АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/770/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : Первак М. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 квітня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоБондаренка С. І.
суддівХрапка В. Д. , Новікова О. М.
при секретаріДемченко Н. Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2015 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2010 року між позивачем та відповідачем був укладений договір , відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Посилаючись на умови та правила надання банківських послуг, позивач стверджував, що відповідач не виконала умови договору, внаслідок чого станом на 31 серпня 2015 року утворилась заборгованість в сумі 14932.97 гривень, яка складається з 3996.30 гривень заборгованість за кредитом, 8163.14 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1586.25 гривень заборгованість за пенею та комісією, 500 гривень штраф (фіксована частина), 687.28 гривень штраф (процентна складова).

На підставі наведених обставин позивач просив стягнути з відповідача заборгованість.

Рішенням Жашківського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з наступного.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено надання кредиту ,а по пені та штрафу пропущений строк позовної давності.

Однак повністю з вказаними висновками суду першої інстанції погодитись не можна.

Відповідно до частини 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 19 липня 2010 року між сторонами, шляхом написання заяви, був укладений договір банківських послуг , за умовами якого позивач надає кредитну картку «Універсальна» з кредитним лімітом у сумі 0 гривень з базовою ставкою 3% на місяць, а відповідач зобов'язався сплачувати щомісячний платіж в розмірі 7% заборгованості та комісію.

На підставі поданої заяви ОСОБА_6 видавались карти НОМЕР_1 з терміном дії до червня 2014 року, НОМЕР_2 з терміном дії до вересня 2015 року, НОМЕР_3 з терміном дії до грудня 2017 року, що підтверджується витягом з програмного комплексу «Промінь».

Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

За умовами договору пеня за несвоєчасне погашення заборгованості складає базова процентна ставка за договором/30 - нараховується за кожен день прострочення кредиту, та 1% від заборгованості, але не менше 30 гривень в місяць, нараховується 1 раз в місяць, при наявності прострочки по кредиту та процентам 5 і більше днів при виникненні прострочки на суму 50 гривень і більше, а також штрафом при порушенні строків платежів по кожному із грошових зобов'язань, передбачених договором, більш ніж на 30 днів.

Вказані обставини підтверджуються анкетою - заявою (а.с.8) та довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів льготного періоду» (а.с.9), які підписані ОСОБА_6, що було визнано представником останньої в судовому засіданні.

Посиланням позивача на Умови та правила надання банківських послуг, не узгоджується з вимогами закону оскільки згідно статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Умови та правила надання банківських послуг, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, не підписувались відповідачем.

Тому позивачем не надано належних і допустимих доказів, які підтверджували б, що саме ці умови розумів позичальник, підписуючи заяву про отримання кредиту, а відтак, відсутні підстави для того, щоб вважати умови та правила надання банківських послуг, частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 11 лютого 2015 року в справі №6-240цс14 та в постанові від 11 березня 2015 року №6-16цс15.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Позивач виконав свої зобов'язання та надав кредитні кошти.

Відповідач взяті за договором зобов'язання не виконувала внаслідок чого станом на 31 серпня 2015 року утворилась заборгованість за кредитом в сумі 3996.30 гривень, що підтверджується випискою по рахунку (а.с.61-74).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа.

Аналіз положень ст. 614 ЦК України дає підстави для висновку про те, що, установлюючи презумпцію вини особи, яка порушила зобов'язання, ЦК України покладає на неї обов'язок довести відсутність своєї вини.

Боржник звільняється від відповідальності лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні зобов'язання.

До таких висновків прийшов Верховний Суд України в постанові від 14 листопада 2012 року у справі №6-122цс12.

Доводи відповідача, про те, що кредитні кошти нею не отримувались з посиланням на ту обставину, що в заяві зазначений кредитний ліміт «0», є необґрунтованими, оскільки з виписки по рахунку вбачається, що відповідач отримувала кредитні кошти, а тому скориставшись такими коштами, відповідач погодилась на зміну банком кредитного ліміту зазначеного в заяві.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню борг який складається з заборгованості по кредиту в сумі 3996.30 гривень.

Разом з тим, суд першої інстанції вірно відмовив в задоволенні стягнення штрафу та пені, з мотивів пропуску позивачем визначеного законом строку позовної давності, а доводи апеляційної скарги про відсутність заяви про застосування строку позовної давності, спростовуються матеріалами справи, а саме письмовим запереченням відповідача (а.с.49-52), в якому є посилання на пропуск строку позовної давності, що фактично і є заявою про застосування наслідків пропуску зазначеного строку.

Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення процентів, оскільки як пояснив представник позивача в судовому засіданні, вказана в розрахунку заборгованість розрахована з процентної ставки відповідно до умов та правил надання банківських послуг, а не із ставки 3% в місяць, яка зазначена в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів льготного періоду» (а.с.9).

Умови та правила не є частиною укладеного між сторонами договору з підстав зазначених вище, а відтак у відповідача, не виникло зобов'язань які передбачені такими умовами та правилами.

Колегією суддів, пропонувалось позивачу розрахувати борг по процентах виходячи з процентної ставки 3% на місяць, але останній відмовився надавати такий розрахунок, а тому позивачем не доведено наявність заборгованості за процентами.

За таких обставин, колегія суддів, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни.

Керуючись ст..ст.303,307,309, 313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково, а рішення Жашківського районного суду Черкаської області від 30 грудня 2015 року в частині відмови в стягненні заборгованості за кредитом - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення яким:

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитом в сумі 3996 гривень 30 копійок.

В іншій частині рішення суду залишити - без змін.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» судові витрати в сумі 852 гривни 60 копійок.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з часу проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом 20 днів.

Головуючий :

Судді :