Апеляційний суд Житомирської області
Справа №272/383/15-ц Головуючий у 1-й інст. Карповець В. В.
Категорія 5 Доповідач Миніч Т. І.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року Апеляційний суд Житомирської області у складі:

головуючого - судді Миніч Т.І.

суддів: Трояновської Г.С.,

Павицької Т.М.

секретаря

судового засідання Ковальської Я.В.

з участю позивача та представника апелянта

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області

на рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2015 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, відділу державної виконавчої служби Андрушівського районного управління юстиції про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння,

встановив:

У квітні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом. Після уточнення позовних вимог просив визнати причину пропуску строку позовної давності поважною та поновити строк позовної давності; заборонити відділу державної виконавчої служби Андрушівського районного управління юстиції реалізацію автомобіля „Фольксваген Пассат", державний реєстраційний номер НОМЕР_1; визнати за ним право власності на зазначений автомобіль; витребувати від Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області на його користь автомобіль „Фольксваген Пассат", державний реєстраційний номер НОМЕР_1; зобов'язати Житомирський МВ УМВС України в Житомирській області повернути йому вказаний автомобіль.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 посилався на те, що на початку 2007 року він придбав на ринку м.Житомира у незнайомих людей вказаний вище автомобіль. Продавці передали йому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. Під час перевірки документів працівниками ДАІ 29.05.2008 року було встановлено, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 є підробленим. Про такі обставини він дізнався, коли працівники ДАІ перевірили документи по базі даних АІПС «Автомобіль». Тобто, на момент купівлі автомобіля в нього не виникало ніяких підозр щодо фіктивності або незаконності реєстрації автомобіля. Вважав, що транспортний засіб він придбав на законних підставах і є добросовісним набувачем. Також йому стало відомо, що матеріали щодо реалізації його автомобіля передані у відділ державної виконавчої служби Андрушівського районного управління юстиції. Отже, він може бути позбавлений права власності на автомобіль в разі його реалізації. Копію постанови про відмову в порушенні кримінальної справи про відсутність в його діях складу злочину за ст.358 КК України він отримав на руки 04.08.2008 року. Вважає, що трирічний строк звернення до суду ним пропущено з поважної причини - у зв"язку із неправомірним утриманням його автомобіля Житомирським МВ УМВС України в Житомирській області. Спірний автомобіль знаходиться на майданчику тимчасового утримання Житомирського МВ по даний час. Позивач також вважає, що факт правомірності набуття права власності на автомобіль підтверджується наявністю у нього техпаспорта та доручення на його ім'я.

Рішенням Андрушівського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_3 (і.к. НОМЕР_2) право власності на автомобіль Фольксваген Пассат - ВЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. Цим же рішенням зобов'язано Житомирський МВ УМВС України в Житомирській області повернути ОСОБА_3 автомобіль Фольксваген Пассат - ВЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1. В частині позовних вимог ОСОБА_3 до відділу державної виконавчої служби Андрушівського районного управління юстиції відмовлено за безпідставністю.

У поданій апеляційній скарзі регіональний сервісний центр МВС в Житомирській області, посилаючись на порушення судом норм процесуального та матеріального права, неповне дослідження та з'ясування обставин справи, просить зазначене рішення суду скасувати і відмовити в задоволені позову ОСОБА_3 Апелянт не був притягнутий судом до участі у справі, хоча, на його думку, його інтереси оскаржуваним рішенням зачіпаються. Апелянт вважає, що висновки суду про визнання права власності на автомобіль за ОСОБА_3 не відповідають вимогам закону. На думку апелянта, суд не повинен підміняти органи, які зобов'язані видавати документи, що посвідчують належне оформлення права власності на майно, з яким пов'язується момент виникнення (набуття) права власності. Суд першої інстанції не ідентифікував автомобіль, на який він визнав право власності (номери агрегатів, тип, колір, рік випуску, об'єм двигуна), оскільки в такому випадку при переміщенні державного номерного знаку на інший транспортний засіб, під вказане судове рішення підходить будь-який автомобіль Фольксваген Пассат - ВЗ.

Розглянувши справу в межах доводів, викладених в апеляційній скарзі, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи вимоги позивача та визнаючи за ним право власності на автомобіль, суд виходив з того, що позивач є добросовісним набувачем транспортного засобу.

Проте, погодитися з такими висновками суду неможливо, оскільки вони зроблені передчасно, без належного з"ясування всіх обставин справи.

Так, із змісту постанови про відмову в порушенні кримінальної справи від 04.10.2008 року, вбачається, що згідно з поясненнями ОСОБА_3, останній на початку 2007 року на авторинку м.Житомира придбав автомобіль марки Фольксваген Пассат - ВЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 за 4500 доларів США у раніше незнайомих йому осіб, які передали йому технічний паспорт на вказаний автомобіль, доручення на його ім'я та сам автомобіль (а.с.4).

Позивач зазначав, що при отриманні технічного паспорта він звірив номери кузова з тими, що були записані в технічному паспорті на автомобіль.

29 травня 2008 року позивач передав свій транспортний засіб ОСОБА_4, а 30 травня 2008 року останній повідомив, що з документами на автомобіль щось не в порядку, у зв'язку з чим автомобіль було доставлено до Житомирського РВ УМВС для проведення перевірки.

Згідно з висновком спеціаліста №1/301 від 14.06.2008 року бланк свідоцтва та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3, виготовлені з порушенням вимог щодо виготовлення документів даного зразка, тобто є підробними.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції неправильно визначив характер спірних правовідносин та не врахував, що правове регулювання відносин, пов'язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженого постановою КМУ від 11.11.2009 року №1200 та Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою КМУ від 07.09.1998 року №1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою КМУ від 11.11.2009 року №1200, оформлення на товарних біржах договорів купівлі-продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, здійснюється з використанням облікованих відповідно у територіальному органі з надання сервісних послуг МВС і Держсільгоспінспекції бланків біржових угод.

Оформлення договорів купівлі-продажу транспортних засобів може проводитися в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС.

У разі продажу транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, філією суб'єкта господарювання або уповноваженим дилером, крім акта приймання-передачі підприємства-виробника, покупцеві видається акт приймання-передачі, що укладається між суб'єктом господарювання (його філією) та уповноваженим дилером.

Під час продажу транспортних засобів, що перебувають (перебували) на обліку в уповноваженому органі МВС або Держсільгоспінспекції, покупцеві територіальним органом з надання сервісних послуг МВС видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) або Держсільгосп-інспекцією - свідоцтво про реєстрацію машини з відміткою про зняття машин (тракторів, самохідних шасі, самохідних сільськогосподарських, дорожньо-будівельних і меліоративних машин, сільськогосподарської техніки, інших механізмів) з обліку чи акт технічного стану.

У разі зняття з обліку транспортного засобу покупцеві видається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт).

В даному випадку законодавчо врегульований порядок придбання та переоформлення автомобіля позивачем не був дотриманий. Крім того, в порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК ним не надано доказів на підтвердження факту передачі йому технічного паспорта на спірний транспортний засіб. Тому не було підстав вважати позивача добросовісним набувачем спірного рухомого майна.

Крім того, обгрунтовуючи заявлені вимоги, позивач посилався на те, що на підтвердження факту укладення договору купівлі-продажу йому власником транспортного засобу була видана довіреність.

Проте, суд першої інстанції не звернув уваги, що сутність та правова природа загальноцивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК.

За частиною третьою ст.244 ЦК довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша ст.237 ЦК).

Отже, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов'язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму ( ст.655 ЦК).

Аналіз зазначених норм матеріального права свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

Разом з тим, позов про визнання права власності є спеціальним або допоміжним речово-правовим засобом захисту права власності.

Цивільне законодавство визначає особливості реалізації правомочності власника.

За правилами ст.392 ЦК позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності.

Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред'явлення позову).

Отже, ураховуючи, що відповідно до ст.328 ЦК набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на певні об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст.392 ЦК.

В даному випадку договір купівлі-продажу спірного автомобіля не укладався, цей автомобіль не знятий з обліку в уповноваженому органі МВС та очевидно зареєстрований за попереднім власником, який до участі у справі взагалі не був притягнутий.

За наведених обставин висновки суду протирічать закону, оскільки видача довіреності на право володіння, користування та розпорядження автомобілем не свідчить про укладення договору купівлі-продажу автомобіля, тому відсутні правові підстави для визнання за позивачем права власності на спірний автомобіль.

У зв"язку з наведеним та відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК оскаржуване рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового - про відмову в позові.

Керуючись ст.ст.209,303,304,307,309,313,314,316ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Апеляційну скаргу регіонального сервісного центру МВС в Житомирській області задоволити частково.

Скасувати рішення Андрушівського районного суду Житомирської області від 21 жовтня 2015 року в частині вимог до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області про визнання права власності на майно та витребування майна з чужого незаконного володіння.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Судді: