Провадження № 2/522/2331/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2016 року

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 22.06.2015 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 про про відшкодування шкоди в порядку регресу в сумі 10944,80 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.06.2011 року о 22 год. 40 хв.в м. Одесі по вул. Канатній на перехресті з вул. Троїцькою ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 На момент скоєння дтп ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина ОСОБА_1 підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси від 04.08.2011 року. В результаті вказаного ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2. Розмір завданих збитків згідно звіту №326/11 від 02.09.2011 року складає 13133,76 грн.

Позивач в судове засідання не зявився, але 08.02.2016 року надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

В судове засідання зявився представник відповідача ОСОБА_3 який заперечував проти задоволення позову та надав суду заяву про застосування строків позовної давності.

Суд, заслухавши думку представника відповідачки і дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що даний позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.06.2011 року о 22 год. 40 хв.в м. Одесі по вул. Канатній на перехресті з вул. Троїцькою ОСОБА_1 керуючи автомобілем НОМЕР_1 допустив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_2 На момент скоєння дтп ОСОБА_1 не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина ОСОБА_1 підтверджується постановою Суворовського районного суду м. Одеси №3-4955/11 від 04.08.2011 року. В результаті вказаного ДТП був пошкоджений автомобіль НОМЕР_2. Розмір завданих збитків згідно звіту №326/11 від 02.09.2011 року складає 13133,76 грн.

Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Згідно Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013р № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки", регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 Цивільного кодексу України), а також статтею 38 Закону N 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 Цивільного кодексу України і статті 27 Закону України "Про страхування" встановлено особливий правовий режим. При суброгації перебіг строку позовної давності починає обчислюватися з моменту виникнення страхового випадку, а при регресі - з того моменту, коли страховик виплатив страхове відшкодування.

Відповідно до платіжного доручення № 4479 від «20» жовтня 2011 року Моторне (транспортне) страхове бюро України виплатило страхове відшкодування згідно наказу № 2675 від 19.10.2011р. в розмірі 10 944 (десять тисяч девятсот сорок чотири) грн. 80 коп.

У відповідності до ст. 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Як зазначено в ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У той же час, ч. 6 ст. 261 Цивільного кодексу встановлює, що за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. З урахуванням того, що виплата страхового відшкодування була здійснена 19.10.2011р. (день виконання основного зобовязання), а перебіг позовної давності у відповідності до ст. 253 Цивільного кодексу України почався 20.10.2011р., то строк позовної давності сплив 20.10.2014р.

«15» жовтня 2014 року Моторне (транспортне) страхове бюро України зверталось з позовною заявою до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування до Суворовського районного суду міста ОСОБА_2.

«04» листопада Суворовський районний суд постановив ухвалу, якою позовну заяву по цивільній справі № 523/16764/14-ц за позовною заявою Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, повернуто позивачу у звязку з порушення правил підсудності. Дана ухвала в апеляційному порядку не оскаржувалась.

Відповідно до частини другої статті 264 Цивільного кодексу України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

За змістом частини першої статті 118 Цивільного процесуального кодексу України позов пред'являється шляхом подання позовної заяви до суду першої інстанції, де вона реєструється та не пізніше наступного дня передається судді.

Пред'явлення позову до суду являє собою реалізацію позивачем права на звернення до суду. Саме із цією процесуальною дією пов'язується початок процесу у справі.

Згідно з частиною першою статті 122 Цивільного процесуального кодексу України суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому цим Кодексом.

Так, позовна заява подається до районних, районних у містах, міських та міськрайонних судів з дотриманням правил підсудності, визначених статтями 108 114 Цивільного процесуального кодексу України. Позовна заява оформлюється з додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, за її подання сплачується судовий збір.

За змістом викладеного перебіг позовної давності шляхом пред'явлення позову може перериватися не в разі будь-якого направлення позову поштою, а здійсненого з додержанням вимог процесуального законодавства, зокрема статей 109, 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України. Якщо судом у прийнятті позовної заяви відмовлено або її повернуто, то перебіг позовної давності не переривається. Не перериває перебігу такого строку й подача позову з недодержанням правил підсудності.

Такий висновок викладений у Постанові Верховного Суду України від «02» грудня 2015р. у справі 6-895цс15.

Відповідно до частини першої ст. 3607 Цивільного процесуального кодексу України висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Звернення Моторного (транспортного) страхового бюро України до Приморського районного суду міста ОСОБА_2 з позовною заявою до ОСОБА_1 від «22» червня 2015 року (через 7 місяців після повернення відповідної позовної заяви Суворовським районним судом міста ОСОБА_2 у звязку з недотримання правил підсудності) свідчить про порушення загальної позовної давності, встановленої у 3 (три) роки.

Відповідно до положень ст. 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Таку заяву представник відповідача надав суду, у звязку з чим сул відмовляє у позові за спливом строку позовної давності.

Відповідно до змісту ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

У звязку з тим, що суд відмовив позивачу у задоволенні основних позовних вимог у повному обсязі, судовий збір з відповідача на користь позивача стягненню не підлягає.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст.. 10, 15, 11, 15, 57, 60, 61, 88, 169, 208-209, 213-215, 218 ЦПК України; ст.ст.. 11, 15, 16, 22, 251, 253, 256, 257, 261, 264, 267, 993, 1166, 1191,1194 ЦК України, ст. 38 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 27 Закону «Про страхування», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Моторного (транспортного) страхового бюро України до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди в порядку регресу відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, в порядку ст. 294 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

18.02.2016