Справа № 278/1326/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЯМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Житомирський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді - Зубчук І.В.

при секретарі - Безпалько В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересованої особи ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернувся із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій зазначає, що він народився 27 травня 1997 року в м.Андрушівка Житомирської області. В свідоцтві про народження якого батьками записані: батько ОСОБА_3 та мати ОСОБА_4 національність яких не було зазначено, хоча мати була польської національності. Заявник і уся його родина були поляками за походженням і до сьогодні шанують польські традиції. На даний час, заявник прагне відновити та зберегти етнічне походження свого роду відповідно до положень Закону України «Про національні меншини», а тому вимушений звернутися до суду із заявою про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Заявник у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив задовольнити заяву в повному обсязі.

Заінтересована особа в судове засідання не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність.

В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України.

Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З огляду на зазначене суд не вбачає перешкод у судовому розгляді справи.

Визначаючись із заявленою вимогою про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме встановлення факту приналежності до польської національності суд враховує наступне.

ОСОБА_1 народився 27 травня 1997 року. Батьками останнього зазначені: батько - ОСОБА_3, мати ОСОБА_4 (а.с.4).

ОСОБА_4 до одруження мала прізвище ОСОБА_5 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_5 (нині ОСОБА_4) Т.М. зазначено батько останньої ОСОБА_5 за національністю поляк (а.с.10).

Згідно із ч.2 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У відповідності до вимог ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 11 Закону України «Про національні меншини в Україні», громадяни України мають право вільно обирати і відновлювати національність. Примушення громадян у який би то не було формі до відмовлення від своєї національності не допускається.

Встановлення факту приналежності до польської національності заявникові необхідно для того, щоб відновити та зберегти етнічне походження свого роду та скористатися пільгами, які гарантуються особам польського походження й передбачені Законом «Про карту поляка» та «Про репатріацію», ухвалених Сеймом.

Таким чином, факт, що просить встановити заявник має юридичне значення.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлено наступне.

Згідно ст.55 Конституції України права і свободи громадян захищаються судом.

Це означає, що суд не може відмовити у правосудді, якщо громадянин України, іноземець, особа без громадянства вважають, що їхні права і свободи порушені або порушуються, створені або створюються перешкоди для їх реалізації, або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Згідно зі ст.11 Конституції України держава сприяє консолідації та розвиткові української нації, її історичної свідомості, традицій, культури, а також розвиткові етнічної, культурної, мовної та релігійної самобутності всіх кордонних народів і національних меншин України.

Національність - національна ідентичність, належність особи до певної нації (або іншої етнічної групи (спільності), яка визначається як відмінними особливостями етнічної групи (мова, звичаї і традиції, культура, фізіологічні риси (належність до певного типу тощо), яких дотримується особа, так і особистим почуттям належності до етнічної спільності - почуттям національної ідентичності.

З метою гарантування національним меншинам права на вільний розвиток прийнято Закон України «Про національні меншини в Україні».

У відповідності до ст.3 вказаного закону до національних меншин належать групи громадян України, які не є українцями за національністю, виявляють почуття національного самоусвідомлення та спільності між собою.

Згідно зі ст.11 вказаного закону громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається.

Згідно з приписами ст.300 Цивільного Кодексу України фізична особа має право на збереження своєї національної, культурної, релігійної, мовної самобутності, а також право на вільний вибір форм та способів прояву своєї індивідуальності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства.

Встановлення факту національної ідентичності заявнику необхідне для впорядкування документів, для реалізації особистих прав - підтвердження польського походження його роду, цей факт має юридичне значення, оскільки з 07.08.2007 року згідно із Законом «Про карту поляка», Законом «Про репатріацію» від 9 листопада 2000 року, ухвалених Сеймом громадянам України польського походження надаються окремі пільги та гарантії, а ситуація що склалась, може позбавити заявника та його нащадків права скористатись вказаними правами.

Відповідно до абз.2 п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадського стану», суд розглядає заяви про становлення неправильності запису в акті громадського стану у випадках допущення органами реєстрації актів громадського стану помилок при складанні актового запису (прізвища, імені, по батькові, національності і громадянства батьків тощо).

Згідно абз.4 п.7 вищевказаної постанови Пленуму Верховного Суду України , питання щодо встановлення неправильності в актовому записі про народження, зокрема, щодо доповнення відомостей про національність та громадянство батьків, суд вирішує на підставі письмових (архівних матеріалів, відомостей, які містяться в паспорті; довідок з місця роботи, навчання, проживання;військових, профспілкових, інших посвідчень тощо) та інших доказів, які з достовірністю підтверджують заявлену вимогу.

Відтак, оскільки національність особи визначається національністю її батьків, яка зазначається в актових записах про народження, то єдиним шляхом встановлення та визначення національності особи є внесення доповнень чи змін в актовий запис про її народження щодо національності її батьків за умови відсутності таких відомостей або їх недостовірності.

Згідно п.11 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України, суд постановляє рішення про неправильність запису в акті громадського стану, саме в тій частині цього запису, в якій встановлено неправильність, а не запису всього акта громадського стану.

На підставі викладеного, керуючись статтею 124 Конституції України, статтями 4, 10, 30, 57, 60, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, Законом України «Про національні меншини», постановою Пленуму Верховного Суду України від 07 липня 1995 року №12 «Про практику розгляду судами справ щодо встановлення неправильності в актах громадського стану», суд, -

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Встановити факт приналежності ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 до національності «поляк» шляхом внесення Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції змін до актового запису про народження ОСОБА_1, а саме, вказати національність матері ОСОБА_4 - «полька».

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Житомирський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. В. Зубчук