Ухвала

іменем україни

01 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що вона є власником жилого будинку та земельної ділянки площею 0,16 га за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_5, який є суміжним землекористувачем за адресою: АДРЕСА_2, самочинно зніс вбиральню, яка позначена в технічному паспорті літерою «Г» і розташована на належній їй земельній ділянці.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просила стягнути з відповідача 4 тис. грн на відшкодування майнової шкоди та 1 тис. грн на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок знищення належного їй майна.

Рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 02 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року зазначене судове рішення скасовано. Ухвалено нове рішення, яким стягнуто із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4 тис. грн на відшкодування майнової шкоди, 500 грн на відшкодування моральної шкоди та 644 грн 94 коп. судового збору.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції мотивував висновки тим, що ОСОБА_4 не доведено розмір завданої шкоди, яку вона просила стягнути з відповідача у зв'язку із знищенням належної їй вбиральні.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та стягуючи із ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 4 тис. грн на відшкодування майнової шкоди, виходив із того, що розмір шкоди визначений актом спеціаліста в галузі будівництва від 26 жовтня 2013 року (а. с. 49).

Неправомірні дії ОСОБА_5 встановлені рішенням Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 20 березня 2015 року, яке набрало законної сили.

Усі докази апеляційний суд оцінив з дотримання норм процесуального права відповідно до ст. 212 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, залишивши рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення апеляційного суду Кіровоградської області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко