Провадження № 2-о/225/69/2016
Справа № 225/1361/16-ц
Головуючий у справі ОСОБА_1
РІШЕННЯ

іменем України

26 лютого 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Челюбєєва Є.В.,

за участю:

секретаря Бондарчук Т.І.,

заявника ОСОБА_2,

представника заявника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дзержинського міського суду Донецької області цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції Донецької області про встановлення факту смерті,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року заявник звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 25 січня 2016 року в Київському районі м. Макіївка Донецької області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 25 січня 2016 року в м. Донецьку від гострої серцево судинної недостатності, ішемічної хвороби серця помер її дід ОСОБА_4. Наступного дня їй видали лікарське свідоцтво про смерть на імя діда № 222, завірене печатками ДНР. З цим лікарським свідоцтвом вона звернулася до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції з метою оформлення державної реєстрації смерті ОСОБА_4 та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. Однак, їй було відмовлено в реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть, так як представлене нею лікарське свідоцтво про смерть видане незаконно створеною установою ДНР, тому є недійсним та не створює правових наслідків. При цьому, їй було розяснено право на звернення до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Вичерпавши всі можливі дії щодо реєстрації смерті свого діда, змушена звернутися до суду з заявою про встановлення факту смерті.

Встановлення факту смерті ОСОБА_4 в Кіровському районі м.Макіївки Донецької області, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка.

Заявник в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала повністю, наполягала на їх задоволенні. При цьому в судовому засіданні заявник ОСОБА_2 була допитана в якості свідка у відповідності до вимог ст. 62 ЦПК України. Так вона суду показала, що на початку січня 2016 року її дід ОСОБА_4 почав хворіти та втрачати память. Лікар психіатр призначив йому медичні препарати. Але її дядько, тобто син ОСОБА_4 сказав, що мабуть вони не зможуть вилікувати дідуся, так як в нього почало хворіти серце. 25.01.2016 року через мережу інтернет від свого сина вона дізналася, що дідусь помер. Поховали його 27.01.2016 року, вона не була присутня на похоронах, оскільки на той час знаходилась в Криму. Суду сказала, що вона приїхала пізніше, а саме 06.02.2016 року. Поховали дідуся на кладовищі в м. Макіївка, яке розташоване біля зупинки «Західна». Її дідусь був похований поряд з першою дружиною та її бабусею. На даний час вона проживає в м. Дзержинську, як внутрішньо переміщена особа, тому звернулася до суду з цими вимогами.

Представник заявника в судовому засіданні також підтримав заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні.

Представник заінтересованої особи відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дзержинського міського управління юстиції у Донецькій області в судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутності.

Вислухавши пояснення всіх учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

За положеннями ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною ОСОБА_3 України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Як встановлено судом на підставі свідоцтва про народження 06 лютого 1983 року народилася ОСОБА_5, тобто заявник по справі. В свідоцтві про народження її батьками записані ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 11).

Відповідно до свідоцтва про народження батьками ОСОБА_6, а саме батька заявника по справі є ОСОБА_4 та ОСОБА_8 (а.с. 10).

Відповідно до свідоцтва про шлюб (а.с. 12) 05 січня 2013 року був зареєстрований шлюб між ОСОБА_9 та ОСОБА_5. Після реєстрації шлюбу подружжя обрало єдине прізвище ОСОБА_9 (а).

Виходячи з цього, ОСОБА_4 є дідусем заявника по справі.

Із пояснень заявника ОСОБА_2, допитаної судом в якості свідка згідно ст. 62 ЦПК України про відомі їй обставини, що мають значення для справи, які ні ким і ні чим не спростовані, інших письмових докумертів вбачається, що дідусь заявника по справі ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 був зареєстрований і постійно проживав на тимчасово окупованій території України за адресою Донецька область, м. Макіївка -33, АДРЕСА_1. Після хвороби він помер 25 січня 2016 року, причиною його смерті стала гостра серцево-судинна недостатність, ішемічна хвороба серця. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану для оформлення державної реєстрації смерті ОСОБА_4 та отримання свідоцтва про смерть, вона отримала відмову з підстав предявлення недійсного на території України документа про смерть певної особи (а.с. 8-9).

Факт смерті ОСОБА_4 також підтверджується наданими заявником суду фотокопіями з місця захоронення свого дідуся (а.с. ).

З огляду на це, суд зазначає.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів від 7 листопада 2014 р. № 1085 із змінами та доповненнями м.Донецьк віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі документи, видані органами так званої «Донецької народної республіки» є недійсними та не створюють юридичних наслідків. Таким чином отримання у цих органів документів про смерть ОСОБА_4 не створить для заявника юридичних наслідків, а саме вона не зможе здійснити державну реєстрацію смерті ОСОБА_4 та отримати свідоцтво про смерть встановленого зразка.

Відповідно до ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщена особа має право, в тому числі на проведення державної реєстрації актів цивільного стану.

У звязку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції.

При цьому, бланки суворої звітності, в тому числі документи про державну реєстрацію актів цивільного стану, які були видані на цих територіях після 01.12.2014 року не є документами територіальних органів Міністерства юстиції України.

Отже, відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою,

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України.

Оскільки отримане заявником лікарське свідоцтво про смерть № 222 від 26.01.2016 є недійнсим , то підставою для державної реєстрації смерті є виключно рішення суду про встановлення смерті особи в певний час.

При цьому, згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064 у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як зокрема місце смерті померлої особи.

Отже, крім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті померлого ОСОБА_4 на момент його смерті.

Аналізуючи надані заявником докази, її показання в якості свідка, суд вважає встановленим факт смерті ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 25 січня 2016 року в Кіровському районі м. Макіївки Донецької області.

Таким чином, суд вважає заявлені вимоги повністю доведеними, тому підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 10, 11, 60, 212, 256, 257-1, 367 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заявлені вимоги задовольнити повністю.

Встановити факт, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, помер в м. Макіївки Кіровського району Донецької області 25 січня 2016 року.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Рішення суду може бути оскаржено до апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Суддя: