Справа № 645/4564/14ц
Провадження № 2/645/21/16
УХВАЛА

Іменем України

19 квітня 2016 року м.Харків

Фрунзенський районний суд м.Харкова у складі :

головуючого судді Бабкової Т.В.,

при секретарі Білобровій А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про поділ спільного сумісного майна. На обґрунтування позову посилалася, що з 2001р. по квітень 2013р. проживала з відповідачем ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу. Вони є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. За час спільного проживання за спільні кошти її та ОСОБА_2 було побудовано житловий будинок № 18 по вул. Міжнародній в м.Харкові придбано нежитлове приміщення по вул.Клапцова 4 в м.Харкові, підвальне приміщення по вул.Ахсарова, 19 в м.Харкові, а також побутова техніка та предмети побуту. Посилаючись на положення Сімейного Кодексу України, які регулюють порядок поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя та чоловіка і жінки, які проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі, в уточненій позовній заяві від 14.03.2016р. ОСОБА_1 просила суд встановити юридичний факт проживання однією сімєю з січня 2001р. по квітень 2013р. з ОСОБА_2, визнати обєктом спільної власності подружжя 2/5 частин житлового будинку № 1/18 по вул.Колективній в м.Харкові та визнати за нею право власності на 1/ 2 частину від цієї частини житлового будинку, визнати обєктом спільної власності подружжя та визнати право на 1/ 2 частину нежитлового приміщення по вул. Дмитра Клапцова 4 в м.Харкові, зокрема приміщення 1-го поверху №82 частина № 80 площею 2,2 кв.м в літ.А-9 загальною площею 89,3 кв.м, визнати обєктом спільної власності подружжя та визнати право на ? частину підвального приміщення по вул.Ахсарова, 19 в м.Харкові, зокрема приміщення №6-9а,10 в літ.А-16 загальною площею 72,7 кв.м, стягнути з відповідача 1/ 2 частину вартості побутової техніки та предметів побуту у розмірі 12 000 грн. Крім того, посилаючись на те, що після припинення спільного проживання з відповідачем, який протиправно вигнав її разом із сином від першого шлюбу з будинку, позивачка вимушена була мешкати в орендованому житловому приміщенні та через це витрачати грошові кошти. За таких обставин, завдані їй матеріальні збитки на суму 12 000 грн. та спричинену моральну шкоду у розмірі 5 000 грн. просила відшкодувати їй шляхом стягнення за рахунок відповідача.

Під час судового розгляду справи в судовому засіданні інтереси позивачки ОСОБА_1 представляла її представник за довіреністю від 22.11.2013р. ОСОБА_4

З підстав, передбачених ч.1 п.4) ст.169 ЦПК України судом було ухвалено про виклик позивачки для дачі особистих пояснень.

В судове засідання 19.04.2016р. позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_5 не зявилися, з боку представника позивачки 18.04.2016р. було подано суду письмову заяву про перенесення судового засідання через знаходження її у відрядженні з 18.04.2016р. по 25.04.2016р.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник за довіреністю ОСОБА_6 проти задоволення вказаного клопотання заперечували, вказуючи, що неявка позивачки та її представника є неодноразовою, просили суд залишити позов ОСОБА_1 без розгляду.

Заслухавши пояснення осіб, що зявилися у судове засідання, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного.

Відповідно до положень ч.3 ст.169 ЦПК України встановлено, що у разі повторної неявки в судове засідання позивача, повідомленого належним чином, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Даних про повторну неявку, тобто про неявку послідовно підряд у два та більше судові засідання позивачки ОСОБА_1 матеріали справи не містять. Як зазначалося судом вище мається письмова заява її представника про поважність причини неявки в судове засідання 19.04.2016р. через знаходження у відрядженні.

Виходячи із системного аналізу ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, можна зробити висновок, що кожній особі гарантується право на судовий захист. Право на розгляд справи означає право особи звернутися до суду та право на те, що його справа буде розглянута та вирішена судом. При цьому, особі має бути забезпечена можливість реалізувати вказані права без будь-яких перепон чи ускладнень. Здатність особи безперешкодно отримати судовий захист є змістом поняття доступу до правосуддя.

З врахуванням наведеного, керуючись ст. 169, 210 ЦПК України, ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання представника відповідача ОСОБА_6 про залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна залишити без задоволення.

Оголосити перерву до 26 квітня 2016 року о 14 год. 00 хв. в судовому засіданні по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна в звязку з неявкою в судове засідання представника позивача ОСОБА_4 та викликом позивачки для дачі особистих пояснень.

Зобовязати представника позивача ОСОБА_4 надати в наступне судове засідання документи, що підтверджують поважність причини її неявки в судове засідання 19.04.2016р. в звязку з відрядженням.

Розяснити стороні позивачки процесуальні наслідки у вигляді можливості залишення позовної заяви без розгляду в разі повторної неявки в судове засідання.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, заперечення на ухвалу суду можуть бути включені в апеляційну скаргу на рішення суду.

Суддя -