Справа № 362/1192/16-ц
Провадження № 2/362/2186/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 грудня 2016 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кравченко Л.М.,

при секретарях Кострубіцької Т.М., Яренко Н.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представників відповідачів - ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз" Васильківська філія по експлуатації газового господарства про стягнення компенсаційних виплат, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом до Публічного акціонерного товариства "Київоблгаз"та просить стягнути з відповідача на свою користь 10748,51 грн. компенсаційних виплат, обґрунтовуючи це тим, що він сумлінно працював у відповідача контролером газового господарства служби режимів газопостачання обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами. Про порушення свого права на компенсаційні виплати він дізнався 22.02.2016 р. та звернувся до відповідача з вимогою виплати йому компенсаційні виплати, в чому йому було відмовлено. Посилається на те, що в період роботи з 09.04.2013 р. по 21.05.2015 р. ним були понесені витрати на придбання канцелярських приладів, спецодягу, взуття та засобів індивідуального захисту, що складають відповідно: на канцтовари - 237,35 грн., спецодяг 1105,00 грн., взуття 330,00 грн., засоби індивідуального захисту 505,00 грн., а всього 2177, 35 грн.

Також вважає, що має право на пільги і компенсації за невикористані додаткові відпустки у сумі 8571, 16 грн.; невикористаної основної відпустки у сумі 850,00 грн., а всього 9421,46 грн. Разом компенсаційні виплати складають 10748,51 грн.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, просив їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову, посилаючись на те, що за час перебування позивача в трудових відносинах з відповідачем, позивач був забезпечений спецодягом, а саме жилетом, від отримання іншого спецодягу, спецвзуття та засобів індивідуального захисту позивач відмовився, про що було складено акт. Спецодяг, спецвзуття видається працівнику при мірі зношування. Крім того, зазначає, що всі виплати за відпустки, а саме щорічні і додаткові, позивачу були виплачені.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав.

Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Як встановлено в судовому засіданні, на підставі заяви позивача від 08.04.2013 р., видано наказ від 08.04.2013 р. № 76-к, згідно якого позивача прийнято 09.04.2013 р. на роботу на посаду контролера газового господарства служби режимів газопостачання обліку та контролю за використанням природного газу споживачами (а.с. 61).

22.08.2013 р. позивача звільнено з роботи зі згоди профспілкового комітету за прогул без поважних причин, відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України, на підставі наказу № 194-к від 21.08.2013 р., що підтверджується записом в трудовій книжці позивача, номер запису 10 від 22.08.2013 р. (а.с. 37).

На підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.11.2013 р. позивача було поновлено на посаді контролера газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами Васильківської філії по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» та стягнуто на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду (а.с. 62).

04.06.2014 р. Васильківською філією по експлуатації газового господарства видано наказ №140-к про звільнення ОСОБА_1, контролера газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього трудового розпорядку, згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України (а.с. 63).

На підставі рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.12.2014 р. позивача було поновлено на посаді контролера газового господарства служби режимів газопостачання обліку та контролю за використанням природного газу споживачами Васильківської філії по експлуатації газового господарства Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації Київоблгаз та стягнуто на його користь заробітну плату за час вимушеного прогулу, а також моральну шкоду (а.с. 66).

На підставі наказу № 201-в від 29.09.2014 р. «Про зміни в організаційній структурі філії з 01.10.2014 р. було реорганізовано службу режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами та службу по розрахунках за спожитий газ та створено наступні відділи: відділ контролю обліку газу та відділ обліку та балансів газу (а.с. 67).

21.05.2015 р. позивача звільнено з роботи у звязку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обовязків покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку згідно п. 3 ст. 40 КЗпП України, наказ № 183-к від 21.05.2015 р., що підтверджується запис № 14 трудової книжки (а.с. 37, 69).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 06.12.2016 р. позивачу в задоволенні позову про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати, вчинення певних дій було відмовлено. Станом на 07.12.20176 р. рішення законної сили не набрало (а.с.88).

Як вбачається з п.3.7 Робочої інструкції контролера газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного спожитого газу споживачами, контролер має право отримати канцелярські прилади, спецодяг і засоби індивідуального захисту згідно норм, передбачених колективним трудовим договором (а.с. 34).

Відповідно до Норм безкоштовної видачі спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту Колективного договору ВАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на 2009-2010 р.р., Додаток № 20 до Колективного договору(а.с.174-180), контролер газового господарства забезпечується: чоботи гумові на утепленій прокл. (24 міс.), жилет сигнальний (24 міс.), плащ водонепроникний (24 міс.), куртка утеплена бавовняна з воовідштовх. просоченням (36 міс.), прилад для відлякування собак (черговий), ліхтар кишеньковий (до зносу).

Відповідно до п. 41.7. Колективного договору ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» на 2014-2019 р.р., адміністрація зобовязується своєчасно видавати (проводити) заміну Працівникам, які працюють на роботах, повязаних із забрудненням абро здійснюваних у несприятливих температурних умовах, спецодяг. Спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту за діючими галузевими нормами та у відповідності до вимог чинного законодавства (а.с. 124-180).

Згідно ст. 163 КЗпП України на роботах із шкідливими та небезпечними умовами праці, а також роботах, пов'язаних із забрудненням або здійснюваних у несприятливих температурних умовах, працівникам видаються безплатно за встановленими нормами спеціальний одяг, спеціальне взуття та інші засоби індивідуального захисту.

Власник або уповноважений ним орган зобов'язаний організувати комплектування та утримання засобів індивідуального захисту відповідно до нормативних актів про охорону праці.

Згідно ст. 164 КЗпП України видача замість спеціального одягу і спеціального взуття матеріалів для їх виготовлення або грошових сум для їх придбання не дозволяється. Власник або уповноважений ним орган повинен компенсувати працівникові витрати на придбання спецодягу та інших засобів індивідуального захисту, якщо встановлений нормами строк видачі цих засобів порушено і працівник був змушений придбати їх за власні кошти. У разі дострокового зносу цих засобів не з вини працівника власник або уповноважений ним орган зобов'язаний замінити їх за свій рахунок.

Як вбачається з накладної № 169 від 24.03.2014 р. позивачу надавались спецодяг, спецвзуття та засоби індивідуального захисту, проте підпис позивача в даній накладній відсутній (а.с.77). Як стверджує позивач та не заперечується представником відповідача в судовому засіданні, дані речі позивачем отримані не були.

Позивач стверджує, що на власний розсуд купував канцтовари, одяг, взуття, а потім звертався до відповідача про його компенсацію.

Як вбачається з акту від 24.03.2014 р. ОСОБА_1 відмовився отримати відповідно до норм безкоштовної видачі спецодяг, спецвзуття та інші засоби індивідуального захисту (а.с.78 ).

Як вбачається з накладної № 178 від 25.03.2014 р. позивачем було отримано жилет сигнальний 1 шт., про що свідчить підпис позивача про його отримання (а.с. 71), що не заперечується сторонами.

Отже, судом не встановлено, що встановлений нормами строк видачі цих засобів порушено і працівник був змушений придбати їх за власні кошти, тому не вбачає підстав для задоволення позову в частині стягнення витрат за накладними та товарними чеками про придбання позивачем речей та ремонту велосипеда (а.с. 31-32).

Щодо вимоги позивача про стягнення компенсації за невикористані щорічні та додаткові відпустки.

Відповідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 ЗУ «Про оплату праці», заробітна плата працівнику виплачується регулярно. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата усіх належних йому сум проводяться в день звільнення.

Згідно зі статтею 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 1.3 «Інструкції зі статистики заробітної плати» до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцінені в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплаті, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Фонд оплати праці складається з: фонду основної заробітної плати; фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат, відповідно до ч. 3 ст. 2 Закону України «Про оплату праці» до компенсаційних виплат належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства, або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст. 6 ЗУ «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору. Промислово-виробничому персоналу вугільної, сланцевої, металургійної, електроенергетичної промисловості, а також зайнятому на відкритих гірничих роботах, на роботах на поверхні шахт, розрізів, кар'єрів і рудників, на будівельно-монтажних роботах у шахтному будівництві, на транспортуванні та збагаченні корисних копалин надається щорічна основна відпустка тривалістю 24 календарних дні із збільшенням за кожних два відпрацьованих роки на 2 календарних дні, але не більше 28 календарних днів. Працівникам, зайнятим на підземних гірничих роботах та в розрізах, кар'єрах і рудниках глибиною 150 метрів і нижче, надається щорічна основна відпустка тривалістю 28 календарних днів незалежно від стажу роботи, а в розрізах, кар'єрах і рудниках глибиною до 150 метрів - 24 календарних дні із збільшенням на 4 календарних дні при стажі роботи на даному підприємстві 2 роки і більше. Працівникам лісової промисловості та лісового господарства, державних заповідників, національних парків, що мають лісові площі, лісомисливських господарств, постійних лісозаготівельних і лісогосподарських підрозділів інших підприємств, а також лісництв надається щорічна основна відпустка тривалістю 28 календарних днів за Списком робіт, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Воєнізованому особовому складу гірничорятувальних частин надається щорічна основна відпустка тривалістю 30 календарних днів, невоєнізованим працівникам гірничорятувальних частин - 24 календарних дні із збільшенням за кожних два відпрацьованих роки на 2 календарних дні, але не більше 28 календарних днів.

Керівним працівникам навчальних закладів та установ освіти, навчальних (педагогічних) частин (підрозділів) інших установ і закладів, педагогічним, науково-педагогічним працівникам та науковим працівникам надається щорічна основна відпустка тривалістю до 56 календарних днів у порядку, затверджуваному Кабінетом Міністрів України. Інвалідам I і II груп надається щорічна основна відпустка тривалістю 30 календарних днів, а інвалідам III групи - 26 календарних днів. Особам віком до вісімнадцяти років надається щорічна основна відпустка тривалістю 31 календарний день. Сезонним працівникам, а також тимчасовим працівникам відпустка надається пропорційно до відпрацьованого ними часу. Список сезонних робіт і сезонних галузей затверджується Кабінетом Міністрів України. Положення цієї статті щодо тривалості щорічної основної відпустки не поширюються на працівників, тривалість відпустки яким установлюється іншими актами законодавства, проте тривалість їх відпустки не може бути меншою за передбачену частинами першою, сьомою і восьмою цієї статті.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про відпустки» щорічна додаткова відпустка за роботу із шкідливими і важкими умовами праці тривалістю до 35 календарних днів надається працівникам, зайнятим на роботах, пов'язаних із негативним впливом на здоров'я шкідливих виробничих факторів, за Списком виробництв, цехів, професій і посад, затверджуваним Кабінетом Міністрів України. Конкретна тривалість відпустки, зазначеної в частині першій цієї статті, встановлюється колективним чи трудовим договором залежно від результатів атестації робочих місць за умовами праці та часу зайнятості працівника в цих умовах.

Згідно ст. 76 КЗпП України щ орічні додаткові відпустки надаються працівникам:

1) за роботу із шкідливими і важкими умовами праці;

2) за особливий характер праці;

3) в інших випадках, передбачених законодавством.

Тривалість щорічних додаткових відпусток, умови та порядок їх надання встановлюються нормативно-правовими актами України.

Згідно ст. 83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи. У разі звільнення керівних, педагогічних, наукових, науково-педагогічних працівників, спеціалістів навчальних закладів, які до звільнення пропрацювали не менш як 10 місяців, грошова компенсація виплачується за не використані ними дні щорічних відпусток з розрахунку повної їх тривалості. У разі переведення працівника на роботу на інше підприємство, в установу, організацію грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток за його бажанням повинна бути перерахована на рахунок підприємства, установи, організації, куди перейшов працівник. За бажанням працівника частина щорічної відпустки замінюється грошовою компенсацією. При цьому тривалість наданої працівникові щорічної та додаткових відпусток не повинна бути менше ніж 24 календарних дні. Особам віком до вісімнадцяти років заміна всіх видів відпусток грошовою компенсацією не допускається. У разі смерті працівника грошова компенсація за не використані ним дні щорічних відпусток, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину - інваліда з дитинства підгрупи А I групи, виплачується спадкоємцям.

Як вбачається з наказу № 148-к від 19.06.2014 р., повідомлення позивачу № 898 від 20.06.2014 р., довідки №кv03.1-ск-8620-1216 від 06.12.2016 р., повідомлення про нарахування та виплату заробітної плати працівнику ОСОБА_1 за період з квітня 2013 р. по червень 2014 р., розрахункових листів з січня 2015 р. по червень 2015 р., з позивачем було проведено всі належні розрахунки при звільненні (а.с.64, 65, 79-85, 86). Крім того, позивач не заперечує і отримання стягнутих сум за вищевказаними рішеннями суду.

Отже, враховуючи вищевикладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову і в цій частині, а отже, і всього позову в повному обсязі.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 76, 83 116, 163-164 КЗпП України, ЗУ «Про відпустки», ст.ст.10, 57, 58, 60, 212-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Л.М.Кравченко