АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/67/16 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Козак І. О., Ткач З. Є.,

секретар судового засідання Танцюра О.В., Баляс Т.І.

з участю - представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2,

представника ПАТ "Універсал банк" - Кічули Василя Михайловича,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Універсал банк" до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

22.06.2015 року ПАТ "Універсал банк" звернулося до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог вказано, що між ВАТ "Банк Універсальний" та відповідачем ОСОБА_4 27.12.2007 року був укладений кредитний договір №022-2914/840-0147, у відповідності до якого банк надав, а ОСОБА_4 отримав кредит - 35 000 доларів США на термін до 10.12.2021 року з відсотковою ставкою 12,45 % річних. За умовами кредитного договору повернення кредиту здійснюється щомісячними платежами відповідно до Графіку погашення платежів, що є невід'ємною частиною цього договору. Згідно договору поруки № 022-2914/840-0147-Р від 27.12.2007 року укладеного між ВАТ «Банк Універсальний» та ОСОБА_1 остання зобов'язалася солідарно відповідати за виконання ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених кредитним договором №022-2914/840-0147. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе грошові зобов'язання та у встановлений графіком строк платежів на погашення кредиту не вносить і станом на 14.05.2015 року має заборгованість - 22 052,19 доларів США, з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 2 291,63 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 16 458, 63 доларів США; відсотки - 2 995,49 доларів США; підвищені відсотки - 306,44 доларів США. На вимоги банку добровільно погасити борг, відповідачі борг не погашають і банк просить суд стягнути суму боргу та судові витрати солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_1

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.11.2015 року позов задоволено і стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1 в користь ПАТ "Універсал Банк" заборгованість за кредитним договором - 22 052,19 доларів США.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначив, що суд не звернув увагу, що договір поруки припинив свою дію в силу ч.4 ст. 559 ЦК України і банк пред'явив вимогу до поручителя з пропуском шестимісячного строку, передбаченого законодавством для звернення з вимогою до поручителя.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав і надав відповідні пояснення. Пояснив, що банк пропустив шестимісячний строк звернення з вимогою до поручителя. Згідно вимоги від 23.10.2014 року банк надав 60 днів для сплати заборгованості. Вказав, що споживчий кредит брався на придбання житла. Зазначив, що в частині позовних вимог до ОСОБА_1 слід відмовити.

Представник ПАТ "Універсал банк" в задоволенні апеляційної скарги заперечив і надав пояснення відповідні поданому запереченню. Вказав, що в 2014 році відбулося прострочення позичальником сплати. Зазначив, що 22.09.2011 року було внесено зміни в ЗУ "Про захист прав споживачів" і законом встановлено пряму вказівку щодо строку - за споживчим кредитом термін сплати - 60 календарних днів з дня одержання повідомлення про вимогу від кредитодавця, - отже банк не порушив встановленого строку за захистом своїх прав.

ОСОБА_4 своєю заявою на адресу апеляційного суду вказав, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 визнає в повному обсязі, просить її задовольнити, а розгляд справи здійснювати без його участі.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_4, який є боржником за кредитним договором, позов визнав і строк пред"явлення вимоги до поручителя не пропущено, а ОСОБА_1 - поручитель по кредиту ОСОБА_4, свої твердження стосовно пропущення банком строку пред'явлення вимоги до поручителя не довела.

Судом встановлено, що 27.12.2007 року між ВАТ "Універсал Банк", правонаступником якого є позивач ПАТ "Універсал Банк" та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 022-2914/840-0147, у відповідності до якого банк надав, а відповідач ОСОБА_4 отримав кредит - 35 000 доларів США на термін до 10.12.2021 року з відсотковою ставкою 12,45 % річних. Цільове призначення кредиту - придбання квартири (а.с.16-21).

Згідно договору поруки № 022-2914/840-0147-Р укладеного 27.12.2007 року між ВАТ "Універсал Банк" та ОСОБА_1 остання зобов'язалася солідарно відповідати за виконання ОСОБА_4 зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом та штрафних санкцій, передбачених договором №022-2914/840-0147 (а.с.30-32).

Згідно меморіального ордеру №0222914USD000130 ВАТ "Банк Універсальний" свої зобов'язання за кредитним договором №022-2914/840-0147 від 27.12.2007 року виконав та надав ОСОБА_4 кредит - 35 000 доларів США (а.с.26).

Як вбачається з Графіку платежів встановленому в Додатку №2, що є невід'ємною частиною Договору, станом на 10.05.2015 року залишок заборгованості не повинен перевищувати 16458,63 долари США (а.с.24, 25).

Згідно поданого позивачем розрахунку станом на 14.05.2015 року заборгованість за договором №022-2914/840-0147 від 27.12.2007 становить 22052,19 доларів США грн. з яких: прострочена заборгованість по кредиту 2 291,63 доларів США; сума дострокового стягнення кредиту - 16 458, 63 доларів США; відсотки - 2 995,49 доларів США; підвищені відсотки 306,44 доларів США (а.с.12-15).

Відповідачем ОСОБА_4 порушено умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування коштами і в силу ч. 2 ст. 1050 ЦК України позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього кодексу.

29.10.2014 року ПАТ "Універсал Банк" направлено вимогу позичальнику ОСОБА_4, та ОСОБА_1 як поручителю, про погашення заборгованості та попередження про примусове стягнення. Вимоги залишилися без належного реагування .

Як вбачається з матеріалів справи відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні у суді першої інстанції позов визнав в повному обсязі та не заперечив проти його задоволення і подав відповідну заяву від 04.11.2015 року (а.с.185).

Як вбачається з правової позиції Верховного Суду України, висловленій під час розгляду справи №6-155цс13, установивши, що договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється, оскільки умовами цього договору встановлено, що він діє до повного припинення всіх зобов'язань боржника за кредитним договором, та що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, який був змінений ним відповідно до пункту 1.9.1 кредитного договору, не пред'явив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобов'язання, суд дійшов правильного висновку про те, що зобов'язання за договором поруки припинилися.

Пунктом 4.2. договору поруки від 27.12.2007 року встановлено, що порука припиняється із припиненням всіх зобов'язань боржника за забезпеченим порукою кредитним договором, а тому враховуючи вказану правову позицію Верховного Суду України, колегія суддів вважає що вказаним договором поруки не визначено строк, після закінчення якого порука припиняється і судом першої інстанції вірно застосовано п.4 ст. 559 ЦК України. /а.с.30/.

Згідно п. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої під час розгляду справи №6-990цс15, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплату процентів за його користування та пені, кредитор відповідно до частини другої ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й зобов'язаний пред'явити позов до боржника протягом трьох років, а до поручителя протягом шести місяців (частини 4 ст. 559 ЦК України), від дати порушення боржником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Відповідно до ч. 10 ст. 11 Закону "Про захист прав споживачів", із змінами чинними на момент надіслання вимог від 23.10.2014 року про погашення заборгованості до боржника і поручителя, - якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (абзац 6 ч. 10 ст. 11 із змінами внесеними згідно із Законом України від 22.09.2011 року №3795-VI)

З апеляційної скарги і пояснень відповідача ОСОБА_1 вбачається, що вона стосовно наявності підстав для стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_4 в сумі 22052,19 доларів США не заперечує, а звертає увагу суду на те що, на її думку, банком пропущено строк пред'явлення вимоги до неї як до поручителя за кредитним договором.

Суд першої інстанції врахувавши, що кошти за кредитним договором №022-2914/840-0147 від 27.12.2007 року надавалися на придбання житла та законом надано шістдесят календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу на її виконання боржником, зробив вірний висновок, що звернувшись 22.06.2015 року з позовом до суду позивачем не пропущено строк пред'явлення вимоги до поручителя.

Твердження представника ОСОБА_1, що суд не врахував правову позицію ВСУ висловлену під час розгляду справи №6-155цс13, яка є обов'язковою, є помилковим і оцінюється критично, оскільки висновки наведені в рішенні суду від 17.11.2015 року правовій позиції ВСУ не суперечать і суд першої інстанції правомірно прийшов до висновку, що банком не пропущено шестимісячний строк на пред'явлення вимоги до поручителя від дня настання основного зобов'язання з врахуванням шістдесятиденного строку наданого законом на виконання вимоги про дострокове повернення кредиту.

Сам же представник ОСОБА_1 в апеляційній скарзі вказує, - що згідно вимог ч.10 ст.11 ЗУ "Про захист прав споживачів" якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення за споживчим кредитом на придбання житла може бути здійснене протягом шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу кредитодавця (а.с.175).

Оскільки законом встановлено строк шістдесят днів для повернення споживчого кредиту на придбання житла, а згідно ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства України, то твердження представника ОСОБА_1 стосовно помилки суду у початку відліку шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя і правомірності його відліку згідно п. 5.2.5 кредитного договору від 27.12.2007 року з 31 дня після надсилання повідомлення про дострокове стягнення коштів оцінюється критично.

Колегія суддів критично оцінює твердження представника відповідача ОСОБА_4 про припинення договору поруки з підстав передбачених ст. 559 ЦК України і про початок відрахування шестимісячного строку з 31 дня від дня направлення банком вимоги про виконання зобов'язання, оскільки:

враховуючи вимоги ч.10 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів" такий строк відраховується не з 31 дня після направлення вимоги банку, а для вимоги за споживчим кредитом на придбання житла з 61 дня після одержання цієї вимоги;

звернувшись з вимогою від 23.10.2014 року до боржника і поручителя банк чітко і недвозначно вказав і надав 60 днів для сплати заборгованості і зазначив, що у випадку невиконання вимоги термін повернення кредиту визнається банком таким що настав достроково на шістдесят перший день з моменту отримання цієї вимоги, - раніше дня написання вимоги (29.10.2014 року) поручитель таку вимогу отримати не міг.

враховуючи час направлення вимоги до поручителя - 29.10.2014 року, строк з якого починає відраховуватись шістдесятиденний строк дострокового повернення заборгованості за споживчим кредитом на придбання житла, який закінчується 28.12.2014 року, то шестимісячний строк пред'явлення кредитором вимоги до поручителя, відраховуючи навіть з дня написання вимоги, то звернення банку в суд 22.06.2015 року не порушує встановленого строку.

Посилання ОСОБА_1 на ст. 525 ЦК України, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом оцінюється критично, оскільки в даному випадку, в силу ч.2 ст. 1050 ЦК України, має місце реалізація банком свого права на дострокове повернення кредиту та належних йому процентів.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст.308 Цивільного процесуального кодексу України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи вказане, пояснення сторін, матеріали справи, звернення в суд 22.06.2015 року з позовом про стягнення коштів за кредитним договором від 27.12.2007 року солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_1, не закінчення шестимісячного строку пред'явлення вимоги до поручителя ОСОБА_1 29.06.2015 року, рішення суду від 17.11.2015 року відповідає вимогам матеріального і процесуального права як в частині про стягнення заборгованості за кредитним договором №022-2914/840-0147 від 27.12.2014 року з ОСОБА_4, так і в частині стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1 як поручителя за договором поруки №022-2914/840-0147-Р від 27.12.2007 року.

Підстав для скасування оскаржуваного рішення немає. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Оскільки відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги, скасування рішення суду від 17.11.2015 року і відмови у задоволенні позову, вимога ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області О.О. Загорський