Справа № 347/201/16
Провадження № 22-ц/779/904/2016
Головуючий у 1 інстанції Бельмега М.В. М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Матківського Р.Й.

суддів: Горблянського Я.Д., Фединяка В.Д.

секретаря Капущак С.В.

розглянувши у судовому засіданні матеріали справи з апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду від 24 лютого 2016 року відмовлено ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову у справі за її позовом до ОСОБА_3 про захист честі та гідності у звязку з розповсюдженням недостовірної інформації, відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

На дану ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, просить її скасувати та накласти арешт на майно та грошові кошти відповідача.

Апелянт у скарзі зазначає, що ухвала є незаконною та ухваленою з порушенням норм процесуального права. Вважає, що надала суду достатні докази для забезпечення позову, а невжиття заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Достатнім доказом для забезпечення позову є слова ОСОБА_3 при свідках, що рішення у цій справі не буде виконано, бо він закриє всі свої рахунки у банку, забере автомобіль та виїде до матері в Італію.

Вислухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Як роз'яснено у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а і інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні заяви про забезпечення позову вважав, що заявник не надала суду жодних доказів того, що незабезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи обставини справи, суть заявленого позову, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права відмовивши в задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 218, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Косівського районного суду від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_4