АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №638/1973/16-ц Головуючий суддя І інстанції Штих Т. В.
Провадження № 22-ц/790/3650/16 Суддя доповідач Малінська С.М.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Малінської С.М.,

суддів колегії : ОСОБА_1, ОСОБА_2,

за участю секретаря - Єрьоменко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років,-

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_5 звернулася до суду з дійсним позовом, в якому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини та на утримання матері дитини до досягнення дитиною трьох років.

В обґрунтування заявленого позову зазначила, що з відповідачем у справі позивачка в зареєстрованому шлюбі не перебувала. 01 квітня 2015 року в неї народилася дитина - ОСОБА_6. Батьком дитини є ОСОБА_3 Відповідач ухиляється від сплати аліментів, не надає коштів на розвиток та навчання дитини.

У судовому засіданні суду першої інстанції представник відповідача зазначив, що відповідач визнає позов частково в частині задоволення вимог щодо сплати аліментів на дитину в розмірі 1 000 гривень, проти вимог щодо утримання матері заперечує, так як не перебував з нею в шлюбі.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 задоволено частково.

Стягнено з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_5 суму аліментів на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 02.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнено з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок в дохід держави.

В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням суду,представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу, з рішенням суду першої інстанції в чати нині стягнення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі ОСОБА_7 частково не згоден, вважає, що його прийнято з порушенням норм матеріального та процесуального права, тому рішення підлягає зміні через невідповідність висновків суду обставинам справи в частині розміру щомісячної суми з наступних підстав.

Апелянт вважає безпідставним висновок суду, згідно з яким, судом визначено йому аліменти у твердій грошовій сумі та не прийнято до уваги факт знаходження на його утриманні непрацездатної матері ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка є пенсіонером, проживає разом із відповідачем та перебуває на його утриманні та постійному догляді в звязку із серйозними проблемами зі здоровям, що підтверджується Епікризом до медичної карти стаціонарного хворого № 97078 та випискою із історії хвороби № 80932. Зазначає, що всі кошти витрачаються на ліки, забезпечує матір продуктами харчування, одягом та іншими необхідними побутовими елементами.

Враховуючи такі обставини, просить рішення суду змінити, стягнути з відповідача ? частину від усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України рішення переглядається в межах доводів апеляційної скарги в частині стягнення аліментів на утримання дитини.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно зі ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1). чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2). чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3). які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4). яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 та ОСОБА_3 не перебували у шлюбі. Від стосунків мають сина ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ВЛ № 407251 від 23 квітня 2015 року, де батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Відповідно до ст. 8 Європейської конвенції з прав людини кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, яка набула чинності в Україні з 27 вересня 1991 року дитина має право на фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину по досягненню нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 3 ст. 181 Сімейного Кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 200 СК України розмір аліментів визначається у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України.

З пояснень представника відповідача в судовому засіданні суду першої інстанції суд вбачав, що відповідач проживає окремо, не працює, хронічних захворювань не має, проживає разом з матірю - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка страждає хронічними захворюваннями. При таких обставинах суд зазначив, що сума аліментів на утримання дитини в розмірі 1 000 гривень щомісячно є справедливою.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх стадіях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважав за доцільне задовольнити позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини частково, а саме в розмірі 1 000 гривень.

Разом із тим, суд вважав за неможливе стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох річного віку.

Згідно зі ст. 84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

В судовому засіданні першої інстанції було встановлено та не спростовано сторонами, що позивачка та відповідач в шлюбі не перебували. Суду не доведено, що сторони проживали однією сімєю, вели спільне господарство, що також унеможливлює стягнення аліментів на користь позивачки в цій частині.

У судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача пояснив, що відповідач ОСОБА_3 працює неофіційно, розробляє програми в інтернеті.

Приймаючи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_5, стягнувши з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_5 суму аліментів на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1000 гривень щомісячно, починаючи з 02.02.2016 року і до досягнення дитиною повноліття та судовий збір в розмірі 551 гривень 20 копійок в дохід держави, в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовив.

Рішення суду є законним і обґрунтованим, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з дотриманням вимог матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування не вбачається. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Оскільки суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу представника Харківської міської ради і залишає рішення без змін.

Виходячи з наведеного і керуючись ст. ст. 303, 304, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 04 квітня 2016 року - відхилити

Рішення Дзержинського районного суду міста Харкова від 04 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту його проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий -

Судді :