Cправа № 127/2161/16-ц
Провадження № 2/127/1996/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

18 квітня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Прокопчук А.В.,

при секретарі Поливаній Ю.В.,

за участю позивача ОСОБА_1,

його представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

її представника ОСОБА_4,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю,-

В С Т А Н О В И В:

В лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивував тим, що в серпні 2006 року йому було видано ордер на службове жиле приміщення квартиру АДРЕСА_1, на сім'ю з трьох осіб: ОСОБА_1, ОСОБА_3 та їх син ОСОБА_5, який помер. Дана квартира була приватизована та належить сторонам на праві приватної, спільної часткової власності по ? частці.

Позивач зазначає, що він перебував у шлюбі з відповідачем, проте з 19 вересня 2015 року ОСОБА_3 почала перешкоджати йому проживати у квартирі, яка є спільною частковою власністю, змінила замки на вхідних дверях та в квартиру його не впускає, хоча там знаходиться все його майно. В зв'язку з цим, він звертався до дільничного інспектора міліції та ОСОБА_3 було винесено офіційне застереження про неприпустимість вчинення протиправної поведінки. Оскільки ОСОБА_3 створює перешкоди позивачу в користуванні жилим приміщенням, добровільно виділити та визначити порядок користування кімнатами відмовляється, ОСОБА_1 змушений був звернутися до суду з даним позовом та просить: зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкодим в користуванні ОСОБА_1, квартирою № 3, що знаходиться за адресою: м. Вінниця, вул. Острозького, буд. 39, шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири та передачі йому ключа від вхідних дверей квартири; встановити порядок користування квартирою №3 будинку № 39 по вул. Острозького у м. Вінниці наступним чином:

-у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 16,9 кв.м.;

-у користування ОСОБА_3 виділити кімнату площею 11,5 кв.м. з балконом 0,9 кв.м.;

- в загальному користуванні залишити: кухню площею 8,6 кв.м., лоджію площею 1,7 кв.м., ванну кімнату площею 2,5 кв.м., коридор площею 7,6 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м.

А також просить стягнути з ОСОБА_3 на його користь1102,40 грн. сплаченого судового збору.

В судовому засіданні позивач його представника ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснили, що відповідач палить, тому їй необхідно виділити в користування житлову кімнату площею 11,5 кв.м. з балконом. Просили позов задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 позов не визнали, надали письмові заперечення та пояснили, що твердження позивача про те, що 19.09.2015 року ОСОБА_3 почала перешкоджати позивачу проживати у квартирі спростовується витягом з кримінального провадження № 0006479, згідно якого 21.09.2015 року позивач за місцем проживання наніс відповідачу тілесні ушкодження. Ордер був виданий на сім'ю з трьох осіб, а не йому особисто. ОСОБА_3 не перешкоджає позивачу у користуванні їх спільним житлом, однак після її побиття 21.09.2015 року, вона задля уникнення побоїв від відповідача та страху за своє життя та здоров?я, по приходу додому зачиняється у своїй кімнаті площею 16,9 кв.м., де вже давно проживає. До іншої кімнати з балконом площею 11,5 кв.м., в якій знаходяться особисті речі позивача, він має вільний доступ. ОСОБА_3 зазначила, що вона жодних змін замків не здійснювала. Також пояснила, що вона своєчасно та повністю сплачує комунальні послуги, тому вважають права позивача не порушеними. Просили відмовити в задоволенні даного позову та залишити в користуванні ОСОБА_3 житлову кімнату площею 16,9 кв.м., а в користуванні ОСОБА_1 житлову кімнату з балконом площею 11,5 кв.м.

Вислухавши пояснення позивача, його представника ОСОБА_2, відповідача, її представника ОСОБА_4, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно свідоцтва про шлюб серії І-АМ №171092, виданого повторно 03.11.2015 року, судом встановлено, що 30.10.1988 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб у відділі ДРАЦС Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області, про що зроблено актовий запис № 2990 (а.с. 6).

З ордера на службове жиле приміщення № 0219, виданого 08.08.2006 року рішенням виконкому міської ради № 1749 від 28.07.2006 року, ОСОБА_1 в складі сім'ї з трьох осіб (ОСОБА_1, дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_1А.) надано право на вселення в службове приміщення за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 9).

Однак, судом встановлено, що син сторін ОСОБА_5 26 лютого 2006 року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 10 зворіт).

Відповідно до технічного паспорту на квартиру № 3 в житловому будинку №39 по вул. Острозького в м. Вінниці, судом вбачається, що власниками зазначеної квартири є ОСОБА_3 та ОСОБА_1 по ? частці (а.с. 7). Згідно технічних характеристик, які вказані в технічному паспортіАДРЕСА_3 в житловому будинку №39 по вул. Острозького в м. Вінниці складається з 2-х кімнат житловою площею 28,4 кв.м., у тому числі: 1-а кімната площею 16,9 кв.м., 2-а кімната площею 11,5 кв.м., кухні площею 8,6 кв.м., ванної кімнати 2,5 кв.м., туалету площею 1,1 кв.м., коридору площею 7,6 кв.м., балкону площею 0,9 кв.м., лоджії площею 1,7 кв.м.

Згідно свідоцтва про право власності на житло серії САЕ № 135919 від 15.12.2011 року встановлено, що квартира АДРЕСА_4 належить на праві приватної, спільної часткової власності ОСОБА_1 та ОСОБА_3 по 1/2 частці (а.с. 8).

Згідно витягу про державну реєстрацію прав, право власності по 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 зареєстровано 21.02.2012 року за ОСОБА_1 до ОСОБА_3 (а.с. 8 зворіт).

Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 15.02.2016 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було розірвано (а.с. 84-85).

Суд не приймає до уваги твердження позивача про те, що ОСОБА_3 довгий час є безробітньою та не має можливості сплачувати комунальні послуги в повному обсязі, оскільки з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 оформила субсидію для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг та своєчасно і в повному обсязі сплачує всі комунальні послуги (а.с. 14).

Суд критично оцінює покази свідків, допитаних в судовому засіданні по клопотанню позивача - ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, оскільки вони не зазначили, в якій саме кімнаті проживає ОСОБА_3

Разом з тим, свідки, допитані в судовому засіданні по клопотанню відповідача, а саме ОСОБА_9та ОСОБА_10 повідомили, що відповідач ОСОБА_3 проживає в кімнаті площею 16,9 кв.м. останніх кілька років.

Факт здійснення перешкод ОСОБА_3 у користуванні спірною кварторою позивачу підтверджений листом Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 11.12.2015 року (а.с. 11), письмовими поясненнями ОСОБА_1 (а.с. 46), письмовими поясненнями ОСОБА_8 (а.с. 47), письмовими поясненнями ОСОБА_6 (а.с. 48) та письмовими поясненнями ОСОБА_3 (а.с. 79).

Суд критично оцінює пояснення позивача ОСОБА_1 з приводу того, що ОСОБА_3 палить, оскільки даний факт був заперечений нею, а тому їй необхідно виділити в користування житлову кімнату площею 11,5 кв.м. з балконом. Доказів позивачем та його представником по даному факту суду надано не було.

Згідно ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Протоколу № 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.

Згідно ст. 55 Основного Закону України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (п.п. 1,2 ст. 319 ЦК України). Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Статтею 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Частиною 1 ст. 369 ЦК України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Так, згідно зі ст.ст. 391, 392 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Відповідно до ч. 1 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів власності.

Відповідно до положень ст. 358 ЦК україни, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Таким чином, підставою для звернення до суду з позовом про визначення порядку володіння та користування майном, яке перебуває у спільній частковій власності одного або кількох співвласників, є відсутність між ними згоди щодо порядку володіння та користування таким майном.

Разом з тим, слід зазначити, що одною з підстав позову є неможливість відповідачем ОСОБА_3 оплачувати комунальні послуги в повному обсязі. Однак, вказана обставина не є підставою для встановлення порядку користування житлом. В той же час, питання оплати комунальних послуг співвласниками в разі відсутності між ними згоди щодо такої оплати, є предметом регулювання пунктом 10 Правил користування приміщеннями жилих будинків і прибудинкових територій, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1982 року № 572.

Згідно листа Вінницького відділу поліції ГУНП у Вінницькій області від 11.12.2015 року №1000/200/05-2015 вбачається, що позивач звертався до правоохоронних органів з приводу неправомірних дій відповідача, а саме усунення перешкод в доступі до спірної квартири, проте позивачу було повідомлено, що дані відносини відносяться до категорії цивільно-правових та вирішуються в судовому порядку (а.с. 11).

Таким чином, в судовому засіданні достовірно встановлено, що відповідач своїми діями створюють перешкоди позивачу у користуванні квартирою №3 будинку №39 по вул. Острозького у м. Вінниці, шляхом позбавлення позивача вільного доступу до даного нерухомого майна.

Щодо вимоги позивача про передачу йому ключа від вхідних дверей спірної квартири, то вона задоволенню не підлягає в зв'язку з недоведеністю. Зокрема, ОСОБА_1 в судовому засіданні не було надано належних та допустимих доказів стосовно вказаних обставин, зокрема доведення факту заміни замка в вхідних дверях квартири. Позивач в судовому засіданні зазначив, що ключ він вставляв в замок, однак повернути його не міг, можливо тому, що з іншої сторони відповідач залишила ключ. Натомість, суд звертає увагу на пояснення відповідача ОСОБА_3 в тій частині, що вона замок у вхідних дверей квартири не змінювала.

Правилами ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

В п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.95 року зазначено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов.

Оскільки сторони у позасудовому порядку не дійшли згоди та не домовилися про порядок користування житлом (приміщенням квартири), то такий порядок встановляється судом.

З огляду на вищевикладене, враховуючи технічні характеристики житлового приміщення, інтереси сторін, між якими дійсно склалися неприязні стосунки, як встановлено в судовому засіданні, що також підтверджується Витягом з кримінального провадження № 0006479 (а.с. 59), суд вважає за доцільне та справедливе встановити порядок користування квартирою №3 по вул. Острозького, 39 у м. Вінниці, виділивши в користування ОСОБА_1 житлову кімнату площею 11,5 кв.м. з балконом 0,9 кв.м.; у користування ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею 16,9 кв.м. та у загальному користуванні залишити: кухню площею 8,6 кв.м., лоджію площею 1,7 кв.м., ванну кімнату площею 2,5 кв.м., коридор площею 7,6 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м. (відповідно до технічного плану на квартиру), оскільки такий порядок користування квартирою в них тривав останній час.

Разом з тим, суд звертає увагу, що встановлення співвласниками порядку користування квартирою з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, такі частини не перетворюються в об'єкт самостійної власності кожного з них та такі приміщення не завжди можуть точно відповідати належним співвласникам часткам, оскільки встановлення порядку користування майном не припиняє право спільної часткової власності на це майно. Така ж Правова позиція, викладена у Постанові Верховного суду України від 03.04.2013 року у справі № 6-12 цс 13, яку суд зобов'язаний враховувати при виборі правової норми, що підлягає до застосування до спірних правовідносин відповідно до ч. 2 ст. 214 ЦПК України.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю, підлягають частковому задоволенню.

У відповідності зі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 1102,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.ст. 41, 47, 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 316, 317, 319, 321, 355, 356, 358, 369, 386, 391, 392 ЦК України, п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" № 20 від 22.12.95 року, ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом вселення та встановлення порядку користування квартирою, що є спільною частковою власністю задовольнити частково.

Зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкодим в користуванні ОСОБА_1 квартирою № 3, що знаходиться в будинку № 39 по вул. Острозького в м. Вінниці, шляхом вселення ОСОБА_1 до квартири.

Встановити порядок користування квартирою № 3 в будинку № 39 по вул. Острозького в м. Вінниці, наступним чином:

- у користування ОСОБА_1 виділити житлову кімнату площею 11,5 кв.м. з балконом 0,9 кв.м.;

- у користування ОСОБА_3 виділити житлову кімнату площею 16,9 кв.м.;

- у загальному користуванні залишити: кухню площею 8,6 кв.м., лоджію площею 1,7 кв.м., ванну кімнату площею 2,5 кв.м., коридор площею 7,6 кв.м., туалет площею 1,1 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 витрати на сплату судового збору в сумі 1 102 (тисяча сто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: