Дата документу 15.03.2016 Справа № 334/9727/15-ц
Провадження № 2/334/574/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 березня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Колесник С.Г.

при секретарі Манюхіні О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Виконавчої дирекції Запорізького обласного фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відділення виконавчої дирекції в м.Запоріжжі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання права сімї потерпілого від нещасного випадку на виробництві та оформлення «Страхових виплат та одноразову допомогу в разі смерті завданої каліцтвом від нещасного випадку на виробництві застрахованого та пенсію у звязку з втратою годувальника»,

В С Т А Н О В И В :

Позивачка первісно звернулася до суду з позовом до Управління Виконавчої дирекції Запорізького обласного фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання права сімї потерпілого від нещасного випадку на виробництві та оформлення страхових виплат та одноразову допомогу в разі смерті завданої каліцтвом від нещасного випадку на виробництві застрахованого та пенсію у звязку з втратою годувальника.

Під час слухання справи в якості співвідповідача будо залучено відділення виконавчої дирекції в м.Запоріжжі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, також позивачка подала заяву про забезпечення уточнених вимог та остаточно просила: визнати права сімї потерпілого «Страхових виплат та одноразову допомогу в разі смерті завданої каліцтвом від нещасного випадку на виробництві застрахованого та пенсію у звязку з втратою годувальника ОСОБА_1 та ОСОБА_2; визнати недійсним правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки та в звязку з тим, що у юридичних особах та керівниках , які мали відношення до розгляду справи повністю відсутні поняття про страхування , заборонити займатися загальнообовязковим державним страхуванням в тому числі страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги в повному обсязі, пояснила, що в звязку з наявністю довіреності від своєї дочки вона має право ставити питання про захист і її порушених прав. Додала, що відповідачі не мають правильного поняття про страхування, перефразують Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» , а тому не визнають її право та право її дочки на оформлення страхових виплат та одноразову допомогу в разі смерті завданої каліцтвом від нещасного випадку на виробництві застрахованого та пенсію у звязку з втратою годувальника.

Управління Виконавчої дирекції Запорізького обласного фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України проти позову заперечувало, про що подали письмові заперечення.

В судовому засіданні представник Управління додала, що відповідно до чинного законодавства та положення про управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Запорізький області, що затверджено ВД Фонд від 21.03.2011 року №206 у них відсутні повноваження провадити будь-які страхові виплати потерпілим на виробництві. Такі повноваження мають робочі органи виконавчої дирекції Фонду в містах та районах, в яких потерпілі перебувають на обліку, тому просила в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представник відділення виконавчої дирекції в м.Запоріжжі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України також заперечувала проти вимог позивача, про що надала суду письмові заперечення. В судовому засіданні послалася на відсутність у позивачки підстав для звернення до суду, через відсутність судового рішення про знаходження на утриманні у померлого, бо була розлучена ОСОБА_3.

Суд заслухав пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 06 листопада 1997 року з працівником ЗДП «Кремнійполімер» ОСОБА_3 стався нещасний випадок на виробництві. Створеною на підприємстві комісією було складено акт за формою Н-1 №4 від 11.11.1997р. На підставі виписки з акту огляду МСЕК 2-18 АЗ №118825 від 10.12.1998 р. ОСОБА_3 вперше встановлено 50% стійкої втрати професійної працездатності. В звязку з нещасним випадком, підприємством з яким ОСОБА_3 перебував в трудових відносинах - ЗДП «Кремнійполімер» було призначено щомісячне відшкодування втраченого заробітку, яке провадилось до набрання чинності Закону України від 23.09.1999р. №1105-ХІ «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування». З прийняттям вказаного Закону відшкодування шкоди ОСОБА_3 здійснювалося відділенням Фонду в м.Запоріжжя до 09.06.2009року- дати смерті ОСОБА_3.

Згідно до ст.33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» … у разі смерті потерпілого право на одержання щомісячних страхових виплат (пенсій згідно з підпунктом "д" пункту 1 частини першої статті 21 цього Закону) мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася протягом не більш як десятимісячного строку після його смерті.

Ст.34 ч.9 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» ( редакція Закону на час смерті ОСОБА_3Ф.) передбачає, що у разі смерті потерпілого, який одержував страхові виплати і не працював, розмір відшкодування шкоди особам, зазначеним у статті 33 цього Закону, визначається виходячи із суми щомісячних страхових виплат і пенсії, які одержував потерпілий на день його смерті, з відповідним коригуванням щомісячних страхових виплат згідно із статтею 29 цього Закону. Причинний зв'язок смерті потерпілого з одержаним каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я має підтверджуватися висновками відповідних медичних закладів.

Інструкцією про встановлення причинного звязку смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, затвердженого наказом Міністерства охорони здоровя України №606 від 15.11.2005 року, органом, який встановлює причинний звязок смерті з професійним захворюванням (отруєнням) або трудовим каліцтвом, є медико-соціальна експертна комісія.

11 жовтня 2011 року ОСОБА_1 звернулась до відділення Фонду у м.Запоріжжя з заявою в який просила видати направлення на МСЕК для зясування наявності чи відсутності причинно-наслідкового звязку між смертю її колишнього чоловіка та нещасним випадком, який з ним відбувся.

Відповідно до акту №1 від 03.01.2012 року визначення причинного звязку смерті з професійним захворюванням (отруєнням), виданого КУ «ОЦ МСЕ ЗОР», причинний звязок між смертю ОСОБА_3 та нещасним випадком, що стався з ним 06.11.1997 року не встановлено.

Не погоджуючись з рішенням обласного МСЕК, ОСОБА_1 проводилось оскарження зазначеної довідки до Міністерства охорони здоровя, відповідно до висновку №101 від 25.03.2014року ДУ «Українського державного науково-дослідного інституту медико-соціальних проблем інвалідності МОЗ України» причинний звязок між смертю ОСОБА_3 та нещасним випадком, що стався з ним 06.11.1997 року не встановлено.

Довідкою про причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом (серія АА №0002682 від 09.10.2014 року ДЗ «Центральний МСЕК МОЗ України» причинний зв'язок смерті з професійним захворюванням або трудовим каліцтвом не встановлено.

Також слід зазначити, що відповідно до вимог ст..18 Закону № 1105 та Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року №24 повноваження провадити будь-які страхові виплати потерпілим на виробництві покладені на робочі органи виконавчої дирекції Фонду в містах та районах, в яких потерпілі перебувають на обліку, тобто саме відділення Фонду у м.Запоріжжя, а тому вимоги позивачки до Управління Виконавчої дирекції Запорізького обласного фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України не ґрунтуються на законі.

Відповідно до розділу 6 Порядку призначення, перерахування та проведення страхових виплат» затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 27.04.2007 року №24 визначено коло осіб які мають право на отримання страхових виплат в звязку з втратою годувальника та на підставі яких документів тобто це або свідоцтво про шлюб або рішення суду про знаходження особи на утриманні у потерпілого.

В судовому засіданні ОСОБА_1 не заперечувала факту розірвання шлюбу з померлим ОСОБА_3 та відсутності судового рішення про перебування неї у нього на утриманні. Вимоги щодо встановлення вказаного факту в даному судовому провадженні нею заявлені не були.

Таким чином, аналізуючи вищенаведені доказані, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_2 про визнання права сімї потерпілого від нещасного випадку на виробництві та оформлення «Страхових виплат та одноразову допомогу в разі смерті завданої каліцтвом від нещасного випадку на виробництві застрахованого та пенсію у звязку з втратою годувальника немає.

Вимоги дочки померлого - ОСОБА_2 до Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, відділення виконавчої дирекції фонду у м. Запоріжжі про визнання за нею право на страхові та інші виплати у звязку з нещасним випадком на виробництві були предметом іншого судового розгляду і рішенням Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 27 вересня 2013 року їй в задоволенні вимог відмовлено.

Інші вимоги позову, а саме визнання недійсним правові наслідки правочину, який вчинено під впливом помилки та в звязку з тим, що у юридичних особах та керівниках , які мали відношення до розгляду справи повністю відсутні поняття про страхування та заборони займатися загальнообовязковим державним страхуванням в тому числі страхуванням від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання неконкретизовані, не обґрунтовані, а посилання на відсутність у відповідачів дозволу щодо проведення соціального страхування спростовуються матеріалами справи, до яких долучено довідки з ЄДРПОУ, а тому задоволенню не підлягають.

Керуючись ст.ст.10,60,88,212,213 ЦПК України, ст.ст.18,33 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, суд

ВИРІШИВ :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Виконавчої дирекції Запорізького обласного фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України, відділення виконавчої дирекції в м.Запоріжжі Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України про визнання права сімї потерпілого від нещасного випадку на виробництві та оформлення «Страхових виплат та одноразову допомогу в разі смерті завданої каліцтвом від нещасного випадку на виробництві застрахованого та пенсію у звязку з втратою годувальника» відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Колесник С. Г.