Справа № 506/250/16-ц
Провадження № 2/506/152/16
У Х В А Л А

про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову

12.04.2016

Суддя Красноокнянського районного суду Одеської області Бурдинюк О.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

В С Т А Н О В И В:

12.04.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить витребувати у відповідача належне йому майно, а саме: сівалку УПС-6.02 серійний номер ТУУ-72552000, виробництва ВАТ «Красная звезда», 2007 року випуску та передати його позивачу.

Позивач також одночасно з позовом звернувся до суду з заявою про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на сівалку УПС-6.02 серійний номер ТУУ-72552000, виробництва ВАТ «Красная звезда», 2007 року випуску, обґрунтовуючи свою заяву тим, що на даний час це майно знаходиться у відповідача, у звязку з чим, останній може у будь-який час здійснити відчуження даного майна.

Дослідивши матеріали справи, ознайомившись з мотивами заявленого клопотання, можливо дійти наступних висновків.

Забезпечення позову це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені Кодексом, заходи забезпечення позову. Згідно з частиною 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обовязку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобовязання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

З врахуванням розяснень даних Верховним судом України в постанові Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати.

Як вбачається з поданої до суду заяви, позивачем не мотивовано та не надано доказів у чому полягає реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і які є підстави для таких припущень. Крім того, позивачем взагалі не надано жодних доказів, що він є власником спірного майна, а тому у задоволенні заяви необхідно відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про витребування майна із чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_3