Справа № 761/882/15-ц
Провадження №2/761/416/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

02 березня 2016 року Шевченківський райсуд міста Києва в складі:

головуючого-судді Малинникова О.Ф.

при секретарі - Данилевській Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, акту про нещасний випадок форми Н-1 щодо ОСОБА_2,-

в с т а н о в и в :

У січні 2015 року до суду надійшла позовна заява Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві (далі Управління у м. Києві) до Територіального управління Держгірпромнагляду по Київській області та м. Києву (далі Теруправління) про скасування Акту спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 та скасування Акта про нещасний випадок, пов'язаний з Виробництвом, за формою Н-1, який стався з ОСОБА_2.

Позивач зазначив, що на підставі наказу ТОВ «УкрАгроЛіз» від 21.07.2010 р. №55-П оформлене відповідне посвідчення на менеджера з питань регіонального розвитку ТОВ «Українська аграрна лізингова компанія» ОСОБА_2 про відрядження тривалістю на 5 днів, з визначенням пункту призначення м. Харків, Сумська обл., с.Гарбузівка. ОСОБА_2 відбув 21 липня 2010 року у відрядження автомобілем марки «Шевролет Авео», що належить ТОВ «УкрАгроЛіз». Прибув у м. Харків 22 липня 2010 року, у цей же день вибув із м. Харкова до наступного пункту призначення - Сумська область. На ділянці авто дороги Н-12 «Обхід міста Суми» (об'їзна дорога м. Суми) поблизу населеного пункту с. Сад, Сумського району Сумської, області о 21 год. 45 хв. 22 липня 2010 року з ним стався нещасний випадок. Керуючи автомобілем марки «Шевролет Авео», він рухався у звичайних дорожніх умовах по об'їзній дорозі міста Суми.

Під час здійснення маневру обгону попутних транспортних засобів (автомобіля «ГАЗЕЛЬ» та автобуса середнього класу «АСЧ»), ОСОБА_2 став учасником дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «ТОЙОТА АВАЛОН». Небезпека зіткнення транспортних засобів виникла під час обгону автомобілем «Шевролет Авео» під керуванням ОСОБА_2 автобусу «АСЧ» в результаті швидкого наближення зустрічного автомобіля «ТОЙОТА АВАЛОН». Оскільки водій «ТОЙОТА АВАЛОН» не реагував на те, що полоса для руху зайнята перешкодою, то збільшення ОСОБА_2 швидкості руху свого автомобіля або застосування гальмування були неприйнятні у зв'язку з блискавичним розвитком подій. Єдиним прийнятним рішенням було звільнити зустрічну полосу руху будь-яким чином, для чого ОСОБА_2 і направив свій автомобіль вліво за межі дороги. Під час цього маневру сталося зіткнення автомобілів «ТОЙОТА АВАЛОН» та «Шевролет Авео».

Внаслідок нещасного випадку: згідно з довідкою від 09.10.2010 року №10287 Сумскої обласної лікарні ОСОБА_2 було встановлено діагноз "ЗЧМТ, забій головного мозку, субарахноідальний крововилив, забійна рана загрудної області справа, забій, садини правого плеча, спини, ЗТГК, забій м'яких тканин грудної клітини".

Наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві №10-ДР від 01.08.2014 р. була утворена комісія з спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 22.07.2010 р.

Комісія з спеціального розслідування нещасного випадку, керуючись пп. 1 п. 14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року за № 1112, склала Акт проведення розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 за формою Н-5 від 01.10.2014 року, та акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за фомою Н-1.

З висновком комісії не погодився завідувач сектору-страховий експерт Управління у м. Києві Гриценко В.М., посилаючись на недостатність наявних матеріалів розслідування нещасного випадку щоб кваліфікувати даний нещасний випадок як пов'язаний з виробництвом. Зокрема, зазначив про відсутність затвердженого керівником товариства конкретного плану роботи потерпілого в регіоні, до якого був відряджений ОСОБА_2, маршруту з графіком пересування потерпілого по регіону, відсутня достовірна інформація з ким з керівництва товариства потерпілий узгоджував свою поточну роботу в регіоні. Немає інформації щодо даних про виконання роботи потерпілим 22 липня 2010 року та можливості відпочинку після прибуття в регіон (чи не є причиною нещасного випадку перевтома потерпілого), а також письмових доказів щодо виробничої необхідності поїздки ОСОБА_2 автомобілем у наступний пункт призначення, іншу область після 21 год. 00 хв. 22.07.2010 року.

Розслідування даного нещасного випадку проводилося неодноразово. Зокрема за результатами розслідування були складені акти за формою Н-5 та Н-1, які 21.07.2011 року затверджені директором ТОВ «УкрАгроЛіз» ОСОБА_6

Управління у м. Києві, вважаючи необгрунтованим та не доведеним письмовими доказами рішення комісії, звернулось з позовом до Солом'янського районного суду м. Києва про скасування зазначених актів за формою Н-5 та Н-1 від 21.07.2011 року.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року було задоволено позов Управління у м. Києві та скасовано акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 21.07.2011 року та акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 21.07.2011 року, що стався з ОСОБА_2 22.07.2010 року.

З невідомих причин комісія зі спеціального розслідування, яка повторно проводила розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_7 не прийняла до уваги зазначене рішення суду та не врахувала недоліки попереднього розслідування, на які вказував суд.

При проведенні повторного спеціального розслідування комісія зі спеціального розслідування не долучила до матеріалів розслідування жодного письмового доказу та документа, які б усунули недоліки допущені при попередньому розслідуванні і були причиною скасування актів. Жодних нових обставин чи фактів при повторному спеціальному розслідуванні Комісією не було встановлено. Тобто, Комісія зі спеціального розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 не об'єктивно провела повторне спеціальне розслідування нещасного випадку, не усунула недоліки допущені при попередньому розслідуванні та дійшла передчасного висновку про те, що нещасний випадок пов'язаний з виробництвом. Нещасний випадок з ОСОБА_2 не може бути кваліфікований як нещасний випадок пов'язаний з виробництвом, на нього не повинен складатися акт за формою Н-1. На підставі викладеного позивач просив:

Скасувати Акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 01 жовтня 2014 року, що стався з ОСОБА_2 та Акт про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 01 жовтня 2014 року.

У письмових поясненнях (а.с. 140) ОСОБА_2 від 10.07.2015 року, третьої особи, зазначив, що він мав поєднувати професію водія та менеджера, який відповідав за Сумську, Харківську області, до яких його було направлено за завданням компанії згідно із наказом, що вказано у посвідченні про відрядження (посвідчення від 21.07.2010 р., наказ № 44) для роботи в регіоні (м. Харкові та Сумській області), які затверджені керівником. Наявність конкретного плану, маршруту із графіком пересування необумовлена ані в посадовій інструкції ОСОБА_2, ані якимось іншим документом.

Щодо достовірної інформації про те, з ким з керівництва товариства потерпілий узгоджував свою поточну роботу в регіоні, то інформація та плани по роботі велись у корпоративній СКМ системі, що було підтверджено колишнім керівником продажів ОСОБА_8 від Фонду соціального страхування. Інформація використовувалася в матеріалах розслідування попереднього акту.

У травні 2015 року надійшло пояснення відповідача Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві із запереченнями позовних вимог з посиланням на доведеність факту виконання своїх посадових обов'язків потерпілим під час скоєння ДТП.

При цьому позивач посилався на показання свідка, з яким потерпілий мав зустрітися, тобто потенційного замовника.

У жовтні 2015 року надійшло клопотання відповідача Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві про заміну відповідача на Головне управління Держпраці у Київській області, яке є його правонаступником на підставі Постанови Кабінету Міністрів Україним № 100 від 11.02.2015 року. (а.с. 148)

Ухвалою суду від 19.10.2015 року відповідачем залучено Головне управлінням Держпраці у Київській області, як правонаступника Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з посиланням на викладені обставини справи у позовній заяві та письмових та усних поясненнях.

Представник відповідача Головного управління Держпраці у Київській області у судовому засіданні надав усні заперечення, підтримавши позицію попереднього відповідача про відсутність підстав для скасування актів, оспорених позивачем, які відповідають діючому законодавству та нормативним актам. Нещасний випадок, що трапився із ОСОБА_2 підпадає під п.14 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві». Оспорені акти за формою Н-1 та за формою Н-5 від 01 жовтня 2014 року є обґрунтованими та відповідають дійсним обставинам, що сталися з ОСОБА_2 Тому просили у позові відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 пояснив, що будь яких порушень при розслідуванні нещасного випадку не було, обставини з'ясовані на об'єктивних даних.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, третю особу та показання свідка ОСОБА_9, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Як визначено у ст. 171 КЗпП України про обов'язки власника або уповноваженого ним органу щодо розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві в ласник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. У положеннях ст. 22 Закону України «Про охорону праці» про розслідування та облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій зазначено, що роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. На 2010 рік діяв Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, який визначав процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності. (далі Порядок).

Як передбачено у п.10 та 11 Порядку роботодавець, одержавши повідомлення про нещасний випадок зобов'язаний негайно утворити наказом комісію з розслідування нещасного випадку.

Комісія визначається у складі, до якого включаються керівник (спеціаліст) служби охорони праці або посадова особа, на яку роботодавцем покладено виконання функцій спеціаліста з питань охорони праці (голова комісії) та інші зазначені у п.11 Порядку особи.

Як вбачається із матеріалів справи, 22 липня 2010 р. стався нещасний випадок з менеджером з питань регіонального розвитку ТОВ «Українська аграрна лізингова компанія» ОСОБА_2 на ділянці авто дороги Н-12 «Обхід міста Суми» (об'їзна дорога м. Суми) поблизу населеного пункту с. Сад, Сумського району, Сумської області.

ОСОБА_2 отримав від керівництва завдання на виконання роботи із залучення потенційних клієнтів до укладання договорів на придбання та лізинг сільгосптехніки. На підставі наказу ТОВ «УкрАгроЛіз» від 21.07.2010 р. №55-П було оформлене посвідчення про відрядження тривалістю на 5 днів, з визначенням пункту призначення м. Харків, Сумська обл., с. Гарбузівка. ОСОБА_2 відбув у відрядження автомобілем марки «Шевролет Авео», що належить ТОВ «УкрАгроЛіз». Перебуваючи у відрядженні 21 липня 2010 року о 21 год. 45 хв. ОСОБА_2, керуючи автомобілем марки «Шевролет Авео», рухався по об'їзній дорозі міста Суми у звичайних дорожніх умовах. Під час здійснення маневру обгону попутних транспортних засобів (автомобіля «ГАЗЕЛЬ» та автобуса середнього класу «АСЧ»), ОСОБА_2 став учасником дорожньо-транспортної пригоди за участю автомобіля «Тойота Авалон». Небезпека зіткнення транспортних засобів виникла під час обгону автомобілем «Шевролет Авео» (під керуванням ОСОБА_2.) автобусу «АСЧ» в результаті швидкого наближення зустрічного автомобіля «Тойота Авалон». Оскільки водій «Тойота Авалон» не реагував на те, що полоса для руху зайнята перешкодою, то збільшення ОСОБА_2 швидкості руху свого автомобіля або застосування гальмування були неприйнятні у зв'язку з блискавичним розвитком подій. Єдиним прийнятним рішенням було звільнити зустрічну полосу руху будь-яким чином, для чого ОСОБА_2 і направив свій автомобіль вліво за межі дороги. Під час цього маневру сталося зіткнення автомобілів «Тойота Авалон» та «Шевролет Авео».

Внаслідок нещасного випадку згідно з довідкою від 09.10.2010 року №10287 Сумскої обласної лікарні ОСОБА_2 було встановлено діагноз «ЗЧМТ, забій головного мозку, субарахиоедальний крововилив, забійна рана загрудної області справа, забій, садини правого плеча, спини, ЗТГК, забій м'яких тканин грудної клітини».

Розслідування даного нещасного випадку проводилося неодноразово. Зокрема, за результатами розслідування у 2011 році були складені акти за формою Н-5 та Н-1, які 21.07.2011 року затверджені директором ТОВ «УкрАгроЛіз» ОСОБА_6

Управління у м. Києві, вважаючи необгрунтованим та не доведеним письмовими доказами рішення комісії, звернулось з позовом до Солом'янського районного суду м. Києва про скасування зазначених актів за формою Н-5 та Н-1 від 21.07.2011.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 18.06.2013 року було задоволено позов Управління у м. Києві та скасовано акт розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 21.07.2011 року та акт про нещасний випадок на виробництві за формою Н-1 від 21.07.2011 року, що стався з ОСОБА_2 22.07.2010 року.

У зв'язку із вищенаведеним Наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві №10-ДР від 01.08.2014 р. знову була утворена комісія з спеціального розслідування нещасного випадку, що стався з ОСОБА_2 22.07.2010 р.

Комісія з спеціального розслідування нещасного випадку, керуючись пп. 1 п. 14 Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року за № 1112, склала акт по формі Н-5, та Н-1 від 01.10.2014 р. та визнала нещасний випадок таким, що стався з ОСОБА_2 таким, що пов'язано з виробництвом.

Звертаючись до суду з позовними вимогами про скасування Акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 01 жовтня 2014 року, що стався з ОСОБА_2 та Акту про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 01 жовтня 2014 року, позивач зазначила, що повторне розслідування нещасного випадку, який стався з ОСОБА_2 проведено необ'єктивно, недоліки, встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва при скасуванні актів розслідування нещасного випадку за формою Н-5 від 21.07.2011 року, та акту про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом за формою Н-1 від 21.07.2011 року не були виправлені.

Так, Позивач у даній позовній заяві зазначив, що Солом'янським районним судом були виявлені недоліки судом було встановлено таке:

- в матеріалах розслідування відсутній затверджений керівником товариства конкретний план роботи потерпілого ОСОБА_2 в регіоні, куди він був відряджений, та маршрут з графіком пересування потерпілого ОСОБА_2 по регіону.

- також відсутня достовірна інформація про те, з ким з керівництва товариства потерпілий узгоджував свою поточну роботу в регіоні та які підтвердження цього.

- відсутня інформація щодо обсягу роботи потерпілого 22 липня 2010 року та можливостей для відпочинку після прибуття в регіон.

Як зазначив позивач з оскаржених актів вбачається, що обставини справи є недоведеними відповідними письмовими доказами, зокрема, щодо виробничої необхідності поїздки ОСОБА_2 22.07.2010 року.

Однак при проведенні нового повторного спеціального розслідування:

- комісія не долучила до матеріалів розслідування жодних письмових доказів, документів, тощо, які б усунули недоліки допущені при попередньому розслідуванні і були причиною скасування актів.

З питань, про які йшлося при повторному спеціальному розслідуванні Комісією не було встановлено нових підтверджуючих обставин чи фактів.

Як зазначив позивач, враховуючи обставини, за яких настав нещасний випадок з ОСОБА_2 не було доведено виробничу необхідність поїздки після 21:00 години без відпочинку.

Свої дії з керівництвом підприємства ОСОБА_2 не погодив і не отримував розпорядження на їх здійснення, за обставин що склалися стосовно можливості поїздки до іншої області пізно ввечері після робочого дня.

Досліджуючи обставини справи з врахуванням зібраних доказів, у тому числі показань свідка, члена комісії, та обставин, викладених у оспорених актах, судом встановлено наступне.

Згідно із п.13 Порядку комісія мала визначити відповідність умов праці, її безпеки вимогам законодавства про охорону праці та з'ясувати обставини та причини нещасного випадку визначити чи пов'язаний цей випадок з виробництвом. Для з'ясування цих обставин як вказано у рішенні Солом'янського районного суду м. Києва, слід було з'ясувати наявність конкретного плану роботи потерпілого у регіоні, куди він був відряджений, достовірна інформація про те, з ким із керівництва працівник узгоджував маршрут з графіком пересування потерпілого по регіону та його поточну роботу у регіоні, однак зазначені питання залишені без уваги, як спланував свою роботу у відрядження протягом 5-ти днів, що за необхідність була приїхати 21.07.2010 року у Харків і ввечері у той же день виїхати до Сумської області.

Крім того, за наслідками спеціального розслідування у Акті за формою Н-5 викладено висновки комісії, зокрема що ОСОБА_2 не вчиняв порушень та інших протиправних дій (абзац-1).

Водночас у абзаці-3 висновків зазначено про те, що за висновком УДАЇ Управління МВС у Сумській області ОСОБА_2, у процесі керування автомобілем допустив порушення пп.21.1 та пп.14.2 ПДР України, які власне призвели до ДТП.

Пп.12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним; пп. 14.2. Перед початком обгону водій повинен переконатися в тому, що смуга зустрічного руху, на яку він буде виїжджати, вільна від транспортних засобів на достатній для обгону відстані (пп.В).

Постановою Лутугінського районного суду Луганської області від 03.02.2011 року у зв'язку із закінченням строку закрито провадження щодо притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.38 КУпАП.

У Акті за формою Н-5 комісія, посилаючись на пп. 1 п.14 Порядку дійшла висновку, що нещасний випадок з ОСОБА_2 визнано таким, що пов'язано із виробництвом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_9 - член комісії, пояснив, що на його думку документів комісією було зібрано достатньо, а також, що маршрут руху був виписаний у посвідченні, тому як він думає менеджер ОСОБА_2 міг сам планувати час та місце зустрічі, документів про його роботу у відрядженні у матеріалах перевірки не було. Однак доказів, які б з достовірністю підтвердили з посилання на документи чи інші матеріали, які б свідчили про планомірне виконання певних поставлених завдань ОСОБА_2, узгоджених з керівництвом, підтвердження дій щодо вибору потенційних замовників, інших завдань, які керівництвом було доручено ОСОБА_2 виконати. Однак достовірних доказів не було витребувано та це питання не було досліджено за відсутності доказів щодо наявності документів, що мали бути підготовлені для відрядження по виконанню завдання у тому числі виробничої необхідності поїздки у вечірній час до іншої області, окрім посилання на ОСОБА_10, з його пояснень не підтверджених достовірними доказами.

Отже, зазначені висновки у оспорених Актах Н-5 та Н-1 стосовно виконання потерпілим своїх посадових обов'язків за режимом роботи підприємства, на час коли сталася аварія не знайшли підтвердження за недостатністю доказів, які б відповідали ст.ст. 58 та 59 ЦПК України про належність та допустимість доказів, не знайшли підтвердження.

З огляду на викладене на підставі матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що Акт від 01 жовтня 2011 року спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, щодо ОСОБА_2 та Акт від 04 жовтня 2011 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом форми Н-1 щодо ОСОБА_2 підлягають скасуванню.

Тому на підставі ст.171 ЦПК України, Закону України «Про охорону праці» та Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року за № 1112 та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 223 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Києві до Головного управління Держпраці у Київській області, третя особа ОСОБА_2 про скасування акту спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, акту про нещасний випадок форми Н-1 щодо ОСОБА_2 - задовольнити.

Скасувати акт від 01 жовтня 2011 року спеціального розслідування нещасного випадку форми Н-5, щодо ОСОБА_2

Скасувати акт від 04 жовтня 2011 року про нещасний випадок пов'язаний з виробництвом форми Н-1 щодо ОСОБА_2

Стягнути з Головного управління Держпраці у Київській області на користь держави судовий збір в сумі 243,60 (двісті сорок три гривні 60 копійок).

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційному суду міста Києва через Шевченківський районний суд м. Києва, який ухвалив оскаржуване рішення.

Суддя: Малинников О.Ф.