РІШЕННЯ

Іменем України

24.03.2016 року м.Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Масендич В.В.

при секретері ОСОБА_1

з участю позивача ОСОБА_2

представника позивача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про звернення стягнення на майно шляхом набуття права власності,-

встановив:

26.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_5, в якій просить в рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 за договором позики грошей від 11.06.2015 року перед ОСОБА_2 в розмірі - 556 724,22грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_2 права власності на квартиру АДРЕСА_1 Є. у м. Львові загальною площею 43,00 м. кв. вартістю 540 000,00грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 11.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір позики грошей. З метою забезпечення зобовязань за договором позики 11.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про що зроблено запис в реєстрі за №960. Відповідно до зазначеного договору іп0отеки в забезпечення виконання зобовязань за договором позики іпотекодавець передає в іпотеку цілу квартиру №26 в будинку №3 по вул. академіка ОСОБА_7 у м. Львові. Вказана квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 11.06.2015р. за реєстровим №954. Також право власності ОСОБА_5 на вказану квартиру підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРПНМ за №51933482 від 22.01.2016 року.

Згідно п. 3 договору позики відповідач зобовязувалась повернути кошти у термін не пізніше 11 серпня 2015 року, проте, на момент звернення до суду жодних коштів від ОСОБА_5 не надходило.

Представник позивача в судовому засіданні свої вимоги підтримав повністю, покликаючи на мотиви викладені в позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги визнав, заборгованість пояснює важким матеріальним становищем

Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що 11.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір позики грошей. З метою забезпечення зобовязань за договором позики 11.06.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6, про що зроблено запис в реєстрі за №960. Відповідно до зазначеного договору іпотеки в забезпечення виконання зобовязань за договором позики іпотекодавець передає в іпотеку цілу квартиру №26 в будинку №3 по вул. академіка ОСОБА_7 у м. Львові. Вказана квартира належить відповідачу на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу ОСОБА_6 11.06.2015р. за реєстровим №954. Також право власності ОСОБА_5 на вказану квартиру підтверджується Інформаційною довідкою з ДРРПНМ за №51933482 від 22.01.2016 року.

Згідно п. 3 договору позики відповідач зобовязувалась повернути кошти у термін не пізніше 11 серпня 2015 року, проте, на момент звернення до суду жодних коштів від ОСОБА_5 не надходило.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Згідно з вимогами ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що відповідачем не проведено виплату суми у строки та розмірах, визначеними договором позики 11.06.2015 року суд приходить висновку, що ОСОБА_5 мала обовязок сплатити також втрати, завдані внаслідок інфляції за період прострочення та 3% річних, які становлять 7 301,10грн - 3% річних за користування грошовими коштами; 20 673, 12грн. - сума втрат від інфляції.

Пунктом 5.3 договору іпотеки визначено, що в разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем в строк до 11 серпня 2015 року зобовязання за Основним договором, сторони домовилися про те, що звернення стягнення на передане в іпотеку майно може бути здійснено шляхом, передбаченим ЗУ «Про іпотеку». Пунктом 5.4. договору іпотеки передбачено, що за домовленістю сторін, у разі невиконання іпотекодавцем зобовязання за Основним договором до 11 серпня 2015 року ОСОБА_2 набуває право звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_2 Є. в м. Львові в рахунок виконання зобовязання за Основним договором у порядку передбаченому ст. 37 ЗУ «Про іпотеку» та зареєструвати право власності на предмет іпотеки.

Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 22.01.2016 року складеного ТОВ «Схід-П експерт» (сертифікат СОД №188/15 від 16.03.2015 року) вартість квартири АДРЕСА_3 Є. в м. Львові, загальною площею 43,0 кв. м., що належить на праві приватної власності п. Кіяшко Людмилі Валеріанівні, станом на 22 січня 2016 року становить 540 000,00грн.

Положеннями ст. 33 ЗУ «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Статтею 37 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб'єктом оціночної діяльності.

Частиною другою ст. 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільного права та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Отже, вказаним нормами передбачається у випадку порушення боржником (іпотекодавцем) своїх зобов'язань по кредитному договору в іпотекодержателя виникає право звернення стягнення на предмет іпотеки та набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки нормами чинного законодавства передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке є способом звернення стягнення.

Згідно ст.2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Статтею 212 ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 74, 88, 169, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 33, 37 ЗУ «Про іпотеку», -

вирішив:

позов задовольнити.

В рахунок часткового погашення заборгованості ОСОБА_5 за договором позики грошей від 11.06.2015 року перед ОСОБА_2 в розмірі - 556 724,22грн. звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1) права власності на квартиру АДРЕСА_1 Є. у м. Львові загальною площею 43,00 м. кв. вартістю 540 000,00грн.

Судові витрати покласти на відповідача.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Франківський районний суд м. Львова. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя Масендич В.В.