26.05.2016 Справа № 363/2263/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26.05.2016 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Баличевої М.Б..,

при секретарі Кашоїди М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу та поділ спільно нажитого майна та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Уточнивши позовні вимоги позивач за первісним позовом звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу та поділ спільно нажитого майна. Позов обґрунтовує тим, що наприкінці 2003 року він познайомився з відповідачем - ОСОБА_2 З 01.01.2004 року вони стали підтримувати дружні стосунки, які переросли у почуття взаємної любові, дружби та поваги одне до одного, азгодом і у фактичні шлюбні відносини. Проживаючі разом вони вели спільний побут, доглядали один одного, маючі взаємні права та обов'язки. Позивач зазначає, що ним на прохання відповідачки був взятий на себе обов'язок виховувати її дитину - ОСОБА_3, що в подальшому стало результатом добрих та гарних стосунків падчерці та вітчима. Вони спільно робили сімейні заощадження для придбання житлового будинку. У фактичних шлюбних стосунках перебували до 25.09.2010 року. Шлюб зареєструали 25.09.2010 року. 14.03.2008р. було зареєстровано спірне домоволодіння на ім'я відповідача. При реєстрації домоволодіння відповідачка одна набула право власності на нерухоме майно в цілому. Також, 17.07.2008 року було укладено Договір дарування 1/5 частини спірного будинку доньці відповідача.Зазначає, що відповідач спланувала його надумане перебування у релігійній громаді УПЦ Чернігівської єпархії на честь ікони Божої Матері «Семистрільна» в період з 10.10.2014 року по 27.04.2015 рік. На сьогодні чинить йому перешкоди в користуванні житлом, його особистим майном. Просить суд встановити юридичний факт проживання його однією сім'єю з ОСОБА_2 без державної реєстрації шлюбу, визнати об'єктом спільної власності подружжя домоволодіння та земельні ділянки за адресою: АДРЕСА_2, визнати за ним право власності на ? частину домоволодіння за вищезазначеною адресою, залишити за ОСОБА_2 право власності на ? частину домоволодіння за вищезазначеною адресою, визнати недійсним договір дарування від 17.07.2008 року на 1/5 частину будинку за вищезазначеною адресою, зобов'язати ОСОБА_2 не чинити перешкод йому у користуванні житлом та місць загального користування, визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0, 1000 га з кадастровим номером НОМЕР_1 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку за вищезазначеною адресою, залишити за ОСОБА_2 право власності на ? частину вищезазначеної земельної ділянки, визнати за ним право власності на ? частину земельної ділянки, площею 0, 0299 га з кадастровим номером НОМЕР_2 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, за вищезазначеною адресою та залишити за ОСОБА_2 право власності на ? вищезазначеної земельної ділянки.

Позивач за зустрічним позовом звернулась в рамках розгляду цієї цивільної справи з зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом. В обґрунтування позову зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01 березня 2008 їй належить на правівласності 4/5 частини житлового будинку АДРЕСА_2. В даному житловому будинку зареєстровано місце проживання її, як власника з 18 березня 2008 року;ОСОБА_3 її доньки з 18 березня 2008 року;ОСОБА_4 її мати з 02 грудня 2009 року;ОСОБА_5 її батько з 02 грудня 2009 року; ОСОБА_6 її син з 28 вересня 2010 року; ОСОБА_1 її чоловік з 20 травня 2011 року. 22 квітня 2015 року між нею та відповідачем було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні. Відповідно до п. 2 зазначеного договору вони визначили, що відповідач, після підписання договору, буде проживати окремо від неї та дитини. Відповідно до п. 2 зазначеного договору відповідач зобов'язався зняти себе з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2. Тому виходячи з вищезазначеної їх домовленості відповідач вважається таким, що втратив право на користування житловим будинком АДРЕСА_2. Добровільно зніматись з реєстрації відповідач відмовляється, чим порушує її права, а тому вона змушена звернутись до суду з зазначеним позовом.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_7 уточнені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, а у задоволенні зустрічної позовної заяви відмовити за необгрунтованістю.

Відповідач ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_8 та ОСОБА_9 позов не визнали, заперечували щодо нього. Зустрічний позов підтримали у повному обсязі, просили суд, його задовольнити.

Представник третьої особи служби у справах дітей та сім'ї Вишгородської районної державної адміністрації, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала зустрічну позовну заяву ОСОБА_2, просила суд, прийняти рішення в інтересах дитини.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримала зустрічний позов ОСОБА_2 та пояснила, що ОСОБА_1 постійно не проживав разом з нею, її матір'ю та братом. Вона разом зі своєю матір'ю та братом мешкала у м. Вишгороді на пр-ті Мазепи. Пояснила, що ОСОБА_1 допомагав її матері та возив її. Мати познайомила її з ОСОБА_1 як свого друга.

Законний представник неповнолітньої третьої особи ОСОБА_3 - ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала зустрічний позов ОСОБА_2 просила його задовольнити та винести рішення в інтересах дитини.

Представник третьої особи Вишгородського районного відділу управління Державної міграційної служби України в Київській області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_11 проживали разом в м. Вишгород на квартирі. Він допомогав в будівництві будинку АДРЕСА_2, а також приймали участь батьки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син. Вказав, що сторони жили дружньо, а також, що ОСОБА_2 брала гроші у батьків на будівництво будинку, а ОСОБА_1 допомагав його будувати. З 2014 року вони не проживають разом. Вказав, що ОСОБА_2 була заможною людиною, а також, що відносини ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_2 були напруженими. Вказав, що ОСОБА_1 інколи зловживав алкогольними напоями. Також пояснив, що ОСОБА_1 за власні кошти не зміг би побудувати дім, він лише допомагав будувати його.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснив, що будівництво будинку проводилось у 2005 році, яким займався ОСОБА_1, він наймав робітників та привозив будівельні матеріали, керував будівництвом, а ще допомогли батьки ОСОБА_2, за чиї кошти будувався будинок він не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 пояснив, що в той період часу коли вони познайомились, ОСОБА_1 з ОСОБА_2 вже жили в будинку разом з дітьми, ОСОБА_1 будував будинок та вів господарство. На кого оформлений будинок та за чиї кошти він будувався він не знає, але вони проживали разом. Коли та ким була придбана земельна ділянка він не знає. Пояснив, що тільки зі слів ОСОБА_1 він знає, що вони з 2005 року мешкають разом. З 2008 року по 2014 рік вони мешкали разом.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_14 пояснив, що він в їх будинку проводив труби. На його думку будівництво будинку було спільне. Щодо оформлення будинку він нічого не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_15 пояснила, що вона є донькою ОСОБА_1 Вказала, що у 2004 року її батько познайомив з ОСОБА_2 як з його коханою жінкою, вона була у них у гостях у м. Вишгород, її батько говорив їй, що будує будинок. Пояснила, що у її батька була квартира та в нього було три шлюби.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_16 пояснила, що вона є колишнім власником земельної ділянки, продавала земельну ділянку у 2004 році. На кого оформлена земельна ділянка вона точно не знає, але на її думку не на ОСОБА_1 Потім там відбувалось будівництво протягом трьох років, а потім сторони переїхали до нього жити. Вказала, що ОСОБА_1 домовлявся з нею про продаж земельної ділянки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_17 пояснила, що батьки залишили ОСОБА_2 квартиру, машину та гараж. Вони жили у достатку у АДРЕСА_3. Пояснила, що бачила ОСОБА_1 декілька разів, а в період з 2003 року по 2010 рік вона не бачила ОСОБА_2 з кім не будь з чоловіків. З 2013 року по 2014 рік ОСОБА_2 проживала у м. Вишгород по прос-ту Мазепи у зв'язку з тим, що ОСОБА_1 пиячив. З приводу купівлі земельної ділянки та будівництва будинку вона нічого не знає.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_18 пояснила, що вона працювала з ОСОБА_2 в одному приміщенні, була у ОСОБА_2 на дачі, потім дачу продали та ОСОБА_2 стала проживати в квартирі. У ОСОБА_2 була мрія побудувати будинок. ОСОБА_1 допомагав в будівництві, привозив будівельні матеріали, був як водій. Будівництво велось за кошти ОСОБА_2, ОСОБА_1 зловживав алкоголем. В період з 2008 по 2012 рік вони проживали в будинку. Проживали разом три роки. Джерелом доходів була ОСОБА_2, у неї був бізнес. Продаж дачі ОСОБА_2 супроводжувалась купівлею земельної ділянки.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснила, що у сім'ї ОСОБА_2 була чотирьох кімнатна квартира та дача в с. Хотянівка. Мати ОСОБА_2 продала квартиру та дачу. Вона знає, що у ОСОБА_2 є будинок, але про те, що у ОСОБА_2 є чоловік вона не знала. З 2003 року та по сьогоднішній день бачила ОСОБА_1 один раз. З 2003 по 2007 рік ОСОБА_2 мешкала у м. Вишгород по прос-ту Мазепи. З приводу будівництва нічого не знає, щодо реєстрації шлюбу між сторонами їй також їй нічого не відомо.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_20 пояснила, що ОСОБА_1 почав співпрацювати з ОСОБА_2 з 2007 року, він проживав з ОСОБА_2 2-3 місяці літом, все майно було оформлено на ОСОБА_2 З 2004 року по 2010 рік ОСОБА_2 проживала у м. Вишгород по прос-ту Мазепи до придбання нею земельної ділянки. Потім вона проживала у с. Нові Петрівці, Вишгородського району.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_19 пояснив, що ОСОБА_2 була фінансово самостійна жінка, їй допомагав її батько, у неї була дача та автомобіль. ОСОБА_1 зловживав спиртними напоями, їздив у нетверезому стані за кермом. Родини в них не було. Після продажу квартири та дачі, ОСОБА_2 вклала гроші на купівлю земельної ділянки. Коли відбувалось будівництво будинку, ОСОБА_1 був на території будівництва, там працювала бригада робочих. З 2004 по 2007 роки ОСОБА_2 проживала у батьків. ОСОБА_1 не проживав з ними. В 2004 році ОСОБА_1 жив у м. Києві у Подільському районі. Відносини ОСОБА_1 та доньки ОСОБА_2 були поганими. З 2008 року ОСОБА_1 проживав у ОСОБА_2 в будинку, будинок був побудований за кошти родини ОСОБА_2

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_21 пояснила, що у ОСОБА_2 були квартири, гараж, дача. Ідея купити земельну ділянку та будувати будинок була ОСОБА_2 , а ОСОБА_1 скаржився на відносини з ОСОБА_2, а вона скаржилась не те, що він пив. У 2013 році ОСОБА_1 потрапив у лікарню з алко отруєнням. Будинок будували бригади, ОСОБА_1 приїжав туди. Про договір дарування ОСОБА_1 знав, також як і про те, що ОСОБА_2 купує земельну ділянку. Шлюб уклали вони лише для того, щоб були пільги для лікування їх дитини. З 2004 року по 2008 рік ОСОБА_1 проживав у м. Києві у Подільському районі. Вони спілкувались як друзі, він допомагав їй, але як родина вони не жили. У 2004 році ОСОБА_2 відкрила власний магазин, а ОСОБА_1 допомагав їй як водій. Земельну ділянку купила ОСОБА_2, ОСОБА_1 ніякого відношення до неї не має. ОСОБА_1 та ОСОБА_2 інколи мешкали разом, але ні спільного господарства, ні спільного бюджету у них не було.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_22 пояснив, що він з 2013 року орендував житло в с. Нові Петрівці у ОСОБА_2 В період його мешкання там, комунальні послуги він вирішував з ОСОБА_2 ОСОБА_1 зі всіма питаннями відправляв його до ОСОБА_2 У жовтні 2013 року він бачив, що ОСОБА_1 їздив п'яним за кермом, його затримували робітники ДАІ. Крім нього та ОСОБА_1 в будинку проживали, ще дві дівчини, які згодом пішли з будинку, так як ОСОБА_1 вів аморальний спосіб життя.

Допитаний у судовому засіданні свідок ОСОБА_23 пояснила, що ОСОБА_2 фінансово забезпечена, гроші в неї завжди були. ОСОБА_1 міліціонер, заробітна плата в нього мінімальна. Мешкали вони якийсь час разом у будинку, але на окремих поверхах, в разних кімнатах. ОСОБА_1 зловживав спиртними напоями, лікувався у лікарні з цього приводу. З 2003 по 2010 роки у ОСОБА_1 були і інші жінки. ОСОБА_1 допомагав будувати будинок, але ОСОБА_2 за все платила гроші. Вони зареєстрували шлюб лише для того, щоб у них були пільги для лікування їх сина. З 2004 року ОСОБА_1 проживав у м. Києві. З 2013 по 2014 рік ОСОБА_2 не проживала у будинку у зв'язку з тим, що там пиячив ОСОБА_1 Відносини ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були поганими.

Суд, вислухавши пояснення сторін, представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 25.09.2010 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було укладено шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 200 (а.с. 14).

Відповідно до повторного свідоцтва про народження виданого 25.07.2014 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області за актовим записом № 146 вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народився син - ОСОБА_6, в свідоцтві про народження сторони записані батьками (а.с. 13).

Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 28.11.2014 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано (а.с. 15).

Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.11.2004 року вбачається, що ОСОБА_2 придбала земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 80). Відповідно до п. 10 придбана земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб.

Відповідно до договору купівлі - продажу земельної ділянки від 28.02.2006 року вбачається, що ОСОБА_2 придбала земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства за адресою: АДРЕСА_4. Відповідно до п. 10 придбана земельна ділянка вільна від будь-яких майнових прав і претензій третіх осіб.

Відповідно до рішення Вишгородського районного суду Київської області від 11.01.2005 року за ОСОБА_2 було визнано право власності на спадкове майно, а саме: садовий будинок та земельну ділянку, розташованих в СТ «Енергетик» лінія НОМЕР_3 за НОМЕР_4 в с. Хотянівка Вишгородського району, грошові внески, прості іменні акції у ВАТ «Гідромеганізація» 400 крб. облігацій державної позики (а.с. 81-82).

Також, відповідно до архівної довідки приватного нотаріуса від 04.06.2015 року за № 65/02-17 та договорів купівлі продажу від 08.07.2005 року садовий будинок та земельну ділянку, розташованих в СТ «Енергетик» лінія НОМЕР_3 за НОМЕР_4 в с. Хотянівка Вишгородського району ОСОБА_2 продала. Вартість проданого нерухомого майна склала 41 700, 00 грн. (а.с. 83-87).

Крім того, з свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи підприємця вбачаєьбся, що ОСОБА_2 з 2001 року займається підприємницької діяльністю та має стабільний дохід, що підтверджується довідкою з Вишгородської ОДПІ ГУ ДФС у Київській області за № 462/н17-01-46/1207 від 26.06.2015 року (.а.с 88, 91-96).

Згідно до розписки ОСОБА_2 від 20.09.2006 року вбачається, що остання отримувала кошти від своєї матері ОСОБА_4 на будівництво будинку та придбання земельної ділянки (а.с. 89-90).

З листа за № 056/24-3178 від 19.06.2015 року виданого КП «Спецжитлофонд» вбачається, що ОСОБА_1 проживав в квартирі АДРЕСА_1 в період з 01.06.2004 року по 31.05.2007 року на підставі договору оренди житлового приміщення № 3183, який був укладений між СПД ОСОБА_25 та КП «Спецжитлофонд» (а.с. 100).

З листа № 056/24-3903 від 25.06.2015 року виданого КП «Спецжитлофонд» вбачається, що ОСОБА_1 проживав в квартирі АДРЕСА_1 в складі двох осіб (а.с. 101).

Відповідно до договору оренди житлового приміщення № 3183 від 01.06.2004 року квартира АДРЕСА_1 надавалася ОСОБА_1 для тимчасового проживання його родини у складі трьох осіб (а.с. 104-111).

Відповідно до договору про постачання комунальних послуг № 3183к від 01.12.2005 року квартира АДРЕСА_1 надавалася для проживання родини ОСОБА_1 (а.с. 112-113).

Крім того, рішенням Господарського суду Київської області від 02.09.2008 року встановлено, що квартира АДРЕСА_1 надавалася для проживання родини ОСОБА_1 (а.с. 114).

Відповідно до акту депутата Вишгородської міської ради від 01.07.2015 року засвідченого свідками ОСОБА_26, ОСОБА_27, ОСОБА_17, ОСОБА_28, ОСОБА_29 вбачається, що ОСОБА_2 в період з 2003 року по липень 2007 року, разом зі своєю дочкою ОСОБА_3 та сином ОСОБА_6 постійно проживали в квартирі АДРЕСА_5, ОСОБА_1 за вказаною адресою разом з ними не проживав (а.с. 135-136).

Відповідно до договору купівлі - продажу від 17.07.2008 року вбачається, що ОСОБА_2 разом зі своїми батьками та донькою ОСОБА_3 було продано квартиру за адресою: АДРЕСА_6 (а.с. 116).

Відповідно до договору дарування від 17.07.2008 року вбачається, що оскільки була відчужена частка житла малолітньої дитини ОСОБА_3 при продажі квартири за адресою: АДРЕСА_6, ОСОБА_2 подарувала 1/5 частину спірного житлового будинку ОСОБА_3 (а.с. 117). Відповідно до п. 3 зазначеного договору треті особи не мають прав на ? частину житлового будинку.

Відповідно до будинкової книги будинку АДРЕСА_2 вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за цією адресою лише з 20.05.2011 року (а.с. 55-60).

Крім того, з договору від 22.04.2015 року про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 зобов'язався зняти себе з реєстрації місця проживання будинку АДРЕСА_2 (а.с. 129).

Крім того, з довідки релігійної громади Української православної церкви Чернігівської єпархії парафії на честь ікони божої матері «Семистрільна» від 07.05.2015 року за № 58 вбачається, що ОСОБА_1 знаходився у зазначеній релігійній громаді в період з 10.10.2014 року по 27.04.2015 року (а.с. 17).

Відповідно до карти обліку адміністративних правопорушень від 30.06.2014 року вбачається, що 30.06.2014 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП та був позбавлений права керування транспортними засобами на 12 місяців (а.с. 123).

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Докази мають бути належними та допустимими. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.(ст. ст. 57,58, 59, 60 ЦПК України).

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України передбачена можливість встановлення судом факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Встановлення цього факту судом можливе у випадку, коли потрібно вирішити питання про поділ спільно набутого майна.

Відповідно до ч.2 ст.3 СК України сім"ю складають особи, які спільно проживають, пов"язані спільним побутом, мають взаємні права та обов"язки.

За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім'єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов'язків подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов'язків подружжя.

З наведеного положення випливає центральна ознака подружніх відносин: спільне проживання, наявність факту ведення спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї.

Судом встановлено, що у період придбання ОСОБА_2 земельної ділянкидля будівництва та обслуговування житлового будинку за адресою: АДРЕСА_4 (а.с. 80) у 2004 році сторони спільно не проживали.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уклали шлюб лише 25.09.2010 року (а.с. 14).

Крім того, з наданих квитанцій про сплату комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_4 а, вбачається, що постійним платником за користування комунальними послугами є ОСОБА_2 (а.с. 125-128).

Разом з тим, згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення гл. 8 цього Кодексу.

При застосуванні ст. 74 СК України слід виходити з того, що указана норма поширюється на випадки, коли чоловік і жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі та між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

Крім того, для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі ст. 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-37цс11 від 20 лютого 2012 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Відповідно до п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. При застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які проживають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні подружжю.

З аналізу норм діючого законодавства убачається, що ознаками фактичних шлюбних відносин є: факт спільного співжиття жінки та чоловіка; взаємна матеріальна допомога та підтримка; взаємне визнання та виявлення подружніх відносин перед третіми особами; наявність спільного побуту, спільне виховання дітей та інші обставини, що свідчать про проживання жінки та чоловіка однією сім"єю.

Сам факт перебування у фактичних шлюбних відносинах без установлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету не є підставою для визнання права власності на майно.

Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові № 6-66цс13 від 18 березня 2013 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Враховуючи, що позивач не надав допустимих доказів про те, що спірна земельна ділянка була придбана та домоволодіння побудоване за спільні кошти з відповідачем, пояснення допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 самі по собі не засвідчують факт усталених стосунків між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та спростовуються показами інших свідків ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_19, ОСОБА_21, ОСОБА_22, ОСОБА_23, які засвідчили лише періодичне проживання позивача з ОСОБА_2 Надані фотографії про спільний відпочинок позивача з ОСОБА_2 не свідчать про спільне проживання сторін, ведення спільного господарства або наявності спільного бюджету, як і не свідчать про твердження позивача, що шлюб з відповідачем не був зареєстрований, оскільки за пріорітет ставили почуття любові один до одного.

Виходячи з того, що сам факт періодичних побачень позивача з ОСОБА_2 без встановлення ведення спільного господарства, побуту та бюджету станом на час придбання спірних земельних ділянок та будування будинку не є підставою для встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу та визнання права власності на половину майна за позивачем, а встановлення такого факту після придбання спірного майна не тягне за собою будь-яких юридичних наслідків.

За таких обставин, суд, приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу та поділ майна.

Стосовно зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 про визнання ОСОБА_1 таким, що втратив право на користування житлом суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, а також технічного паспорта на житловий будинок розташованого за адресою: АДРЕСА_2 власником 4/5 є ОСОБА_2 (а.с. 4-11).

В даному житловому будинку зареєстроване місце проживання ОСОБА_2, як власника з 18 березня 2008 року;ОСОБА_3 її доньки з 18 березня 2008 року;ОСОБА_4 її мати з 02 грудня 2009 року;ОСОБА_5 її батько з 02 грудня 2009 року; ОСОБА_6 її син з 28 вересня 2010 року; ОСОБА_1 її чоловік з 20 травня 2011 року (а.с. 55-60).

22 квітня 2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було укладено договір про визначення місця проживання дитини та участь батьків у її вихованні.

Відповідно до п. 2 зазначеного договору сторони визначили, що ОСОБА_1, після підписання договору, буде проживати окремо від ОСОБА_2 та дитини ОСОБА_6 Відповідно до п. 2 зазначеного договору ОСОБА_1 зобов'язався зняти себе з реєстрації місця проживання за адресою: АДРЕСА_2 (а.с. 129).

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.

Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги ОСОБА_2 підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи.

Так, суд, виходячи із засад цивільного судочинства - справедливості, добросовісності та розумності і з урахуванням балансу інтересів, вважає за необхідне задовольнити зустрічний позов.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути суму судового збору в розмірі 243, 60 грн.

Керуючись ст. ст. 5-11, 60, 61, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, на підставі ст.3, 21, 36, 74 СК України, ст.16, 321, 383 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені уточненої позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання чоловіка та жінки без шлюбу та поділ спільно нажитого майна - відмовити у повному обсязі.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_2.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 243 гривні 60 копійок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його отримання копії цього рішення в апеляційний суд Київської області через Вишгородський районний суд Київської області.

Головуючий: М.Б.Баличева