Справа № 686/3102/14-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.04.2016

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання - Д'якович О.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника третьої особи Задворної Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав

встановив:

В лютому 2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав, в обґрунтування якого вказала,, що 20.07.1997 року по 18.02.2003 року перебувала в шлюбі з ОСОБА_4, від даного шлюбу народився син ОСОБА_3, який проживає з нею. ОСОБА_4 з 2001 року ухиляється від виконання покладених на нього батьківських обов'язків, не забезпечує належних умов для фізичного та духовного розвитку дитини, матеріально не допомагає, не цікавиться життям сина, з сином не спілкується, не цікавиться його станом здоров'я, ухиляється від сплати аліментів. Оскільки наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною для сина, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору, позивач, з метою захисту інтересів неповнолітнього сина просить позбавити відповідача батьківських прав, а також стягнути з нього судові витрати.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце судового розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи в судовому засіданні вважає, що позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 стосовно сина ОСОБА_3 є доцільним, відповідає інтересам дитини, а тому позов просить задовольнити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини.

ОСОБА_4 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі з 20.07.1997 року по 18.02.2003 року. Від шлюбу народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 3 18.02.2003 року шлюб між ними розірвано.

Згідно з довідкою Віньковецької селищної ради від 11 січня 2014 року та актом обстеження житлово-побутових умов від 29 січня 2014 року, проведеним органом опіки та піклування, неповнолітній ОСОБА_3 проживає разом із матір'ю ОСОБА_1

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29 листопада 2005 року з ОСОБА_4 стягнуто аліменти на утримання сина ОСОБА_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно.

За даними довідки-розрахунку Другого міського відділу державної виконавчої служби Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 23 грудня 2013 року, ОСОБА_4 має заборгованість за аліментами за період із жовтня 2011 року по 20 грудня 2013 року у розмірі 15 886 грн. 86 коп.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Хмельницької міської ради від 11 квітня 2014 року, враховуючи, що ОСОБА_4 ухиляється від виконання батьківських обов'язків з виховання сина, не проявляє стосовно дитини батьківської турботи та не цікавиться нею, вважати доцільним позбавити ОСОБА_4 батьківських прав стосовно неповнолітнього ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 29.05.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Хмельницької області від 10.12.2014 позов ОСОБА_1 задоволено повністю, позбавлено ОСОБА_4 батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 21.10.2015 вказані рішення судів скасовано, а справо направлено на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов'язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи (ч. 4 ст. 338 ЦПК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні.

Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України „Про охорону дитинства" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.

Згідно роз'яснень, які містяться в п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 батьківські обов'язки не виконує, не піклується про дитину, не займається її здоров'я та її вихованням, має заборгованість по сплаті аліментів.

В п. 15 зазначеної постанови Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Позбавлення батьківських прав є, насамперед, способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання має бути виявлений позитивний результат в долі дитини (дітей), який має настати після позбавлення батьків їх прав.

Непередбачуваність позитивного результату у конкретній ситуації позбавляє змісту застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав.

Проаналізувавши надані сторонами в силу ст. 60 ЦПК України докази, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено, що відповідач, завідомо, навмисно ухилився від виконання батьківських обов'язків у відношенні своєї неповнолітньої дитини, проте суд вважає необхідним попередити батька про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60, 88, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 150, 157, 164-167, 180, 182,183, 191,193 Сімейного Кодексу України, постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 в інтересах неповнолітнього ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа служба у справах дітей Хмельницької міської ради про позбавлення батьківських прав - відмовити повністю.

Попередити ОСОБА_4 про необхідність змінити ставлення до виховання свого сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Покласти на орган опіки та піклування Хмельницької міської ради контроль за виконанням ОСОБА_4 батьківських обов'язків стосовно сина ОСОБА_3.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: