У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Демяносова М.В., Маляренка А.В., Леванчука А.О., Парінової І.К.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, треті особи: Реєстраційна служба Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, ОСОБА_8, про розірвання договору довічного утримання, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом про розірвання договору довічного утримання.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року, позов ОСОБА_6 залишено без розгляду з підстав, передбачених пунктом 8 частини 1 статті 207 ЦПК України.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить суд касаційної інстанції скасувати оскаржувані судові рішення та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду, мотивуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню на таких підставах.

Залишаючи без розгляду позовну заяву ОСОБА_6, суд першої інстанції, з яким погодився й апеляційний суд, виходив з того, що позивачка не усунула недоліків у встановлений законом строк, а саме не сплатила судовий збір у повному обсязі, оскільки даний спір має майновий характер та підлягає оплаті судовим збором відповідно до вимог чинного законодавства.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна, оскільки вони не відповідають вимогам процесуального закону.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, та не було сплачено судовий збір, і позивач не усунув цих недоліків у встановлений судом строк.

З матеріалів справи вбачається, що у серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_7 про розірвання договору довічного утримання та скасування державної реєстрації права власності на квартиру, сплативши судовий збір у розмірі 243 грн 60 коп.

Ухвалою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 5 листопада 2015 року роз'яснено позивачу про необхідність до 1 грудня 2015 року доплатити судовий збір, виходячи з вартості квартири, оскільки позовні вимоги мають майновий характер.

Відповідно до п. 15 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

До позовних заяв немайнового характеру відносяться вимоги, які не підлягають вартісній оцінці (наприклад, якщо позовну заяву про визнання договору (правочину) недійсним подано без вимоги застосування наслідків, передбачених статтею 216 ЦК). За подання до суду таких заяв сплачується судовий збір згідно з пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Залишаючи без розгляду позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач звернулася до суду з вказаним позовом без вимог про застосування наслідків, а тому суди дійшли передчасного висновку про майновий характер позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (на час звернення з позовом) розміру судового збору за подання позовної заяви немайнового характеру становить 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 243 грн 60 коп., які позивач сплатила при зверненні до суду з вказаним позовом.

Враховуючи зазначене, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку про скасування ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 1 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 25 січня 2016 року скасувати.

Справу передати до суду першої інстанції для провадження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

І.К. Парінова