Ухвала

іменем україни

27 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Черненко В.А., Журавель В.І ., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Христина Миколаївна, про визнання недійсними договорів дарування квартири та земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Берегівського районного суду Закарпатської області від 1 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 05 лютого 2015 року задоволено його позов про визнання частково недійсним рішення дев'ятнадцятої сесії ІV скликання Берегівської міської ради від 21 травня 2004 року № 503 у частині передачі земельної ділянки № АДРЕСА_1 у власність ОСОБА_5 та визнано недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку від 1 серпня 2007 року. Відповідач ОСОБА_5, не зважаючи на це, приховавши від приватного нотаріуса зазначені обставини, 27 лютого 2015 року уклав договір дарування квартири АДРЕСА_1, а 4 березня 2015 року подарував земельні ділянки № 1 та № 2 за цією ж адресою своєму синові - ОСОБА_6

Позивач вважає, що укладенням спірних договорів порушені його права та законні інтереси, оскільки за договорами дарування ОСОБА_5 відчужено землю, яка частково належить позивачу на праві власності, згідно рішення Берегівської міської ради, а до відчуженої квартири відповідачем самочинно прибудовано гараж та вбиральню, чим незаконно збільшено площу квартири на 4 кв.м.

Рішенням Берегівського районного суду Закарпатської області від 1 жовтня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа - приватний нотаріус Берегівського районного нотаріального округу Гарапко Х.М., про визнання недійсними договорів дарування квартири та земельних ділянок відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 задоволено частково.

Скасовано рішення Берегівського районного суду від 1 жовтня 2015 року в частині відмови у задоволенні позовної вимоги ОСОБА_4 про визнання недійсним договору дарування земельних ділянок та ухвалено нове рішення.

Визнано недійсним договір дарування земельних ділянок від 4 березня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Берегівського районного нотаріального округу ГарапкоХ.М. та зареєстрований у реєстрі за № 5589.

У решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права й порушення норм процесуального права, просить рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2015 року змінити і ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у визнанні договору дарування земельних ділянок недійсним та ухвалюючи в цій частині рішення, на підставі належним чином оцінних доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про задоволення позову, оскільки правовстановлюючий документ, на підставі якого відбулося відчуження земельних ділянок, визнано недійсним в судовому порядку.

Також є вірним висновок апеляційного суду про безпідставність позовних вимог в частині визнання недійсним договору дарування квартири, оскільки спорудження відповідачем гаражу та вбиральні було узгоджено рішенням виконкому Берегівської міської ради від 23 лютого 2011 року, а земельна ділянка, на якій ці об'єкти споруджено, знаходиться у спільній сумісній власності позивача та відповідача.

Таким чином, висновки суду апеляційної інстанції відповідають обставинам справи й узгоджуються з нормами матеріального права. При цьому, судом апеляційної інстанції дотримані вимоги цивільного процесуального закону, всебічно, повно й об'єктивно з'ясовані обставини справи та надана їм належна оцінка.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку, що судом при розгляді справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 11 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П. Штелик