АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ[1]

07 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - судді Кирилюк Г.М.

суддів: Рейнарт І.М., Качана В.Я.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 р. ОСОБА_1 звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28.01.2011 року, від якого мають сина ОСОБА_4, 2012 року народження.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06.09.2013 р. шлюб розірвано.

Розпорядженням Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації від 06.03.2014 р. №124 визначено спосіб участі відповідача у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 : спілкування щонеділі з 16.00 до 18.00 год. у присутності матері.

Зазначила, що на даний час дитина проживає з позивачем в будинку її батька, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 та повністю перебуває на її утриманні. Відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, аліменти не сплачує, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною взагалі, остання позбавлена будь-якої можливості виїзду за кордон, в тому числі на оздоровлення, що відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України є підставою для позбавити його батьківських прав.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року позов задоволено. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року та поновити його батьківські права відносно сина ОСОБА_4

Свої доводи мотивує тим, що судом першої інстанції не враховано ту обставину, що позивач не дає йому змоги спілкуватись з дитиною, перераховані ним гроші навмисно не отримує, після розлучення змінила місце проживання та номер телефона, всі його намагання спілкування з сином ігноруються.

В судовому засіданні ОСОБА_2. апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Позивач ОСОБА_1 та її представники ОСОБА_5., ОСОБА_6 просили апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Керівник Служби у справах дітей та сім'ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області просить слухати справу за відсутності представника, при ухваленні рішення просить врахувати висновок органу опіки та піклування Бориспільської райдержадміністрації.

Заслухавши доповідь по справі, пояснення осіб, що беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 28 січня 2011 року, який було розірвано заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 вересня 2013 року.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 06 жовтня 2014 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Розпорядженням Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 06 березня 2014 року №124 «Про вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дітей», визначено способи участі гр. ОСОБА_2 у вихованні його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який проживає разом зі своєю матір'ю гр. ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1, в такому порядку: спілкуватись зі своїм малолітнім сином щонеділі з 16.00 год. до 18.00 год. в присутності матері.

Ухвалюючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач ОСОБА_2 не цікавиться, не виховує та не спілкується із дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням та підготовкою до самостійного життя.

З таким висновком суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Заперечуючи проти заявлених позовних вимог, відповідач пояснив, що після розірвання шлюбу позивач чинить перешкоди у вихованні дитини, змінила місце проживання та номер телефону. При цьому він вчасно переказував аліменти за місцем реєстрації позивача, які повертались без вручення. Загальний розмір допомоги за період з 26 грудня 2012 рок у по 26 травня 2014 р. склав 7221,40 грн., без урахування коштів, витрачених на подарунки та необхідні для дитини речі. Зазначив, що сина він любить і буде йому допомагати не зважаючи на обставини.

Рішення суду першої інстанції не містить мотивів, з яких він відхиляє вказані заперечення та не бере до уваги надані відповідачем докази.

Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Розглянувши справу без отримання такого висновку, суд першої інстанції допустив порушення норм матеріального права, яке призвело до неправильного вирішення спору.

Як пояснила позивач в судовому засіданні, з травня 2014 року вона проживає разом з сином у своїх батьків за адресою: АДРЕСА_2.

Усуваючи допущені порушення суду першої інстанції, апеляційний суд звернувся до органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області з приводу надання відповідного висновку.

Відповідно до письмового висновку органу опіки та піклування Бориспільської районної державної адміністрації Київської області від 22.03.2016 р.№7-46-946, позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, є недоцільним.

Як вбачається зі змісту вказаного висновку, орган опіки та піклування врахував ту обставину, що батько дитини працевлаштований, має можливість забезпечувати дитину матеріально. На засіданні комісії пояснив, що позивач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином. В подальшому він має бажання приймати участь у вихованні сина.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком, оскільки він є обґрунтованим та не суперечить інтересам малолітньої дитини сторін.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач працює в ТОВ «АЛЛО» з 23.07.2015 р. та має постійний дохід (а.с.63).

В період з 26.12.2012 р. по 10.07.2014 р. (а.с.67-69) відповідач здійснював грошові перекази на адресу позивача на утримання малолітнього сина.

Як пояснила позивач, вказані перекази вона не отримувала, оскільки проживала за іншою адресою.

Вказані обставини залишились поза увагою суду першої інстанції.

Враховуючи обставини справи, відношення батька до своєї дитини, а також те, що позбавлення батьківських прав слід розглядати як виключний і надзвичайний засіб впливу на недобросовісних батьків, який не можна застосовувати тоді, коли це не викликано необхідністю, колегія суддів дійшла висновку про необхідність скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307- 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 29 січня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей та сім'ї Бориспільської районної державної адміністрації Київської області про позбавлення батьківських прав відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді:

Справа №22-ц/796/4368/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Васалатій К.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Кирилюк Г.М.