Справа № 2/489/114/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

01.06.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

позивачки - ОСОБА_1,

представника позивачки - ОСОБА_2,

представника відповідачки - ОСОБА_3,

представника Органу опіки та піклування ММР - Довгої А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про припинення права власності, визнання права власності, стягнення грошової компенсації,

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 про припинення права власності, визнання права власності, стягнення грошової компенсації. Вказувала, що їй та відповідачці на праві спільної часткової власності належить кв. АДРЕСА_1. А саме ? частки - позивачці, ? частка - відповідачці. На теперішній час між сторонами склались неприязні стосунки. Спільно користуватись спірним майном вони не можуть, проте воно є неподільним. Оскільки позивачка іншого житла не має, протягом тривалого часу підтримує спірне майно в належному стані, а відповідачка має на праві власності інше нерухоме майно (садовий будинок), вона вважає за необхідне припинити право власності ОСОБА_5 на частку у спірному нерухомому майні з виплатою їй грошової компенсації.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просить суд: припинити право власності ОСОБА_5 на 1/4 частку в праві спільної часткової власності на кв. АДРЕСА_1; визнати за нею право власності на 1/4 частку в праві спільної власності на кв. АДРЕСА_1; стягнути з неї на користь відповідачки компенсацію вартості ? частки квартири АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі.

Представник відповідача позов не визнав, посилався на те, що разом із відповідачем у спірній квартирі мешкають її дві малолітні доньки та її цивільний чоловік та іншого житла вона не має. Прим цьому, згідно висновку експерта, наявна можливість визначення порядку користування квартирою між співвласниками.

Представник органу опіки та піклування вважав, що з урахуванням інтересів дітей позов не підлягає задоволенню.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_5.

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 23.01.1995 р., виданого Миколаївською службою приватизації житлового фонду, кв. АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва у цивільній справі № 2-2184/09 від 01.04.2009 р. визначено, що частки співвласників кв. АДРЕСА_1 є рівними і складають по ? частині - частка кожного.

В подальшому двоє співвласників - ОСОБА_9 та ОСОБА_6, померли. Спадщину після їх смерті у вигляді часток вищевказаної квартири прийняла позивачка ОСОБА_1

Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 10.12.2009 р., виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, право власності на ? частку кв. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_9

У відповідності до свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2009 р., виданого державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори, право власності на ? частку кв. АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6

За таких обставин судом встановлено, що позивачці ОСОБА_1 належить на праві власності ? частки квартири АДРЕСА_1, а відповідачці ОСОБА_5 - ? частка.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб з визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Разом з тим, відповідно до ст. 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо:

1)частка є незначною і не може бути виділена в натурі;

2) річ є неподільною;

3) спільне володіння і користування майном є неможливим;

4)таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї.

Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Згідно висновку № 125-003 судової оціночно-будівельно-технічної експертизи від 25.01.2016 р., складеного експертами Миколаївської регіональної торгово-промислової палати, було визначено ринкову вартість ? частки кв. АДРЕСА_1, а також визначено можливий варіант спільного користування співвласниками даної квартири (наближений до часток співвласників).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до Ухвали суду позивачка ОСОБА_1 внесла на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області вартість 1/4 частки вищезазначеної квартири - 147 428 грн. 00 коп.

Відповідач вселилась та була зареєстровано з дітьми з відома та дозволу позивача у спірну квартиру в червні 2015 року, після розірвання шлюбу із чоловіком, з яким мешкала з 2003 року. ( арк.204).

З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що позивачка та відповідач хоча і перебувають у родинних відносинах (є матір'ю та донькою), однак після вселення відповідача , між ними склалися вкрай неприязні стосунки, що підтверджується численними зверненнями обох сторін до Ленінського ВП ГУ Національної поліції Миколаївської області із заявами про внесення відомостей до ЄРДР щодо кримінального правопорушення з боку обох сторін (арк.22,23,56,57,61,62,175,176,177,178,203,205,206,207,208,). За такого, суд вважає, що спільне володіння і користування сторонами нерухомим майном є неможливим.

Хоча, зі змісту технічного паспорту вбачається, що спірна квартира складається з трьох окремих ізольованих житлових кімнат, що дає можливість сторонам спільно використовувати її для проживання.

Проте, у спірній квартирі, згідно Довідки ЖКП «Південь» від 29.09.2015 р.(арк.81) зареєстровані позивач, ОСОБА_5 (відповідач) та її діти - ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_2. Та проживає, окрім вказаних осіб, цивільний чоловік відповідача - ОСОБА_11, що унеможливлює, на думку суду, спільне проживання чотирьох осіб в однієї кімнаті, площею 9,5 кв.м., що відповідає частці відповідач у спільній частковій власності на квартиру, згідно Висновку експерта ( акр.147). Тим більше, що з позовом щодо визначення порядку користування квартиро відповідач не звертався до суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов?язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка ОСОБА_1 посилається на те, що відповідачці на праві власності належить інше нерухоме майно.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 13.08.2015 р. ОСОБА_5 на праві власності належить садовий будинок площею 64,6 кв.м., розташований в АДРЕСА_2 (арк.33 - 43), який, згідно Акту обстеження Коларівської сільської ради від 22.03.2016 року, не придатний для проживання у осінньо-зимовий період

У відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 365 ЦК України право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено за умови, що завдана йому в такому випадку шкода не буде істотною. Ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права власності на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Аналогічна правова позиція висловлена ВСУ при розгляді справи № 6-68цс14.

Оскільки припинення права власності відповідача на частку у спірній квартирі, яка є незначною, з виплатою компенсації її вартості, з огляду на відносини які склались між сторонами, з урахуванням усіх інших підстав, передбачених законодавством, та наявності нерухомості у вигляді садового будинку, надасть реальну можливість відповідачці вирішити питання щодо подальшого придбання іншого ізольованого житлового приміщення у власність, суд вважає, що заявлені позивачем вимоги підлягають задоволенню.

Крім того, само по собі припинення права власності не тягне виселення або позбавлення права користування житлом відповідача, а тим більше її дітей, з боку позивача.

На підставі ст.ст. 356, 358, 365 ЦК України, керуючись ст. 10, 11, 14, 60, 212-214, 216 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_5 про припинення права власності, визнання права власності, стягнення грошової компенсації - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_5 на 1/4 частку, в праві спільної часткової власності, квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 компенсацію вартості ? частки квартири АДРЕСА_1 - в розмірі 147 428 грн. 00 коп. (сто сорок сім тисяч чотириста двадцять вісім гривень нуль копійок), за рахунок коштів, внесених нею на депозитний рахунок ТУ ДСА в Миколаївській області згідно квитанції № 0.0.529829028.1. від 04.04.2016 року, відповідно до Ухвали суду від 28.03.2016 р.

Скасувати заходи забезпечення позову, шляхом зняття арешту на ? частку квартири АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_5 (і.н.НОМЕР_1), накладений Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області 16 березня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: