_____________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/258/16-ц
Провадження № 2/520/1796/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016 року

Київський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого - судді Куриленко О.М.,

за участю секретаря Баранової Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИВ:

12.01.2016 року позивач звернувся до суду з позовом, який в подальшому було уточнено та згідно редакції від 14.03.2016 року просив ухвалити рішення, яким в рахунок часткового погашення заборгованості перед Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» за Договором кредиту № 660/70-514 від 25.06.2007 року, Договором кредиту №665/023-514 від 25.06.2007 року, Договором кредиту № 665/022-514 від 25.06.2007 року, Договором кредиту №660/69-514 від 25.06.2007 року звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок під літ. «З», загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 179,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», навіс літ. «Ж», огорожі 1-4, мощення 1, шахта 5, розташований на земельній ділянці 476 кв.м. за адресою місто Одеса, пров. Ванцетті, 11, шляхом реалізації предмету іпотеки з прилюдних торгів, ціну встановити на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності / незалежним експертом в межах процедури виконавчого провадження. Стягнути з відповідачів на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» судовий збір у сумі 65 902 гривень.

Свої вимоги мотивує тим, що предмет іпотеки, а саме житловий будинок під літ. «З», загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 179,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», навіс літ. «Ж», огорожі 1-4, мощення 1, шахта 5, розташований на земельній ділянці 476 кв.м. за адресою місто Одеса, пров. Ванцетті, 11, є єдиним можливим джерелом погашення заборгованості по Договору кредиту № 660/70-514 від 25.06.2007 року, Договору кредиту №665/023-514 від 25.06.2007 року, Договору кредиту № 665/022-514 від 25.06.2007 року, Договору кредиту №660/69-514 від 25.06.2007, його реалізація без згоди Банку призвела до значних збитків банку та неможливості повернення проблемної заборгованості в цілому.

Вищевказане і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом.

Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.

У судовому засіданні представник позивача ПАТ «Укрсоцбанк» - ОСОБА_7 позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2, його представник ОСОБА_8 та представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_9 у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову.

Інші сторони по справі в судове засідання не зявились, про час та місце його проведення сповіщались належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору.

В судовому засіданні встановлено, що 25 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір №660/70-514, згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 198 000 дол. США з терміном повернення до 25 червня 2015 року із сплатою 13 % річних.

В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за кредитним договором 26 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 1370, згідно умов якого ОСОБА_1 передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літ. «З», загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 179,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», навіс літ. «Ж», огорожі 1-4, мощення 1, шахта 5, розташований на земельній ділянці 476 кв.м. за адресою місто Одеса, пров. Ванцетті, 11.

Також, 25 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 660/022-514 згідно з умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 50 000 дол. США з терміном повернення до 24 червня 2017 року із сплатою 13 % річних.

В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за вищевказаним кредитним договором 26 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 1372, згідно умов якого ОСОБА_1 передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літ. «З», загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 179,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», навіс літ. «Ж», огорожі 1-4, мощення 1, шахта 5, розташований на земельній ділянці 476 кв.м. за адресою місто Одеса, пров. Ванцетті, 11.

Крім цього, 25 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір №660/023-514, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 150 000 дол. США з терміном повернення до 24 червня 2017 року із сплатою 13 % річних.

В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за вищевказаним кредитним договором 26 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 1373, згідно умов якого ОСОБА_1 передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літ. «З», загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 179,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», навіс літ. «Ж», огорожі 1-4, мощення 1, шахта 5, розташований на земельній ділянці 476 кв.м. за адресою місто Одеса, пров. Ванцетті, 11.

25 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір №660/69-514, згідно умов якого Банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 198 000 дол. США з терміном повернення до 25 червня 2017 року із сплатою 13 % річних.

В якості забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобовязань за вищевказаним кредитним договором 26 червня 2007 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за № 1371, згідно умов якого ОСОБА_1 передала Банку в іпотеку нерухоме майно, а саме: житловий будинок під літ. «З», загальною площею 343,4 кв.м., житловою площею 179,3 кв.м., літню кухню літ. «Б», навіс літ. «Ж», огорожі 1-4, мощення 1, шахта 5, розташований на земельній ділянці 476 кв.м. за адресою місто Одеса, пров. Ванцетті, 11.

Слід зазначити, що при посвідченні вищевказаних іпотечних договорів приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, у порядку ст.. 73 Закону України «Про нотаріат», було накладено заборону на відчуження зазначеного в договорах будинку.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.І ст. 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до 4.2. ст.1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.І ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умова, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя.

Проте, заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2013 року (справа № 522/10234/13-ц) було задоволено позов ОСОБА_11 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними договору купівлі-продажу, іпотечних договорів, скасування заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та ін.

Визнано недійсним договір купівлі продажу нерухомого майна, що складається з: житловий будинок «З» загальною площею 343, 4 кв. м., літня кухня «Б», навіс «Ж», огорожа 1-5, мостіння I, розташований на виділеній у постійне користування земельній ділянці площею 476,0 кв.м., по провулку Ванцетті, 11, що в м. Одесі, укладений 25 червня 2007 року між ОСОБА_11, ОСОБА_12 та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_13, зареєстрований в реєстрі за №3694.

Іпотечний договір від 26 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за реєстровим №1370, відповідно до якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житловий будинок №11 за адресою: м. Одесі, провулок Ванцетті, що належить на праві власності ОСОБА_1 та всі договори про внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 26 червня 2007 року визнано недійсними.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна житлового будинку №11, який знаходиться за адресою: м. Одесі, провулок Ванцетті, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладену ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року за реєстровим № 153, у звязку з посвідченням нею іпотечного договору 26 червня 2007 року за реєстровим № 1370.

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5213638 про заборону відчуження житлового будинку №11, що розташований по провулку Ванцетті у м. Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_1, внесений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, у звязку з посвідченням нею іпотечного договору 26 червня 2007 року за реєстровим № 1370.

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку житлового будинку №11, що розташований по провулку Ванцетті у м. Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_1, внесений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, у звязку з посвідченням іпотечного договору, ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року за реєстровим № 1370.

Іпотечний договір (з майновим поручителем) від 26 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за реєстровим №1371, відповідно до якого в наступну іпотеку було передано нерухоме майно, а саме житловий будинок №11 за адресою: м. Одеса, провулок Ванцетті, що належить на праві власності ОСОБА_14 та всі договори про внесення змін та доповнень до іпотечного договору(з майновим поручителем) від 26 червня 2007 року визнати недійсними.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна житлового будинку №11, який знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Ванцетті, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладену ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року за реєстровим № 154, у звязку з посвідченням нею іпотечного договору (з майновим поручителем) 26 червня 2007 року за реєстровим № 1371.

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5213700 про заборону відчуження житлового будинку №11, що розташований по провулку Ванцетті у м. Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_1, внесений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, у звязку з посвідченням нею іпотечного договору (з майновим поручителем) 26 червня 2007 року за реєстровим № 1371.

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку житлового будинку №11, що розташований по провулку Ванцетті у м. Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_1, внесений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, у звязку з посвідченням іпотечного договору (з майновим поручителем), ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року за реєстровим № 1371.

Іпотечний договір (з майновим поручителем) від 26 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за реєстровим №1372, відповідно до якого в наступну іпотеку було передано нерухоме майно, а саме житловий будинок №11 за адресою: м. Одеса, провулок Ванцетті, що належить на праві власності ОСОБА_1 та всі договори про внесення змін та доповнень до іпотечного договору(з майновим поручителем) від 26 червня 2007 року визнано недійсними.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна житлового будинку №11, який знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Ванцетті, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладену ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року за реєстровим № 155, у звязку з посвідченням нею іпотечного договору (з майновим поручителем) 26 червня 2007 року за реєстровим № 1372.

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5213722 про заборону відчуження житлового будинку №11, що розташований по провулку Ванцетті у м. Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_1, внесений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, у звязку з посвідченням нею іпотечного договору (з майновим поручителем) 26 червня 2007 року за реєстровим № 1372.

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку жилого будинку №11, що розташований по провулку Ванцетті у м. Одеса, що належить на праві власності ОСОБА_1, внесений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, у звязку з посвідченням іпотечного договору (з майновим поручителем), ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року за реєстровим № 1372.

Іпотечний договір (з майновим поручителем) від 26 червня 2007 року, укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого на сьогодні є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10, зареєстрований в реєстрі за реєстровим №1373, відповідно до якого в наступну іпотеку було передано нерухоме майно, а саме житловий будинок №11 за адресою: м. Одеса, провулок Ванцетті, що належить на праві власності ОСОБА_1 та всі договори про внесення змін та доповнень до іпотечного договору(з майновим поручителем) від 26 червня 2007 року визнано недійсними.

Скасовано заборону відчуження нерухомого майна житлового будинку №11, який знаходиться за адресою: м. Одеса, провулок Ванцетті, що належить на праві власності ОСОБА_1, накладену ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року за реєстровим № 156, у звязку з посвідченням нею іпотечного договору (з майновим поручителем) 26 червня 2007 року за реєстровим № 1373.

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис №5213952 про заборону відчуження житлового будинку №11, що розташований по провулку Ванцетті у м. Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_1, внесений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, у звязку з посвідченням нею іпотечного договору (з майновим поручителем) 26 червня 2007 року за реєстровим № 1373.

Виключено з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку житлового будинку №11, що розташований по провулку Ванцетті у м. Одесі, що належить на праві власності ОСОБА_1, внесений ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року, у звязку з посвідченням іпотечного договору (з майновим поручителем), ОСОБА_10, приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 26 червня 2007 року за реєстровим № 1373.

03 липня 2014 року державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори було посвідчено Договір купівлі-продажу, відповідно до умов якого ОСОБА_2 придбав житловий будинок під № 11 по провулку Ванцеті в місті Одесі, загальною площею 343, 4 кв.м., житловою площею 179, 3 кв.м.

Також на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого державним нотаріусом Першої одеської державної нотаріальної контори 03 липня 2014 року, ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,0482 га, розташовану за адресою місто Одеса, провулок Ванцетті, земельна ділянка 11, Кадастровий номер земельної ділянки :23:026:0006.

Слід зазначити, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20 травня 2014 року було скасовано заочне рішення Приморського районного суду м. Одеси від 23 травня 2013 року (справа № 522/10234/13-ц), та під час нового розгляду ухвалою суду від 26 серпня 2014 року позов ОСОБА_11 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в особі Одеської обласної філії Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» про визнання недійсними договору купівлі-продажу, іпотечних договорів, скасування заборони відчуження нерухомого майна, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно записів про іпотеку та ін.. залишено без розгляду.

У звязку з цим ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду із заявою про поворот виконання скасованого заочного рішення від 23 травня 2013 року шляхом зобовязання реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області поновити внесені зміни до Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон, відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2016 року, залишеною без змін ухвалою Колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 12 травня 2016 року у задоволенні заяви ПАТ «Укрсоцбанк» відмовлено та розяснено право на звернення з вказаними вимогами в окремому проваджені.

Вирішуючи питання по суті, суд бере до уваги, що на теперішній час судове рішення з приводу вищевикладеного питання представником позивача надано не було, що свідчить про передчасність звернення з даним позовом.

З Інформаційної довідки № 63173383 від 11.07.2016 року вбачається, що обтяжень за іпотечними договорами, посвідченими приватним нотаріусом ОСОБА_10 досі не існує, так як і не існувало на час укладання договору купівлі-продажу від 03 липня 2014 року укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а від так на думку суду, в даному випадку норми ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» не можуть застосовуватись.

Так статтею 23 ЗУ «Про іпотеку» передбачено, що у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, утому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов'язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що

існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов'язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. У разі видачі заставної перехід права власності на предмет іпотеки не допускається до повного задоволення вимоги за заставною, крім переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування чи правонаступництва.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» взаємні права і обовязки іпотекодавця та іпотеко держателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону,

Частиною 7 ст. 3 цього Закону встановлено, що пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом у черговості їх державної реєстрації.

Згідно ст.. 4 ЗУ «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку.

Згідно ч. 2 ст. 55 Закону України «Про нотаріат», при посвідченні угод про відчуження або заставу жилого будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна перевіряється відсутність заборони відчуження або арешту майна.

Таким чином, враховуючи те, що на момент придбання ОСОБА_2 нерухомого майна, а саме: житлового будинку № 11 по провулку Ванцеті в місті Одесі, обтяження даного майна іпотекою не було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та не існує і по цей час, від так не існувала і інформація про обтяження майна іпотекою, яка згідно ч. 1 ст. 23 Закону України «Про іпотеку» має існувати в реєстрі та мала бути доведена до наступного власника нерухомості.

Крім того, як зазначалось вище, відповідач ОСОБА_2 разом з будинком придбав і земельну ділянку, на якій він розташований, проте вказана земельна ділянка взагалі не була предметом іпотеки.

Приходячи до висновку про відмову у задоволенні позову, суд також бере до уваги, що право власності ОСОБА_2 на спірний житловий будинок і земельну ділянку, розташовані за адресою: м. Одеса, пров. Ванцетті, 11, не скаосвано та є дійсним.

Згідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним, примусове відчуження об'єктів права приватної власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності, на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього і повного відшкодування їх вартості. Примусове відчуження таких об'єктів з наступним повним відшкодуванням їх вартості допускається лише в умовах воєнного чи надзвичайного стану.

Вищевказане положення деталізується в ст. 317 ЦК України, де вказано, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

В ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

На підставі ст.319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Також у відповідності до ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 статті 58 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 2. ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обгрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

В порушення вказаних норм закону позивачем не доведено наявності заборгованості відповідачів за кредитними договорами, оскільки сама представник позивача в судовому засіданні повідомила, що вже були рішення про стягнення з відповідачів заборгованості, які виконуються у теперішній час.

Окрім того, позивачем не надано доказів на підтвердження отримання відповідачем ОСОБА_1 кредитних коштів, оскільки лист-заявка на кредит/ транш № 1 від 25 червня 2007 року не є доказом цього.

Щодо визначення початкової ціни продажу предмету іпотеки слід зазначити наступне.

Згідно із Правовою позицією у справі 6-1935цс15, положеннями частини першої статті 39 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 38, 39 Закону України «Про іпотеку» судова палата у цивільних справах Верховного Суду України приходять до правового висновку, що у розумінні норми статті 39 Закону України «Про іпотеку» встановлення початкової ціни предмету іпотеки у грошовому вираженні визначається за процедурою, передбаченою частиною шостою статті 38 цього Закону.

Так, частиною 6 ст. 38 Закону, передбачено, що ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайної ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

Суд звертає увагу на те, що позивачем не визначено загальної суми заборгованості, в рахунок якої слід звернути стягнення, а також не надано доказів дійсної вартості предмету іпотеки.

Як роз'яснено у п. 41 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК).

Таким чином, пред'явленню вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки повинна передувати вимога саме про стягнення суми боргу, оскільки звернення стягнення на предмет іпотеки може бути одним із способів виконання рішення суду про стягнення суми боргу.

Також слід зазначити, що у спірному будинку № 11 по провулку Ванцетті в м. Одесі зареєстровані та проживають малолітні діти відповідача: ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується Домовою книгою для реєстрації громадян.

Дані щодо наявності у відповідача, його дружини та дітей іншого нерухомого житлового майна в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України "Про охорону дитинства" діти-члени сім"ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Відповідно до ст. 3 Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44-сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною 4 статті 12 Закону України "Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей" визначено, що для вчинення будь-яких правочинів щодо нерухомого майна, право власності на яке або право користування мають діти, необхідний дозвіл органу опіки та піклування.

В матеріалах справи міститься Висновок органу опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради № 0-12/504 від 09.06.2016 року, в якому зазначено про неможливість звернення стягнення на нерухоме майно, яке належить ОСОБА_2, а саме на житловий будинок за адресою м. Одеса, пров. Ванцеті, 11, оскільки воно призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав малолітніх ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, порушення права на рівень життя, достатній для фізичного інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку дітей та порушення охоронюваних законом інтересів дітей.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини іншими міжнародними договорами України.

Виходячи з наведених вище норм діючого законодавства, можна зробити переконливий висновок про те, що прийняття органом опіки та піклування вказаного рішення спрямовується на захист прав дітей щодо проживання в будинку, а задоволення позову призведе до втрати дітьми права користування спірним будинком, що порушить їх права.

Одночасно суд зазначає, що спірний житловий будинок, що розташований за адресою м. Одеса, пров. Ванцетті № 11 на теперішній час перебуває в іпотеці у гр. ОСОБА_6 на підставі договору іпотеки, посвідченого 02 березня 2016 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_17, та зареєстрований в реєстрі за 429.

Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.

Відповідно до ст.1 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтереси юридичних осіб, інтересів держави.

За нормою статті 4 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з вимогами ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.1 ЦПК України задачами цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних, прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Основними засадами судочинства є законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами, забезпечення апеляційного та касаційного оскарження та обов'язковість рішень суду до виконання.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України суд захищає порушене право особи у спосіб, встановлений законом.

На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки не знайшов свого підтвердження у судовому засіданні

Відповідно до положень ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, відсутні підстави для розподілу судових витрат, враховуючи, що судом винесено рішення про відмову в задоволенні позову в повному обсязі.

Враховуючи викладене вище, та керуючись ст.ст. 16; 554; 1054 Цивільного кодексу України; ст.ст. 7, 12, 33, 34, 35, 39 Закону України Про іпотеку , ст.ст. 3; 27, 112, 118-120; 151; 152 Цивільного процесуального Кодексу України,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 треті особи ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, Київська районна адміністрація Одеської міської ради як орган опіки та піклування про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовити в повному обсязі.

Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення через Київський районний суд м. Одеси.

Суддя Куриленко О. М.