Справа № 345/228/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1247/2016
Головуючий у 1 інстанції Гавриленко В. Г.
Суддя-доповідач Горейко М.Д.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Горейко М.Д.

суддів: Вакарук В.М., Василишин Л.В.

секретаря Драганчук У.М.

з участю представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа Завійська сільська рада про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Калуського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

26.01.2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд з наведеним позовом до ОСОБА_4

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що згідно рішення Завійської сільської ради Калуського району Івано-Франківської області від 22.12.2015 року він являється користувачем земельної ділянки площею 0,02 га в урочищі «За рікою» на території Завійської сільської ради. До цього часу даною земельною ділянкою багато років користувався його батько ОСОБА_5 В кінці жовтня 2015 року відповідач самовільно переорала дану земельну ділянку, про що земельною комісією був складений акт від 29.10.2015 року. Відповідач не бажає врегулювати спір в добровільному порядку, у зв'язку з чим він просить позов задовольнити та зобов'язати ОСОБА_4 не чинити йому перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,02 га в урочищі «За рікою», що в с. Завій Калуського району Івано-Франківської області.

Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено. Зобов'язано ОСОБА_4 не чинити ОСОБА_3 перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,02 га, яка розташована в урочищі «За рікою» в с. Завій Калуського району Івано-Франківської області.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу, в якій посилається на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Зокрема зазначає, що поза увагою суду залишилось те, що рішення Завійської сільської ради від 22.12.2015 року прийняте сільською радою з порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а акт земельної комісії від 29.10.2015 року, на який зіслався сільський голова, складений з грубим порушенням вимог земельного законодавства.

При розгляді даної справи судом не з'ясовано, з яких підстав спірна земельна ділянка перебувала у користуванні батька позивача ОСОБА_5 Позивачем в судовому засіданні не доведено факту користування спірною земельною ділянкою та не долучено чеків про сплату податку за користування земельною ділянкою.

Також безпідставним, на думку апелянта, є посилання суду на ст. 391 ЦК України, оскільки в судовому засіданні не здобуто доказів, що підтверджують факт користування або розпорядження спірною земельною ділянкою як позивачем ОСОБА_3, так і його батьком ОСОБА_5

Крім того, судом не взято до уваги, що позивач в судовому засіданні не заперечив той факт, що земельну ділянку ним виорано і засаджено. Таким чином, суд помилково дійшов висновку, що вона чинить позивачу перешкоди в користуванні спірною земельною ділянкою, оскільки саме він в даний час не може користуватися даною земельною ділянкою.

З цих підстав апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати.

В засіданні апеляційного суду представник позивача доводи апеляційної скарги не визнав, рішення суду першої інстанції вважав законним і обґрунтованим.

Апелянт та представник третьої особи Завійської сільської ради Калуського району в судове засідання не з'явилися, про час та день розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Апелянт надіслала суду письмову заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку з розглядом в Калуському міськрайонному суді справи за її позовом про визнання недійсним акту та рішення сільської ради.

Представник третьої особи не повідомив суд про причину неявки.

З урахуванням положень ст. 305 ЦПК України колегія суддів ухвалила про розгляд справи за їх відсутності.

Заслухавши доповідача, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, перевіривши відповідність висновків суду фактичним обставинам справи та правильність застосування судом норм матеріального і процесуального права у вирішенні даного спору, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити з наступних підстав.

Задовольняючи позов ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що хоча на час переорювання відповідачем ОСОБА_4 земельної ділянки площею 0,02 га в урочищі «За рікою» в с. Завій Калуського району, дана ділянка була в користуванні ОСОБА_5 і 22.12.2015 року перейшла в користування позивача, саме позивачу відповідач чинить перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою, оскільки саме він в даний час не може користуватись даною земельною ділянкою, відповідач вчиняє дії, які порушують його права, як землекористувача, заперечує законність користування позивачем даною земельною ділянкою.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що в користуванні позивача ОСОБА_3 перебуває земельна ділянка площею 0,02 га в урочищі «За рікою» в с. Завій Калуського району Івано-Франківської області, яка вилучена у його батька ОСОБА_5 за заявою останнього та передана йому на підставі рішення сесії Завійської сільської ради від 22.12.2015 року (а.с. 5).

Згідно довідки №261, виданої виконкомом Завійської сільської ради 05.02.2016 року, вказана земельна ділянка межується із земельними ділянками ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а.с. 37).

З акту земельної комісії від 29.10.2015 року вбачається, що ОСОБА_4 самовільно переорала город ОСОБА_3, яким близько п'ятдесяти років користувався його батько - ОСОБА_5 і останні п'ять років користується ОСОБА_3 (а.с. 6).

З метою врегулювання даного спору ОСОБА_4 викликалася для мирного врегулювання спору щодо самовільного захоплення нею земельної ділянки до голови виконкому Завійської сільської ради. Однак 24.12.2015 року та 26.12.2015 року відповідач так і не з'явилася за повідомленням та жодним чином на нього не відреагувала, що підтверджується листом №272 від 29.12.2015 року та повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с. 9, 10).

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Положеннями п. «б» ч. 3 вказаної статті встановлено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав.

За наведених обставин та норм матеріального права колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що відповідач ОСОБА_4 вчинила самовільні дії, переоравши земельну ділянку площею 0,02 га в урочищі «За рікою» в с. Завій Калуського району, яка знаходилася в користуванні ОСОБА_5 та з 22.12.2015 року знаходиться в користуванні позивача ОСОБА_3, чинить перешкоди в користуванні вказаною земельною ділянкою, заперечує законність користування позивачем даною земельною ділянкою, у зв'язку з чим є підставним позов ОСОБА_3 про зобов'язання відповідача не чинити перешкод в користуванні земельною ділянкою площею 0,02 га, яка розташована в урочищі «За рікою» в с. Завій Калуського району Івано-Франківської області.

Доводи апелянта про те, поза увагою суду залишилось те, що рішення Завійської сільської ради від 22.12.2015 року прийняте сільською радою з порушенням вимог Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», а акт земельної комісії від 29.10.2015 року, на який зіслався сільський голова, складений з грубим порушенням вимог земельного законодавства не заслуговують на увагу, оскільки відповідач не надала належних та допустимих доказів про незаконність вказаних рішення та акту сільської ради.

Інші доводи апеляційної скарги були предметом дослідження суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, а також не спростовують висновки суду першої інстанції, не мають правового значення та не містять підстав для скасування або зміни судового рішення.

В силу дії ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах заявленого позову та в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає встановленим судом обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам, неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального судом не встановлено.

З огляду на викладене та з урахуванням положень ст. 308 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід відхилити, а оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Калуського міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з часу проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча Горейко М.Д.

Судді: Вакарук В.М.

Василишин Л.В.