим, що відповідач ухилявся від утримання дітей та сплати аліментів, то УПСЗН ВК Октябрської районної у м. Полтаві ради за заявою матері дітей - ОСОБА_5 призначено соціальну допомогу. За період із 01 березня до 31 травня 2006 року та із 01 червня 2008 року до 28 лютого 2015 року така допомога виплачена у розмірі 50 577 грн.

Виходячи зі підстав, передбачених п. 10 ст. 181 СК України, п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189, позивач просив стягнути з відповідача на користь держави в їхній особі 50 577 грн.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_4 на користь держави в особі УПСЗН ВК Октябрської районної у м. Полтаві ради 50 577 грн.

Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції або ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 10 ст. 181 СК України суми наданої дитині тимчасової державної допомоги підлягають стягненню з платника аліментів до Державного бюджету України у судовому порядку.

Крім того, відповідно до вимог п. 12 Порядку призначення та виплати тимчасової державної допомоги дітям, батьки яких ухиляються від сплати аліментів, не мають можливості утримувати дитину або місце проживання їх невідоме, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 лютого 2006 року № 189, якщо виникла можливість стягнення аліментів з одного з батьків, виявлено, що один з батьків може утримувати дитину або місце проживання (перебування) одного з батьків встановлено, у зв'язку з чим можливе стягнення з нього коштів на утримання дитини, орган праці та соціального захисту населення звертається до суду із заявою про стягнення суми сплаченої тимчасової допомоги. Стягнуті з платника аліментів кошти зараховуються до Державного бюджету України.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно з вимогами ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також встановивши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості заявлених позовних вимог, наявності правових підстав для стягнення з відповідача коштів до державного бюджету, які були сплачені на утримання його неповнолітніх дітей у період із 01 березня до 31 травня 2006 року та з 01 червня 2008 року до 28 лютого 2015 року у сумі 50 577 грн, оскільки, як правильно зазначив суд, відповідач протягом тривалого періоду часу ухилявся від сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим УПСЗН ВК Октябрської районної у м. Полтаві ради нараховувалася та виплачувалася тимчасова допомога на утримання неповнолітніх дітей відповідно до вимог чинного законодавства і на теперішній час виявлено, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання дітей.

При цьому суд урахував, що відповідач не надав доказів на підтвердження того, що він не ухилявся від сплати аліментів, крім того, не просив під час розгляду справи у суді першої інстанції застосувати строк позовної давності до вказаних позовних вимог, а суд позбавлений права з власної ініціативи застосовувати позовну давність.

Таким чином, розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку згідно зі ст. 10, 60, 212, 303, 304 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 31 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

А.В.Маляренко

І.К.Парінова