У х в а л а
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
16 січня 2015 року м. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу начальника Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району Шпаківського Л.Т. на рішення Богунського районного суду

м. Житомира від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 листопада 2015 року у справі за позовом Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 , третя особа квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира, про виселення без надання іншого жилого приміщення,

в с т а н о в и л а:

Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району звернулося до суду із указаним позовом, мотивуючи його тим, що відповідач наказом командира військової частини НОМЕР_1 за № 188 від

13 вересня 2001 року була призвана у Збройні Сили України на військову службу за контрактом.

На підставі засідання житлової комісії в/ч НОМЕР_1 її було видано ордер на житлову площу в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаною адресою відповідач зареєстрована разом з сином ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

13 вересня 2004 року відповідач звільнена в запас по закінченню терміну контракту, а в 2009 році гуртожитку надано статусу житлового будинку, тому на момент зміни статусу гуртожитку відповідач вже втратила право на проживання в ньому. В добровільному порядку житлове приміщення вона не звільнила.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив виселити відповідача з неповнолітнім сином ОСОБА_2 з займаного приміщення.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира

від 17 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 листопада 2015 року, у задоволенні позову Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, скаржник просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з частиною 1 статті 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив з того, що гуртожитку наданий статус житлового будинку, спірна квартира не є службовою, а інших підстав для виселення відповідачки позивач не зазначив.

Згідно з частинами другою, третьою статті 132 ЖК УРСР працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

У справі, що переглядається, судами установлено, що у 2009 році гуртожитку надано статус житлового будинку, рішення щодо надання певним квартирам статусу службового житла виконкомом не приймалося.

За таких обставин суд першої інстанції, з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції, дійшов правильного висновку про відсутність підстав, передбачених статтею 132 ЖК УРСР, для виселення.

Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 26 червня 2015 року (справа № 6-191цс15).

Доводи касаційної скарги не спростовують висновки судів попередніх інстанцій та не викликають необхідності в їх перевірці.

Судові рішення ухвалені з додержанням норм процесуального права та правильним застосуванням матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.
Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою начальника Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району Шпаківського Л.Т. на рішення Богунського районного суду

м. Житомира від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 листопада 2015 року у справі за позовом Будинкоуправління № 3 Житомирської квартирно-експлуатаційної частини району до ОСОБА_1 , третя особа квартирно-експлуатаційний відділ м. Житомира, про виселення без надання іншого жилого приміщення, відмовити.
Копію ухвали та додані до скарги матеріали повернути скаржнику.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович