Провадження № 2/243/1467/2016
Єдиний унікальний № 243/2471/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«07» червня 2016 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі - Жмарьова П.Б.,

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Словянська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом,-

В С Т А Н О В И В:

25 березня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, обґрунтувавши свої вимоги тим, що 05 липня 2015 року по місту свого постійного проживання в ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5. Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку під номером 56 (колишній № 40-а), розташованого по провулку Свердлова в місті Слов'янськ, Донецької області і приватизованої земельної ділянки площею 0,0443 га, розташованої в м.Слов'янську по провулку Свердлова, 56, Донецькій області. Житловий будинок належав ОСОБА_5 на підставі договору № 523 па право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, укладеного житловим управлінням виконкому ОСОБА_3 міської Ради депутатів трудящих з громадянином ОСОБА_5 10 липня 1952 року на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 міськради від 14 травня 1952 року та зареєстрованого в Слов'янському міському інвентаризаційному Бюро за № 1650 від 26 серпня 1952 року. Зведене домобудівництво було зареєстровано 20 травня 1954 році за ОСОБА_6 по праву власності в Слов'янському міському інвентаризаційному Бюро під № 7316. Земельна ділянка, площею 0,0443 га належав ОСОБА_6 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 002117, виданого 11 листопада 1997 року ОСОБА_3 міським радою на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради від 24 вересня 1997 року за № 371 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2117. 18 травня 2015 року ОСОБА_6 на її ім'я було складено заповіт на все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося із чого б не складалося і на що він за законом матиме право. Даний заповіт було посвідчено 18 травня 2015 року приватним нотаріусом Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 по реєстру № 1014. На момент відкриття спадщини після померлого вона є спадкоємцем за заповітом. Інших спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, також осіб, які мають право на обов'язкову частку у спадщині, немає. Вона прийняла спадок після померлого ОСОБА_6 в установленому законом порядку і термін шляхом подачі в нотаріальну контору в шестимісячний термін заяву про прийняття спадщини. Однак, постановою приватного нотаріуса Слов'янського міського нотаріального округу Донецької області ОСОБА_7 їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_6 в зв'язку з неподанням нотаріусу правовстановлюючих документів та рекомендовано звернутися до суду з позовом про визнання права власності в порядку спадкування на житловий будинок з приватизованою земельною ділянкою. 07 липня 2005 року ОСОБА_6 уклав договір довічного утримання з громадянкою ОСОБА_8. За цим договором ОСОБА_6 (відчужувач) передав ОСОБА_8 (набувачеві) у власність житловий будинок і приватизовану земельну ділянку. Набувач ОСОБА_9 зобов'язалася забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Однак, ОСОБА_9 не виконувала обов'язків за договором, оскільки вона постійно проживала в Криму та не здійснювала догляд за ОСОБА_6 і ніякої допомоги йому не надавала. З квітня 2007 року вона відвідувала ОСОБА_6, як соціальний працівник відділення соціальної допомоги на дому Територіального центру соціальних послуг управління праці та соціального захисту населення ОСОБА_3 міської ради, надаючи йому соціально-побутові послуги згідно медичного висновку і умов договору обслуговування. У 2010 році ОСОБА_6 був знятий з соціального обслуговування і на його прохання вона здійснювала за ним догляд до самої його смерті. Договір довічного утримання, зареєстрований ОСОБА_6 з ОСОБА_8 рішенням Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 29 квітня 2015 року було розірвано. Дане судове рішення вступило в законну силу 15 травня 2015 року за півтора місяці до смерті ОСОБА_6 За цей час вона за дорученням встигла тільки надати дані в КП «Бюро технічної інвентаризації» м ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_6 і ОСОБА_8 і зняти обмеження (заборона) з майна, оскільки без цієї дії неможливо було зареєструвати право власності на житловий будинок та земельну ділянку за ОСОБА_6 Таким чином, відчужувач ОСОБА_6 придбав право власності та на житловий будинок і на земельну ділянку, розташовані під номером 56 по провулку Свердлова в місті Слов'янськ, Донецької області, але за життя не зміг зареєструвати за собою це право і 05 липня 2015 року помер.

Вважає, що є підстави визнати за нею в порядку спадкування за заповітом право власності на зазначений житловий будинок. Просила визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований по провулку Свердлова під номером 56 в місті Слов'янськ Донецької області, який складається з коридору площею 3,9 кв.м, ванної кімнати площею 4,4 кв.м, житлової кімнати площею 6,3 кв.м, кухні площею 7,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,2 кв.м., житлової кімнати площею 6,6 кв.м, житлової кімнати площею 4,1 кв.м., кухні площею 10,8 кв.м., прибудови під літерою А-1, льоху під літерою а1, крильця під літерою а-1, літньої кухні під літерою Б, льоху під літерою В, сараю під літерою Г, літнього душу під літерою Д, туалету під літерою Є, навісу під літерою Ж, огорожі під № 1, водопроводу під № 2, загальною площею 55,5 кв.м., вартістю 80 300 грн. Визнати за нею, в порядку спадкування за заповітом право власності на земельну ділянку, площею 0,0443 га, розташованої по провулку Свердлова, 56, в місті Слов'янськ, Донецької області, цільове призначення якої для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, зареєстрованої на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 002117 від 11 листопада 1997 року, зареєстрованого ОСОБА_3 міською радою в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №2117, кадастровий номер :01:016:0847.

Позивач ОСОБА_1, в судовому засіданні підтримала позовні вимоги у повному обсязі, пояснення надала аналогічні, викладеним у заяві. Не заперечувала проти постановлення заочного рішення.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, діюча на підставі договору на представництво інтересів (а.с.1), заявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, аналогічні викладеним в заяві.

Відповідач ОСОБА_3 міська рада, повідомлені належним чином про дату, час і місце судового розгляду, явку свого представника в судове засідання не забезпечили, причини не повідомили.

Ухвалою суду від 25 квітня 2016 року було залучено до участі у справі ОСОБА_8 в якості співвідповідача.

Відповідач ОСОБА_8 повідомлена належним чином про дату, час і місце судового розгляду шляхом телефонограми від 26 квітня 2016 року, зареєстрованої в журналі телефонограм 1.1.40 за №2 (а.с.60) та шляхом розміщення оголошення в друкованих засобах масової інформації (газета центральних органів виконавчої влади України «Урядовий Курєр» №98 (5718) від 26 травня 2016 року), в судове засідання не зявилася, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с.66).

Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно свідоцтву про смерть серії І-НО № 907669 ОСОБА_6 помер 05 липня 2015 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 1263 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Словянську Словянського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.7).

З договору № 523 на право побудови будинку і безстрокового користування земельною ділянкою, укладеного житловим управлінням виконкому ОСОБА_3 міської Ради депутатів трудящих з громадянином ОСОБА_5 10 липня 1952 року на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 міськради від 14 травня 1952 року та зареєстрованого в Слов'янському міському інвентаризаційному Бюро за № 1650 від 26 серпня 1952 року вбачається, що будинок належав померлому (а.с.8).

Відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДН № 002117, виданого 11 листопада 1997 року ОСОБА_3 міським радою на підставі рішення виконкому ОСОБА_3 міської ради від 24 вересня 1997 року за № 371 і зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 2117, земельна ділянка, площею 0,0443 га також належала ОСОБА_6 (а.с.9).

Як вбачається з рішення Словянського міськрайонного суду від 29 квітня 2015 року договір довічного утримання між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 було розірвано (а.с.10-11).

Згідно довідки КП «Бюро технічної інвентаризації» м ОСОБА_3 №12-2/0.45/01 від 22 січня 2016 року, право на житловий будинок, розташований в м.Словянську по пров. Свердлова, буд.56 (колишній №40-А), за станом на 01 січня 2013 року, зареєстроване за ОСОБА_8 на підставі договору довічного утримання, посвідченого приватним нотаріусом Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_10 07 липня 2005 року №2234. Дата реєстрації 03 серпня 2005 року, номер запису 7316 в книзі 4. В матеріалах інвентаризаційної справи міститься копія рішення суду про розірвання договору довічного утримання (а.с.12).

Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок №56 по пров.Свердлова у м.Словянську від 18 січня 2016 року, вказане домоволодіння складається з коридору площею 3,9 кв.м, ванної кімнати площею 4,4 кв.м, житлової кімнати площею 6,3 кв.м, кухні площею 7,2 кв.м., житлової кімнати площею 12,2 кв.м., житлової кімнати площею 6,6 кв.м, житлової кімнати площею 4,1 кв.м., кухні площею 10,8 кв.м., прибудови під літерою А-1, льоху під літерою а1, крильця під літерою а-1, літньої кухні під літерою Б, льоху під літерою В, сараю під літерою Г, літнього душу під літерою Д, туалету під літерою Є, навісу під літерою Ж, огорожі під № 1, водопроводу під № 2, загальною площею 55,5 кв.м. (а.с.13-15).

Як вбачається з витягів з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження №38454002 та №38451191 від 03 червня 2015 року, на спірний будинок та земельну ділянку 07 липня 2005 року накладено обтяження заборону на нерухоме майно, у звязку з договором довічного утримання №2234 від 07 липня 2005 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 (а.с.16; 17).

Відповідно до заповіту від 18 травня 2015 року, зареєстрованого в реєстрі за №1014, ОСОБА_6 заповів все своє майно, яке буде належати йому на день смерті, де б воно не знаходилося із чого б не складалося і на що він за законом матиме право, на ім'я ОСОБА_1 (а.с.18).

Так, відповідно до витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №40412630 від 18 травня 2015 року, внесено зазначений заповіт за номером 57458477 (а.с.19).

Зі звіту з незалежної оцінки майна на житловий будинок №56 по пров.Свердлова у м.Словянську від 21 січня 2016 року вбачається, що ймовірна ринкова вартість обєкта оцінки, становить: 80 300,00 грн. (а.с.20-21).

Як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-016 від 18 січня 2016 року, право власності на спірну земельну ділянку зареєстроване за ОСОБА_8 з 17 вересня 2008 року (а.с.22-24).

З витягу Відділу держгеокадастру у м.Словянську №2-25-10-0055 від 18 січня 2016 року, вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 20 436,31 грн. (а.с.25).

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії №16/02-31 від 26 січня 2016 року, ОСОБА_1 було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з приватизованою земельною ділянкою, що розташований у м.Словянську, пров.Свердлова, буд.56, на імя ОСОБА_6 (а.с.26).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №56245215 від 30 березня 2016 року вбачається, що право власності на спірний будинок дійсно зареєстроване за ОСОБА_8 з 03 серпня 2005 року на підставі договору довічного утримання (а.с.33).

Відповідно до довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №56231855 від 29 березня 2016 року, відомості на земельну ділянку, кадастровий номер :01:016:0847 відсутні (а.с.34).

Як вбачається з копії спадкової справи №96/2015 до майна померлого 05 липня 2015 року ОСОБА_6 заяви про прийняття спадщини надали як ОСОБА_1, так і ОСОБА_8 (а.с.39-52).

Згідно з повідомленням приватного нотаріуса Словянського міського нотаріального округу ОСОБА_10 №240/01-16 від 21 травня 2015 року, рішенням суду, яке набуло законної чинності 13 травня 2015 року, було розірвано договір довічного утримання, укладений між ОСОБА_6 та ОСОБА_8

Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

При цьому, як вбачається з вимог ч.3 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Виходячи з установлених судом обставин, вбачається, що ОСОБА_6 набув права власності на житловий будинок № 56 та земельну ділянку, призначену для його обслуговування по пров.Свердлова м. Словянська, розірвавши договір довічного утримання, укладений 07 липня 2005 року між ним та ОСОБА_8 Проте, за життя не зареєстрував своє право власності на дане нерухоме майно як того вимагає законодавство.

Згідно зі статтею 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути припинений шляхом розірвання за рішенням суду на вимогу відчужувача у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. За змістом вказаної норми закону, підставою для припинення договору шляхом його розірвання на вимогу відчужувача є невиконання або неналежне виконання умов договору. При цьому, немає значення, з яких причин ці обов'язки не виконувались.

Як зазначено ч.1 ст.756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню.

Відповідно до вимог ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Судом встановлено, що після смерті ОСОБА_6 позивач у встановлені діючим законодавством строк звернулася до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, проте отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії через відсутність правовстановлюючих документів на імя померлого.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7 (в редакції за станом на день виникнення правовідносин), свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок та земельну ділянку на ім'я спадкодавця ОСОБА_6, після смерті якого спадкоємцем за заповітом є позивач, вона позбавлена можливості оформити свої права на спадщину, тому позов про визнання права власності на нерухоме майно є відповідним способом захисту права. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України передбачений такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів як визнання права.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню з визнанням за позивачем ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом, права власності на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та побудовами та земельну ділянку розташовані за адресою: м. Словянськ, пров.Свердлова, 56.

Позивач не вимагає компенсації понесених по справі судових витрат.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 1216, 1223, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 213-215, 218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 міської ради, ОСОБА_4 про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, право власності на житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами, розташований по провулку Свердлова під номером 56 в місті Слов'янськ Донецької області, загальною площею 55,5 кв.м., вартістю 80 300 грн.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН НОМЕР_1, яка зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, право власності на земельну ділянку, площею 0,0443 га, розташовану по провулку Свердлова, 56, в місті Слов'янськ, Донецької області, кадастровий номер :01:016:0847.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення виготовлено 10 червня 2016 року.

Суддя Н.О. Чемодурова