АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 758/2942/15-ц Головуючий у 1-ій інстанції - Роман О.А.
Апеляційне провадження Доповідач - Іванченко М.М.
№22-ц/796/6854/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Іванченка М.М.

суддів: Рубан С.М., Качана В.Я.

при секретарі: Перетятько А.К.

за участю:

позивача: ОСОБА_3

представника відповідача ПАТ «Родовід Банк» - Ткачов О.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» про визнання припиненим договорів та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення коштів

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А :

Позивач ОСОБА_3 звернулась до Подільського районного суду м. Києва з позовом до ПАТ «Родовід Банк», в якому просила визнати припиненим зобов'язання за кредитним договором № 54.3/АК-00014.08.2 від 06 серпня 2008 року; визнати припиненим договір застави № 54.3/АК-00014.08.2-3 від 6 серпня 2008 року; зобов'язати ПАТ«Родовід Банк» зняти обтяження з рухомого майна, у зв'язку з його припиненням.

03 листопада 2015 року, ПАТ«Родовід Банк» звернулось до Подільського районного суду м. Києва із зустрічною позовною заявою в якій просить стягнути з ОСОБА_3 кошти в сумі 207,40 грн., з яких:189,45 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату частини кредиту та процентів за користуваннякоштами, в період з 16жовтня 2012 року по 15жовтня 2013 року;17,95 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату коштів за обслуговування кредиту, в період з16 жовтня 2012 року по 15жовтня 2015 року.

Заочним рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до ПАТ «Родовід Банк» про визнання припиненим договорів - відмовлено. Зустрічний позов ПАТ «Родовід Банк» до ОСОБА_3 про стягнення коштів - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ«Родовід Банк» кошти в сумі 1 425 грн.40 к., з яких: 189,45 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату частини кредиту та процентів за користуваннякоштами, в період з 16жовтня 2012 року по 15жовтня 2013 року;17,95 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату коштів за обслуговування кредиту, в періодз 16 жовтня 2012 року по 15жовтня 2013 року; 1 218,00 грн. - сплачений судовий збір за звернення до суду.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_3 направила апеляційну скаргу в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги ОСОБА_3 в повному обсязі, а у задоволенні зустрічного позову ПАТ «Родовід Банк» відмовити.

У поданій апеляційній скарзі апелянт посилається на те, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для розгляду справи. Зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що ОСОБА_3 достроково виконала зобов'язання щодо повернення коштів в повному обсязі. Крім того, вказує, що судом першої інстанції не застосовано строк позовної давності щодо стягнення з апелянта пені чим порушив її права.

Позивач ОСОБА_3 в суді апеляційної інстанції підтримала апеляційну скаргу з наведених в ній підстав та просила її задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Родовід Банк» заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив її відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, між 06 серпня 2007 року ВАТ «РОДОВІД БАНК», найменування якого було змінено на ПАТ «РОДОВІД БАНК» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 54.3/АК-00014.08.2.

Відповідно до п.п. 1.1. кредитного договору банк відкриває позичальнику відновлювальну кредитну лінію на загальну суму 10 582,36 Євро терміном по 06 серпня 2015 року включно.

Згідно з п. 1.5 кредитного договору процентна ставка за кредитним договором встановлюється у розмірі 7,70 % річних.

Відповідно до п.1.5.1 кредитного договору щомісячна плата за обслуговування кредиту встановлюється в розмірі 0,3000% від суми виданого кредиту.

У відповідності до п.2.1.кредитного договору банк зобов'язується надавати позичальнику кредити, згідно письмовою заявкою позичальника.

Пунктом 3.1.1 кредитного договору (зі змінами) визначено, що відповідач зобов'язався починаючи з місяця, наступного за звітним, щомісяця до "10"-го числа (включно) кожного календарного місяця, частково погашати заборгованість за кредитами та нарахованими процентами згідно з графіком платежів.

Сторони у п.3.1.2 кредитного договору погодили, що позичальник зобов'язується повернути одержані кредити згідно з умовами цього договору не пізніше 06 серпня 2015 року.

Пунктом 3.6 кредитного договору, визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, сплачувати банку пеню за кожен день прострочки у розмірі 1.6 процента від суми простроченої заборгованості.

Згідно з п.3.9 кредитного договору, визначено, що за порушення строків повернення кредиту чи сплати процентів, сплачувати банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 1,6% від суми простроченого платежу.

Згідно з п. 5.2 кредитного договору банк має право у разі недотримання позичальником умов цього договору вимагати повернення одержаних коштів, сплати нарахованих за ними процентів, відшкодування збитків, заподіяних банку в наслідок невиконання або неналежного виконання позичальником умов цього договору.

Висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні вимог ОСОБА_3 про визнання договорів припиненими є обґрунтованим. Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про задоволення вимог ПАТ«РОДОВІД БАНК» з огляду на таке.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Частиною 1 ст.612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до положень ст.611 ЦК України, визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту ст.1049 ЦК України вбачається, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно ст.549 ЦПK України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день простроченого зобов'язання.

Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Як вбачається з матеріалів справ та встановлено судом, що ПАТ «РОДОВІД БАНК» виконав взяті на себе зобов'язання надав кошти ОСОБА_3, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №1845_10 від 06 серпня 2008 року.

Проте ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання за вказаним договором не виконала в повній мірі у зв'язку з чим утворилась заборгованість в розмірі 207,40 грн, яка складається з 189,45 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату частини кредиту та процентів за користування коштами, в період з 16 жовтня 2012 року по 15 жовтня 2013 року; 17,95 грн. - 3% річних за несвоєчасну сплату коштів за обслуговування кредиту, в період з 16 жовтня 2012 року по 15 жовтня 2015 року.

А тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про задоволення позовних вимог ПАТ «РОДОВІД БАНК» щодо стягнення заборгованості.

Щодо вимог позивача ОСОБА_3 визнати припиненими зобов'язання за кредитним договором № 54.3/АК-00014.08.2 від 06 серпня 2008 року та договору застави № 54.3/АК-00014.08.2-3 від 6 серпня 2008 року та вимоги про зобов'язання ПАТ «Родовід Банк» зняти обтяження з рухомого майна, у зв'язку з його припиненням, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке.

Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Колегія суддів вважає, що відсутні підстави для визнання припиненими договорівз огляду на те, що ОСОБА_3 належним чином не виконала взяті на себе зобов'язання.

Доводи апелянта, щодо того що ПАТ «Родовід Банк» порушив строк позовної давності, не знайшло свого підтвердження виходячи з наступного.

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України).

Крім того, цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що ПАТ «Родовід Банк» звернулось із зустрічною позовною заявою в межах строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Відповідно до ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних підстав.

Рішення суду є законним та обґрунтованим, відповідає вимогам матеріального права, внаслідок чого підстав для його скасування з мотивів викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - відхилити.

Заочне рішення Подільського районного суду м. Києва від 16 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді: