РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 березня 2016 року смт. Нова Водолага

Нововодолазький районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді Марюхна Л. А.

при секретарі Великородній Л.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С ТА Н О В И В:

Позивач, Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" звернувся до Нововодолазького районного суду Харківської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору №HАRRX13810231 від 10.08.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4992,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, (комісією, а також інші витрати згідно Умов. )

В позові зазначено , що відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією а також іншими витратами відповідно до умов договору , внаслідок чого станом на станом на 16.03.2015 року має заборгованість - 44109,90 гри., яка складається і з наступного:

*2492,00 грн. - заборгованість за кредитом;

*16135,11 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

*2755,63 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

*22727,16 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором;

Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 33065,26 грн., яка була задоволена судовим рішенням Дзержинського районного суду м. Харків від 20.01.2011 року з відповідача на користь позивача ПАТ КБ "Приватбанк" різниця становить - 11044,64 грн.

а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг:

*500,00 грн. - штраф (фіксована частина).

*552,23 грн. - штраф (процентна складова).

Заборгованність до стягнення становить 12096,87 грн.

Представник позивача в судове засідання не з'явився, згідно надісланої заяви просить суд розглянути справу за відсутності їх представника, просить позов задовольнити.

Відповідач була належним чином викликана в судове засідання до суду не з'явилася , але надала заяву де зазначила, що позовні вимоги позивача не визнає, так як згідно рішення судової колегії у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 28.10.2015 року позов між тими самими сторонами про той самий предмет розглянуто та просить застосувати до спірних правовідносин позовну давність .

Суд, дослідивши матеріали справи, та докази, надані в їх обгрунтування, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору №HАRRX13810231 від 10.08.2007 року ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 4992,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим строком поверненя 07.08.2009 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, (комісією, а також інші витрати згідно Умов. )

В позові зазначено , що відповідач не надавав своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією а також іншими витратами відповідно до умов договору , внаслідок чого станом на станом на 16.03.2015 року має заборгованість12096,87 грн.

При розгляді справи суд керується вимогами ст. 60 ЦПК України, де кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так стороною позивача наданими доказами не доведено обґрунтованість позову, указаний кредитний договір складається із заяви позичальника та Умов надання споживчого кредиту фізичним особам.

Відповідач зобов'язалась повертати кредит та сплачувати відсотки щомісячно, однак умови кредитного договору не виконала, в зв'язку з чим виникла заборгованість перед позивачем, загальна сума якої станом на 16.03.2015 рік становить 12096,87 грн. В добровільному порядку погашення заборгованості відповідач не проводить, а так як зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, то позивач вважає, що має право вимагати повернення наданого кредиту зі всіма передбаченими умовами укладеного кредитного договору платежами.

Разом з тим у постанові Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа № 6-240цс14) міститься висновок про те, що у справі, яка переглядалась Верховним Судом України, суди, погоджуючись із доводами позивача щодо застосування п'ятирічної позовної давності, залишили поза увагою те, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що при підписанні сторонами кредитного договору діяли Умови надання споживчого кредиту в редакції, що передбачає збільшення позовної давності, ці Умови не є складовою частиною укладеного між сторонами договору, відповідачкою вони не підписувались.

Аналогічна правова позиція, яка у відповідності до ст.360-7 ЦПК України є обов"язковою для судів, висловлена Верховним Судом України у справі № 6-698 цс 15 ( постанова від 10.06.2015 року).

За змістом статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Суд вважає, що позивач не надав належних і допустимих доказів, які свідчили б про те, що на час прийняття від відповідача заяви про видачу кредиту діяли Умови надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) в редакції, що передбачає , зокрема, сплату позичальником пені та штрафів у разі несвоєчасеного повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом.

Згідно зі ст. 257, ч. 2 ст. 258ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Довимог про стягнення неустойки (штрафу, пені)встановлена спеціальна позовна давність в один рік.

Частиною 1 статті 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін.

Пунктом 5.5 Умов передбачено, що терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

З матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що з моменту порушення права банку минуло понад пять років, а саме банк дізнався про порушення свого права 26.06.2010 року, зі спливом останнього дня дії строкового кредитного договору, а з позовом до суду звернувся 03 квітня 2015 року, що підтверджується датою зазначеною у позовній заяві (а.с. 2-3), що стало наслідком пропуску строку позовної давності.

З урахуванням наведеного суд вважає, що ПАТ КБ «ПриватБанк»пропущений строк позовної давності. Оскільки представником відповідача було заявлено про застосування до спірних правовідносин позовної давності, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не можуть бути задоволені.

Відповідно до ст. 267 ЦК України сплив строк позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, враховуючи обставини по справі та те, що позивач не надав належних та допустимих доказів до суду, що відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобовязання відповідно до ст. 526, 530, 610, 612 ЦК України. Отже, в даному випадку відсутні підстави для задоволення позову, тому суд відмовляє позивачу в задоволення позову в повному обсязі , так як позивач не надав належних і допустимих доказів для задоволення позову .

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частинами 2, 3, 4 ст.60 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Керуючись ст.ст. 525, 526 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57, 58, 59, 60 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області в 10-денний строк з дня його проголошення через Нововодолазький районний суд Харківської області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя