Апеляційний суд Житомирської області
Справа №296/7625/15-ц Головуючий у 1-й інст. Драч Ю. І.
Категорія 30 Доповідач Товянська О. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого: судді Товянської О.В.

суддів: Микитюк О.Ю., Кочетова Л.Г.

при секретарі: Кравчук Л.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи - підприємця ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 09 лютого 2016р.,

в с т а н о в и л а:

В липні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом. Просив стягнути з ФОП ОСОБА_2 4890грн. матеріальної шкоди, вартість проведеної оцінки матеріального збитку - 600грн., судові витрати. Зазначав, що 14.06.2015р. прийшов на автостоянку «Польова» забрати свій автомобіль марки SSANG YONG, модель KORANDO, р.н. НОМЕР_1, який залишив на даній автостоянці 09.06.2015р. Оглянувши автомобіль, побачив ушкодження лобового скла.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 09 лютого 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити. Зазначає, що ФОП ОСОБА_2 порушив зобов'язання з охорони автомобіля на автостоянці. Крім того, суд першої інстанції невірно прийшов до висновку, що відповідач звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання та що це порушення сталося внаслідок непереборної сили.

Апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовивши у задоволенні позову про відшкодування вартості пошкодженого скла на належному позивачу автомобілі, суд виходив із того, що вина відповідача відсутня.

Проте висновок не відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Як видно із матеріалів справи, 09 червня 2015р. позивач ОСОБА_1 відповідно до запису у журналі обліку транспортних засобів термінового зберігання автостоянки «Польова» здав автотранспортний засіб - автомобіль марки SSANG YONG, модель KORANDO, р.н.НОМЕР_1, яким він користується на правовій підставі, на зберігання на зазначену автостоянку, що підтверджується квитанцією про оплату отриманих послуг і свідчить про укладення публічного договору та виникнення між сторонами правовідносин із договору зберігання. 14.06.2015р. позивач прийшов на автостоянку забрати вказаний автомобіль, проте побачив ушкодження лобового скла.

За положеннями ст.ст.936,937,977 ЦКУ за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Договір зберігання між фізичною та юридичною особою укладається у письмовій формі. Письмова форма договору вважається дотриманою, якщо прийняття речі на зберігання посвідчене розпискою, квитанцією або іншим документом, підписаним зберігачем. За договором зберігання транспортного засобу в боксах і гаражах, на спеціальних стоянках зберігач зобов'язується не допускати проникнення в них сторонніх осіб і видати транспортний засіб за першою вимогою поклажодавця.

Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.п.2,3 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27 березня 1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі й майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними й шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Відповідно до п.п.2.10.,3.4. Посадової інструкції охоронника, затвердженої відповідачем - ФОП ОСОБА_2 01 січня 2015р., у разі виявлення пошкоджень та зіпсованості конструктивних елементів об'єкта, що охороняється, при зверненні власника транспортного засобу щодо виявлення пошкоджень при огляді засобу на місці паркування, невідкладно сповіщати керівника. В межах своєї компетенції повідомляти керівнику підприємства про всі недоліки, виявлені в процесі його діяльності.

Судом встановлено і матеріалами справи доведено, що при прийнятті на зберігання автомобіля позивача, охоронник не виявив пошкоджень на спірному автомобілі.

Відповідач пояснив, що у випадку виявлення пошкоджень на автомобілях, охоронник повинен засвідчити про це у журналі або відмовити у наданні послуг автостоянки.

Ніяких застережень в журналі обліку транспортних засобів охоронник не вказав.

Відповідно до ч.1 ст.942 ЦК України зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі.

Згідно із ст. 950 ЦК України за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. Професійний зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі, якщо не доведе, що це сталося внаслідок непереборної сили, або через такі властивості речі, про які зберігач, приймаючи її на зберігання, не знав і не міг знати, або внаслідок умислу чи грубої необережності поклажодавця. Зберігач відповідає за втрату (нестачу) або пошкодження речі після закінчення строку зберігання лише за наявності його умислу або грубої необережності.

Відповідно до п.27 Правил зберігання транспортних засобів на автостоянках, затверджених постановою КМУ №115 від 22 січня 1996р., автостоянки гарантують схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з цими Правилами, а у разі їх зникнення, розукомплектування чи пошкодження під час зберігання несуть відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Тобто, автостоянка гарантує схоронність транспортних засобів, прийнятих на зберігання згідно з вимогами нормативних актів, цього Положення та договору. У разі викрадення або розукомплектування чи пошкодження транспортного засобу під час зберігання на автостоянці, вона несе відповідальність у встановленому законодавством порядку.

Дійшовши висновку про відповідальність відповідача за завдану майнову шкоду, колегія суддів виходить із того, що відповідач неналежним чином виконував умови договору зберігання транспортного засобу. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання.

Колегія суддів вважає, що належних і допустимих доказів того, що автомобіль було пошкоджено до прийняття на зберігання, відповідачем не надано.

На підставі наведеного рішення в частині відмови у відшкодуванні заподіяної матеріальної шкоди слід скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Із відмовою у частині стягнення витрат за оплату оцінки пошкодженого скла рішення залишається без змін, оскільки питання про призначення судової експертизи позивачем не заявлялось.

Керуючись ст.ст.209,218,303,304,307,309,314,316,319,324,325 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Корольовського районного суду м. Житомира Житомирської області від 09 лютого 2016 року скасувати в частині відмови у позові про стягнення матеріальної шкоди. Стягнути із ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 4890грн. і 243,60грн. судового збору. В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: