Справа № 751/2991/16-ц Провадження № 22-ц/795/1371/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Цибенко І. В. Доповідач - Страшний М. М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:позивача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_6,представника третьої особи ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду апеляційну скаргу ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" на рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_5 до ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" про усунення перешкод у користуванні житловим будинком та вселення,

в с т а н о в и в:

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2016 року позов ОСОБА_8, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_9 та ОСОБА_10, ОСОБА_5 задоволено, зобов'язано ТОВ «Факторингова компанія «ОСОБА_11 плюс» не чинити ОСОБА_5, ОСОБА_8 та її малолітнім дітям ОСОБА_9, ОСОБА_10 перешкод у користуванні житловим будинком за адресою: м. Чернігів, вул. Ушакова, 50, вселено в зазначений будинок, вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову. Відповідач наполягає на тому, що товариство на підставі п.12.3 договору про іпотеку мало право зареєструвати право власності на предмет іпотеки, незалежно від претензій іпотекодавця. Вказує, що боржнику 04.11.2014 року було надіслано попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідач зазначає, що всі його дії щодо зміни замків, укладення договору з охоронною організацією ґрунтувались на законних підставах, бо товариство є законним власником. ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс не погоджується із висновком суду про те, що для виселення позивачів необхідне окреме судове рішення, вважаючи, що власнику належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Також посилається на те, що в будинку зареєстрована лише ОСОБА_5, тому при зміні власника всі інші члени її сімї втратили право на користування будинком.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не був дотриманий встановлений законом порядок виселення позивачів із житлового будинку.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком, оскільки судом першої інстанції обставини справи зясовані в обсягу, необхідному для правильного вирішення спору, відповідно до встановлених обставин, правильно визначено суть і характер правовідносин сторін та норми матеріального права, що їх регулюють.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_5 є власником будинку №50 по вул.Ушакова в м. Чернігові відповідно до договору про поділ нерухомого майна від 27.10.2006 року та згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 878399 від 13.09.2007 року - власником земельної ділянки площею 0,0551 га, яка розташована в м. Чернігові по вул.Ушакова, 50.

26 вересня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено іпотечний договір б/н, за умовами якого в порядку забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, укладеним між банком та ОСОБА_11, позивачем ОСОБА_5 передано в іпотеку належне їй на праві власності майно: житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянка, що знаходяться за адресою: м. Чернігів вул. Ушакова, 50

Відповідно до п. 12 іпотечного договору за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: - за рішенням суду; - у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; - за договором про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки на ім'я іпотекодержателя або продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу.

Іпотечний договір укладений в письмовій формі, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу ОСОБА_12, реєстровий № 8183/420.

Відповідно до договору про відступлення прав за іпотечними договорами від 28 листопада 2012, ПАТ «Сведбанк» (правонаступник ВАТ «Сведбанк») та ТОВ ФК «Вектор Плюс» домовились про відступлення первісним іпотекодержателем (ПАТ «Сведбанк») новому іпотекодержателю (ТОВ ФК «Вектор Плюс») прав за іпотечними договорами, зокрема, за іпотечним договором від 26.09.2008, укладеним між позивачем ОСОБА_5 та ВАТ «Сведбанк».

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 13 листопада 2015 року здійснено реєстрацію права приватної власності на житловий будинок та земельну ділянку, розташовані за адресою м. Чернігів, вул. Ушакова, 50 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» на підставі іпотечного договору від 26 вересня 2008 року.

У відповідності до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 150 Житлового кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

За приписами ст. 169 ЖК Української РСР у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Статтею 109 ЖК Української РСР встановлено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Відповідно до ст. 40 Закону України „Про іпотеку звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Підсумовуючи наведені норми закону, виселення особи з жилого приміщення можливо у добровільному чи примусовому порядку. Примусове виселення особи здійснюється лише на підставі рішення суду. В разі звернення стягнення на передану в іпотеку житла шляхом позасудового врегулювання, мешканці такого житла зобовязані його звільнити. В іншому випадку виселення мешканців здійснюється також на підставі рішення суду.

Матеріалами справи підтверджено, що 13 листопада 2015 року право власності на житловий будинок по вул. Ушакова, 50 в м. Чернігові перейшло до відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, проте на час розгляду справи в апеляційному порядку встановлено, що постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 02 березня 2016 року, яка є чинною, скасовано рішення про державну реєстрацію права власності на спірні будинок та земельну ділянку за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс».

Судом встановлено, що після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, яке ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс прийняло 13.11.2015 року, звернувшись до приватного нотаріуса із пакетом документів для проведення реєстрації права власності за товариством, ТОВ „Факторингова компанія „Вектор Плюс не виконало вимоги ст. 40 Закону України „Про іпотеку, оскільки не надіслало мешканцям житлового будинку письмову вимогу про добровільне звільнення житлового будинку протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Твердження представника відповідача, що така вимога надсилалась позивачам є безпідставним, оскільки така вимога датована 04 листопада 2014 року, тобто за рік до прийняття рішення товариством про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Представник відповідача під час розгляду справи не заперечував, що представниками ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» були змінені замки на вхідних дверях до спірного будинку, отже суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що позивачам чиняться перешкоди у користуванні будинком.

Позивачі не бажають добровільно звільнити спірний будинок, у звязку з набуттям на неї права власності відповідачем, проте останній не звертався до суду з позовом про їх виселення.

Крім того, апеляційний суд враховує, що створення позивачам перешкод у користуванні їх житлом та їх виселення суперечить нормам Закону України „Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, відповідно до яких під час дії указаного Закону заборонено примусово відчужувати майно, надане в якості забезпечення валютних кредитів.

Сукупність досліджених обставин та наявних у справі доказів приводить апеляційний суд до переконання, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини справи і їм надана вірна юридична оцінка. Оскаржуване рішення ґрунтується на повно та всебічно досліджених доказах, доводи апеляційної скарги їх не спростовують та не містять передбачених законом підстав для скасування правильного по суті рішення.

Отже, апеляційний суд приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ТОВ "Факторингова компанія "Вектор Плюс" відхилити.

Рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: