Справа № 500/1923/16-ц
Провадження № 2/500/1733/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 червня 2016 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області
в складі: головуючого судді Смокіної Г.І.,
при секретарі Рашковій Ю.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без згоди батька, -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просить надати їй дозвіл на оформлення документів та дозвіл на тимчасовий виїзд неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу батька ОСОБА_2 строком на 10 років до таких країн: Росія, Білорусь, Молдова, мотивуючи тим, що бажає разом з дитиною виїжджати за кордон з метою духовного та фізичного розвитку сина, для оздоровлення, проте отримати такий дозвіл від батька дитини не видається можливим. Просила допустити негайне виконання рішення в частині оформлення документів.
В судове засідання позивач не зявилася, до суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечує.
Представник органу опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує.
В судове засідання відповідач ОСОБА_4 не зявилась, про розгляд справи була повідомлена належним чином, про відкладення справи або слухання справи за її відсутністю не направляла, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України за відсутності заперечень до того представника позивача.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав.
Згідно ч.1 ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.
Відповідно до п.3 ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в шлюбі з 08.09.2001 року по 10.03.2010 року, що підтверджено рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 10.03.2010 року №2-2853/10.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджено свідоцтвом про народження від 29.08.2007 року серії І-ЖД №107960, актовий запис №569.
Згідно довідки від 21.08.2015 року №3130, наданої Управлінням житлово-комунального господарства Ізмаїльської міської ради, дитина проживає з матірю.
Згідно ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
Здійснення батьками своїх прав та виконання обовязків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ст.155 СК України).
Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які дозволили б їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
У відповідності до ч.2 ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Проїзний документ на дитину оформлюється терміном на три роки або до досягнення дитиною 18 років.
Згідно п.п.17,18 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року №231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт. Оформлення паспорта / проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Згідно п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57, виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків - у разі пред'явлення нотаріально засвідченої копіїрішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Згідно квитанцій від 25.05.2016 року, 08.06.2016 року позивачем на адресу відповідача направлено листи з проханням надати дозвіл на виїзд дитини, проте станом на час розгляду справи відповіді від відповідача не надійшло.
Неможливість отримати дозвіл на виїзд дитини за кордон від батька дитини позбавляє останню можливості виїхати з дитиною за кордон, зокрема, з метою оздоровлення, відпочинку та розширення світогляду, чим створюються перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на покращення здоровя дитини, її фізичного та духовного розвитку.
Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити в частині надання дозволу на оформлення та видачу проїзних документів для виїзду за кордон та дозволу на тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, без згоди батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 в такі країни: Росія, Білорусь, Молдова строком на 10 років.
Вимоги в частині допуску рішення суду в частині оформлення документів задоволенню не підлягають, оскільки перелік справ, по яких допускається негайне виконання рішення, передбачений ч.1 ст.367 ЦПК України, є вичерпним.
Керуючись ст.ст.10,11,60,61,88,209,212,213-215,224 ЦПК України, ст.33 Конституції України, ст.150 СК України, ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору орган опіки та піклування виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради Одеської області, про надання дозволу на тимчасовий виїзд неповнолітньої дитини за кордон України без згоди батька задовольнити частково.
Надати дозвіл на оформлення проїзних документів для тимчасового виїзду за кордон України на імя неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та тимчасовий виїзд за кордон України неповнолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, без згоди батька ОСОБА_2 у супроводі матері ОСОБА_1 у такі країни: Росія, Білорусь, Молдова строком на десять років.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Апеляційна скарга на заочне рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя: ОСОБА_5