РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/16391/15-ц

Провадження № 2/643/856/16

02.03.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі судді Крівцова Д.А., за участю секретаря Шабатько Л.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Московський районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить усунути їй перешкоди у користуванні власністю, визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням у будинку № 23-А по вул. Істомінській у м. Харкові, та зняти його з реєстрації за зазначеною адресою.

В обґрунтування позову зазначила, що їй на праві власності належить 1/2 частина будинку № 23-А по вул. Істомінська у м. Харкові. За вказаною адресою зареєстрована позивач та відповідач, який є її сином. Відповідач більше двадцяти років тому, після виповнення 16-річного віку, виїхав навчатися до Росії та залишився там проживати. На даний час відповідач має постійне місце проживання та реєстрації у Росії, в м. Рязані. Вказана обставина ускладнює матеріальне становище позивача, оскільки остання вимушена сплачувати комунальні послуги з урахуванням відповідача, який фактично у будинку не проживає.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги та доводи, викладені в позові, підтримала в повному обсязі. Пояснила, що відповідач видав в Росії на її ім'я довіреність на зняття його з реєстрації місця проживання за адресою вказаного вище будинку, проте органи міграційної служби відмовились робити це на підставі довіреності та рекомендували їй звернутись до суду з відповідним позовом, що нею і було зроблено.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав нотаріально завірену заяву від 08.02.2016 року, в якій підтвердив, що в Україні він зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 04.06.1985 року, проте з 01.08.1986 року за вказаною адресою він не проживає. Відповідачу не чинились перепони в проживанні в будинку за вищевказаною адресою. Просив розгляд справи проводити за його відсутності, позов визнав в повному обсязі, не заперечував проти визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, вул. Істомінська, буд. 23-А, та зняття з реєстрації за вищевказаною адресою.

Представник третьої особи - Московського районного відділу у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області, в судове засідання не зявився, про час та дату судового розгляду повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_2, відповідача знає з дитинства, та до закінчення останнім навчання в школі. Позивач є його сусідкою, через будинок. Після закінчення відповідачем 10-го класу, свідок його не бачив. Батько відповідача сказав йому, що відповідач виїхав на навчання в Рязанське училище. Після цього відповідач на вул. Істомінській не проживає, бачив його 1 раз, коли він приїжджав в гості, це було 7-8 років тому назад.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засідання пояснила, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 та позивачка є її сусідкою через будинок. Відповідача не знає та ніколи не бачила за адресою місця проживання позивача.

Суд, заслухавши пояснення позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається з Договору дарування від 07.05.1977 року, ОСОБА_5 подарувала, а ОСОБА_1 та ОСОБА_6 прийняли у дар, в рівних частках кожний, будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в м. Харкові по вул. Істомінській, буд. 23-А.

Відповідно до договору купівлі продажу від 03.11.2006 року, неповнолітня ОСОБА_7, яка діє за згодою батька ОСОБА_2, продала, а ОСОБА_1 купила 1/ 6 частину житлового будинку з надвірними будівлями, розташованого за адресою: м. Харків, вул. Істомінська, буд. 23-А.

Згідно даних, отриманих з адресно довідкового бюро в Харківській області, відповідач зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.

Зазначена обставина підтверджується даними домової книги на Будинок, згідно якої відповідач зареєстрований за адресою Будинку з 04.06.1985 року.

Як вбачається з відповіді Московського ВП ГУ НП в Харківській області № 5507/119-67-05 від 17.02.2016 року, протягом 2014-2016 років заяв та повідомлень від гр. ОСОБА_2, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, до Московського ВП ГУ НП в Харківській області, не надходило.

Відповідно до довідки, виданої ТОВ КО «Скопы+» від 27.07.2015 року, відповідач з 23.08.2005 року зареєстрований за адресою: Росія, м. Рязань, Жовтневий гор.АДРЕСА_1.

Згідно довіреності, посвідченої нотаріусом нотаріального округу м. Рязань ОСОБА_8 24.07.2015 року, зареєстрованої в реєстрі за № 2-621, ОСОБА_2, який зареєстрований за місцем проживання в м. Рязань, уповноважує позивача бути його представником по всіх питаннях, пов'язаних із його зняттям з реєстраційного обліку за місцем проживання за адресою Будинку.

Згідно заяви ОСОБА_2, який зареєстрований за місцем проживання в м. Рязань, він повідомлений про наявність даної цивільної справи, зареєстрований в Україні за адресою вказаного вище Будинку, йому не чинили перешкод в проживанні в Будинку, просить розглядати справу за його відсутності, позов визнає в повному обсязі, не заперечує проти визнання його втратившим право проживання за зняття з реєстраційного обліку за адресою зазначеного Будинку. Вказана заява ОСОБА_2 посвідчена нотаріусом нотаріального округу м. Рязань ОСОБА_9 08.02.2016 року, зареєстрована в реєстрі за № 2-259.

Згідно ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Таким чином, умовою визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, є його відсутність без поважних причин понад один рік.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 72 ЖК Української РСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

З досліджених судом доказів вбачається, що відповідач не проживає в Будинку понад строк, на який згідно чинного законодавства України за ним може бути збережене житлове приміщення.

Судом не встановлено наявність поважних причин, з якими чинне законодавство України пов'язує можливість збереження житлового приміщення за відповідачем.

За таких обставин, оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, а також враховуючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання відповідача втратившим право користування Будинком.

Згідно ст. 7 Закону України № 1382-IV Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі в тому числі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням.

З правових позицій, викладених в узагальненні судової практики розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав, яке було обговорено та взято до відома 21 грудня 2012 року на засіданні пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вбачається наступне. У постанові Верховного Суду України від 16 січня 2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши водночас одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Закон № 1382-IV є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, повязані зі зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до всіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких повязані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

За таких обставин суд приходить до висновку, що пред'явлення вимоги про зняття відповідача з реєстрації місця проживання одночасно з вимогою про визнання його втратившим право користування житловим приміщенням, є належним способом захисту прав позивача, в зв'язку з чим вважає за можливе також задовольнити позовні вимоги в частині зняття відповідача з реєстрації місця проживання за адресою Будинку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 208-209, 212-215, 224-226 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: м. Харків, вул. Істомінська, буд. № 23-А, та зняти його з реєстрації місця проживання за вказаною адресою.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Крівцов Д.А.