Ухвала

іменем україни

06 квітня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Дербенцевої Т.П., Остапчука Д.О., Попович О.В., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25» до ОСОБА_1, третя особа - ОСОБА_2, про визнання недійсним членського квитка в кооперативі, ордеру на користування гаражем, припинення членства в кооперативі, припинення права користування гаражем, за позовом ОСОБА_2 до автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25», ОСОБА_1 про визнання права володіння й користування гаражем, витребування гаражу з незаконного володіння та за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, автогаражного споживчого кооперативу «Автолюбитель-25» про визнання права власності та користування на гараж, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

Автогаражний споживчий кооператив «Автолюбитель-25» (далі - АСК «Автолюбитель-25») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, уточнивши який під час розгляду справи, остаточно просив визнати недійсним членський квиток кооперативу, виданий 21 травня 2005 року на ім'я відповідача недійсним, припинити членство ОСОБА_1 у кооперативі, визнати недійсним ордер кооперативу, виданий 20 грудня 2009 року відповідачу щодо права користування гаражем НОМЕР_1, що розташований по вулиці Червонофлотській, 125а у місті Маріуполі Донецької області та припинити право відповідача на користування вказаним гаражем, посилаючись на незаконність отримання відповідачем членського квитка та ордеру, чим остання зловживає та користується гаражем, який перебуває у користуванні іншого члена кооперативу ОСОБА_2

ОСОБА_2 звернулася до суду з уточненим згодом позовом до АСК «Автолюбитель-25», ОСОБА_1 про визнання права володіння і користування гаражем, витребування гаражу з незаконного володіння.

Позовні вимоги мотивувала тим, що через незаконні дії відповідачів була позбавлена можливості користуватися належним їй гаражем.

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, АСК «Автолюбитель-25» про визнання права власності та користування на гараж, посилаючись на те, що вона є членом визнання права власності та користування на гараж й на законних підставах придбала спірний гараж, яким тривалий час користується, підтримує його належний стан та відповідно сплачує вчасно й в повному розмірі членські внески.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 01 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року, позов АСК «Автолюбитель-25» задоволено частково.

Припинено членство ОСОБА_1 в кооперативі та її право користування гаражем НОМЕР_1, що розташований по вулиці Червонофлотській, 125а у місті Маріуполі Донецької області.

У задоволенні решти вимог АСК «Автолюбитель-25», та вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_1 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, рішення суду першої інстанції в частині вирішення вимог АСК «Автолюбитель-25» та її зустрічного позову змінити, ухвалити рішення, яким відмовити в задоволенні позову АСК «Автолюбитель-25» та задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Ухвалюючи рішення та задовольняючи частково позов АСК «Автолюбитель-25», суд першої інстанції, виходив з того, що ОСОБА_1 неправомірно набуто статус члена кооперативу. Відмовляючи в задоволенні вимог ОСОБА_2 та ОСОБА_1 суд виходив з безпідставності та недоведеності таких вимог.

Апеляційний суд погодився з такими висновками районного суду, зазначивши про відповідність рішення суду вимогам матеріального та процесуального права.

Проте з висновками суду апеляційної інстанції повністю погодитися не можна.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 315 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Зазначеним вимогам ухвала апеляційного суду не відповідає.

Статтею 10 Закону України «Про кооперацію» встановлено, що членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України та іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу.

Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.

Кооператив зобов'язаний вести облік своїх членів та видати кожному з них посвідчення про членство.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про кооперацію» вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу.

Права й обов'язки членів кооперативу передбачені ст. 12 Закону України «Про кооперацію», зокрема брати участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління.

У ст. 13 Закону України «Про кооперацію» встановлено підстави припинення членства у кооперативі. Зокрема у разі добровільного виходу з нього; припинення трудової участі в діяльності виробничого кооперативу; несплати внесків у порядку, визначеному статутом кооперативу; смерті члена кооперативу - фізичної особи; ліквідації члена кооперативу - юридичної особи; припинення діяльності кооперативу. Виключення з членів кооперативу може бути оскаржене до суду.

Згідно із ст. 15 Закону України «Про кооперацію» вищим органом управління кооперативу є загальні збори членів кооперативу. До компетенції загальних зборів членів кооперативу належить: затвердження рішення правління або голови правління про прийняття нових членів та припинення членства.

Пунктами 8, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 червня 1991 року № 5 «Про практику розгляду судами цивільних справ, пов'язаних з діяльністю гаражно-будівелньних кооперативів»судам роз'яснено, що у справах про право на пай і на гараж судам належить виходити з того, що: член ГБК, який повністю вніс свій пай за гараж, наданий йому в користування, набуває право власності на це майно і вправі розпоряджатись ним на свій розсуд - продавати, заповідати, здавати в оренду, обміняти, вчиняти відносно нього інші угоди, що не заборонені законом (ст. 15 Закону України «Про власність»). Розглядаючи позови про неправильне виключення з ГБК, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст. 12 Закону "Про кооперацію в СРСР" члена кооперативу може бути виключено з кооперативу лише за рішенням його загальних зборів (зборів уповноважених) і у випадках, передбачених статутом.

Відповідно до статті 57 ЦПК Українидоказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (стаття 58 ЦПК України)

Статтею 60 ЦПК Українивстановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч.1 ст. 212 ЦПК України).

Проте зазначене залишилося поза увагою суду апеляційної інстанції, який належним чином не дослідив Статут АСК «Автолюбитель-25» та списки його дійсних членів й відповідно не визначився з тим чи є ОСОБА_1 членом кооперативу, чи виплачувала вона пай й відповідно в якому розмірі, та на яких підставах вона тривалий час, а саме з 2005 року користувалася спірним гаражем і сплачувала членські внески у повному розмірі, що підтверджується відмітками на членському квитку та квитанціями.

Таким чином, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України не з'ясував належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги й заперечення сторін, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. При цьому погоджуючись з висновком суду першої інстанції щодо припинення членства ОСОБА_1 у кооперативі, взагалі не звернув уваги на те, що члена кооперативу може бути виключено з кооперативу лише за рішенням його загальних зборів (зборів уповноважених) і у випадках, передбачених статутом, а відтак дійшов передчасного висновку про обґрунтованість рішення суду першої інстанції та залишення його без змін.

Крім того, суд апеляційної інстанції належним чином не перевірив питання дотримання АСК «Автолюбитель-25» визначеного ст. 257 ЦК України строку позовної давності, та з урахуванням відповідного клопотання ОСОБА_1 наявність підстав для застосування наслідків пропущення такого строку.

Отже, апеляційний суд не виконав своїх обов'язків, визначених ст. ст. 212, 303, 304, 315 ЦПК України й не надав мотивування всім доводам сторін у справі, що є обов'язковим елементом справедливого судового розгляду (ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Допущене судом апеляційної інстанції порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, згідно вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування ухваленого судового рішення в частині вимог АСК «Автолюбитель-25» та зустрічного позову ОСОБА_1, і направлення справи в зазначеній частині на новий судовий розгляд до апеляційної інстанції, у частині вимог ОСОБА_2 ухвала суду не переглядається в касаційному порядку, оскільки рішення суду першої інстанції в частині вирішення вказаних вимог не було предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Донецької області від 29 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

О.В.Попович

В.О.Савченко