У Х В А Л А

іменем україни

08 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Дербенцевої Т. П., Попович О. В.,

Остапчука Д. О., Савченко В. О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом прокурора Ємільчинського району Житомирської області в інтересах держави до ОСОБА_3, Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області, третя особа - відділ Держземагентства в Ємільчинському районі Житомирської області, про визнання неправомірними та скасування розпоряджень голови Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області, визнання недійсним договору оренди, повернення земельної ділянки, за касаційною скаргою заступника прокурора Житомирської області на рішення Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року прокурор Ємільчинського району Житомирської області в інтересах держави звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Ємільчинської районної державної адміністрації Житомирської області від 03 листопада 2008 року № 335, від 19 травня 2010 року № 120 та від 12 серпня 2010 року № 188, а також визнати недійсним договір оренди земельної ділянки водного фонду від 13 вересня 2010 року, укладений між Ємільчинською районною державною адміністрацією Житомирської області (далі - Ємільчинська РДА) та ОСОБА_3 і зобов'язати останнього повернути до земель запасу Варварівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області земельну ділянку водного фонду, що знаходиться за межами населеного пункту с. Катеринівка Варварівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, загальною площею 12,3 га, із яких: під водою - 11,9133 га та під гідротехнічною спорудою - 0,3867 га.

Посилався на те, що вказані розпорядження голови Ємільчинської РДА Житомирської області та укладений договір оренди щодо надання ОСОБА_3 в оренду для рибогосподарських потреб спірної земельної ділянки, яка була сформована за рахунок зміни її цільового призначення, із земель державної власності не відповідають чинному законодавству, оскільки передача землі відбулася без розроблення проекту землеустрою, без затвердження в установленому законом порядку документації із землеустрою, всупереч цільовому призначенню та виду використання, визначеному в документації із землеустрою, без розроблення проекту відведення земельної ділянки та без проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації.

Рішенням Ємільчинського районного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 26 серпня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі заступник прокурора Житомирської області, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив з того, що позивачем не доведено обставин, на які він посилався на обґрунтування своїх вимог. Оскільки технічна документація із землеустрою виготовлена, державна експертиза землевпорядної документації проведена і отримано позитивний висновок, водний об'єкт віднесено до категорії загальнодержавного значення, а тому в силу вимог ст. 51 Водного кодексу України (далі - ВК України) саме Ємільчинська РДА наділена повноваження по передачі спірної земельної ділянки в оренду для риборозведення.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 03 листопада 2008 року розпорядженням голови Ємільчинської РДА № 335 затверджено технічну документацію із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на користування земельною ділянкою водного фонду та водного об'єкта на умовах оренди, загальною площею 19,2143 га, ПП ОСОБА_3 на території Варварівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області та рекомендовано останньому провести нормативно-грошову оцінку даної земельної ділянки.

26 лютого 2009 року та 30 березня 2010 року ГУ Держкомзему в Житомирській області проведено державні експертизи землевпорядної документації.

18 лютого 2010 року проведено нормативно-грошову оцінку зазначеної земельної ділянки під водою.

19 травня 2010 року розпорядженням голови Ємільчинської РДА № 120 внесено зміни до розпорядження від 03 листопада 2008 року № 335, у тексті якого цифри «19,2143» замінено цифрами «12,3000».

12 серпня 2010 року розпорядженням голови Ємільчинської РДА № 188 вирішено надати в оренду земельну ділянку водного фонду та водного об'єкта, яка знаходиться за межами населеного пункту с. Катеринівка Варварівської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області, терміном на 25 років; укласти договір оренди вказаної земельної ділянки з ОСОБА_3

13 вересня 2010 року на підставі вказаного розпорядження між Ємільчинською РДА та ОСОБА_3 укладено договір оренди земельної ділянки водного фонду, згідно з яким останньому передано в оренду на 25 років для рибогосподарських потреб земельну ділянку загальною площею 12,3 га, із них під водою - 11,9133 га, під гідротехнічною спорудою - 0,3867 га.

Обґрунтовуючи підстави позову, прокурор посилався на те, що передача спірної земельної ділянки в оренду ОСОБА_3 для рибогосподарських потреб відбулася з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки передача землі відбулася без розроблення проекту землеустрою, без затвердження в установленому законом порядку документації із землеустрою, всупереч цільовому призначенню та виду використання, визначеному в документації із землеустрою, без розроблення проекту відведення земельної ділянки та без проведення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації, а також поза межам повноважень Ємільчинської РДА.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 3 ст. 51 ВК України водні об'єкти надаються у користування на умовах оренди органами, що здійснюють розпорядження земельними ділянками під водою (водним простором) згідно з повноваженнями, визначеними Земельним кодексом України (далі - ЗК України), відповідно до договору оренди, погодженого з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері водного господарства.

Статтею 122 ЗК України передбачено, що повноваження органів виконавчої влади щодо розпорядження земельними ділянками державної власності залежно від цілей, для яких вони передаються, чітко розмежовані.

Згідно з ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації на їхній території передають земельні ділянки із земель державної власності, крім випадків, визначених ч. ч. 4 і 8 цієї статті, у власність або у користування у межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: ведення водного господарства; будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, закладів культури, лікарень, підприємств торгівлі тощо), з урахуванням вимог ч. 7 цієї статті; індивідуального дачного будівництва.

Частиною 5 ст. 122 ЗК України обласним державним адміністраціям надано право передавати земельні ділянки на їх території із земель державної власності у власність або в користування за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених ч. ч. 3, 8 цієї статті.

Відповідно до ч. 4 ст. 59 ЗК України громадянам та юридичним особам органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування із земель водного фонду можуть передаватися на умовах оренди земельні ділянки прибережних захисних смуг, смуг відведення і берегових смуг водних шляхів, а також озера, водосховища, інші водойми, болота та острови для сінокосіння, рибогосподарських потреб, культурно-оздоровчих, рекреаційних, спортивних і туристичних цілей, проведення науково-дослідних робіт тощо.

На законодавчому рівні поняття «водне господарство» закріплено у Концепції розвитку водного господарства України, затвердженій Постановою Верховної Ради України від 14 січня 2000 року № 1390-ХІУ, і визначається як галузь, завданням якої є забезпечення потреб населення і народного господарства у водних ресурсах, збереження, охорона та відтворення водного фонду, попередження шкідливої дії вод і ліквідація її наслідків.

Стаття 1 ВК України визначає рибництво як штучне розведення і відтворення риби та інших водних живих ресурсів.

За змістом ст. 1 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» рибогосподарська діяльність - діяльність юридичних осіб і фізичних осіб - підприємців, пов'язана з вивченням водних біоресурсів, їх охороною, відтворенням, спеціальним використанням, переробкою, реалізацією тощо.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди не перевірили, чи мала Ємільчинська РДА повноваження передавати ОСОБА_3 в оренду земельну ділянку водного фонду для риборозведення, з огляду на те, що згідно з ч. 3 ст. 122 ЗК України районні державні адміністрації мають право на передачу в оренду земельної ділянки лише для ведення водного господарства, поняття якого не є тотожним з поняттям риборозведення.

Ведення водного господарства та риборозведення мають різні цілі та мету, а відтак при вирішенні питання про передачу в оренду земель водного фонду необхідно виходити з приписів ст. 122 ЗК України, яка містить вичерпний перелік підстав передачі та повноваження органів місцевої влади та самоврядування щодо передачі таких земельних ділянок в оренду.

Вирішуючи спір по суті та залишаючи рішення суду першої інстанції без змін, на порушення приписів ст. 303 ЦПК України зазначеного не врахував і апеляційний суд та дійшов передчасного висновку про безпідставність позову.

Порушення апеляційним судом при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалене рішення апеляційного суду не може вважатись законним і обґрунтованим та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу заступника прокурора Житомирської області задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 26 серпня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

О. В. Попович

В. О. Савченко