Єдиний унікальний номер 741/757/16
Провадження № 2/741/352/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 09 червня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.

та представника позивачів ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Носівської міської ради Чернігівської області про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з цим позовом, зазначивши, що 16 червня 2001 року помер ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на належний йому житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області. За життя ОСОБА_4 склав заповіт, яким зазначений будинок заповів своєму сину ОСОБА_5. Позивачі стверджували, що ОСОБА_5 після смерті батька доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається таким, що прийняв спадщину після його смерті. 19 грудня 2014 року ОСОБА_5 помер. Вони (позивачі) спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняли, але нотаріус відмовив їм (позивачам) у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку із відсутністю документів, які б підтвердили той факт, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, та відсутністю правовстановлюючого документа на будинок.

Позивачі просили суд встановити факт, що ОСОБА_5 прийняв спадщину після смерті ОСОБА_4, який помер 16 червня 2001 року, та визнати за ними в рівних частинах право власності на житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області з приналежними будівлями та спорудами в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5

В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги з мотивів, які зазначені в позовній заяві, просив їх задовольнити.

В судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з'явився, міський голова подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати без участі їх представника.

Суд розглядає справу у відсутності позивачів та представника відповідача за наявними у справі доказами.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що він тривалий час знав ОСОБА_5, який був сином ОСОБА_4 ОСОБА_5 похоронив батька, після його смерті доглядав за будинком, обробляв земельну ділянку.

Вислухавши пояснення представника позивачів, допитавши свідка, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 за життя набув право власності на житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, 17 березня 1961 року на його імя виконкомом Носівської міської ради Чернігівської області було видано свідоцтво про право власності на зазначений житловий будинок, що підтверджується копією довідки комунального підприємства «Носівське бюро технічної інвентаризації» № 207 від 29 вересня 2015 року (а.с. 12).

16 червня 2001 року ОСОБА_4 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 6).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що 16 травня 2001 року ОСОБА_4 склав заповіт, яким житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, а також все своє майно де б воно не було і з чого б воно не складалося, заповів ОСОБА_5, що підтверджується копією заповіту (а.с. 8).

З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 31 травня 2016 року (а.с. 38) вбачається, що заповіт ОСОБА_4 від 16 травня 2001 року чинний, а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за цим заповітом.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_5 після смерті ОСОБА_4 фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідка.

Таким чином, ОСОБА_5 успадкував після смерті ОСОБА_4 належний йому житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, але у встановленому законом порядку не зареєстрував це право за собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що свідоцтво про право власності на житловий будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, видане 17 березня 1961 року виконкомом Носівської міської ради Чернігівської області на імя ОСОБА_7, втрачене, що підтверджується оголошенням про втрату у газеті «Носівські вісті» (а.с. 16).

Позивачі позбавлені можливості отримати дублікат зазначеного свідоцтва.

19 грудня 2014 року помер ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9).

З копії спадкової справи № 10/2015 до майна померлого ОСОБА_5 (а.с. 41-71) вбачається, що спадщину прийняли син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_3

В судовому засіданні встановлено, що позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в звязку із відсутністю на нього правовстановлюючого документа, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 6 жовтня 2015 року (а.с. 20).

З матеріалів справи вбачається, що на будинок № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області виготовлена технічна документація (а.с. 17-19).

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Встановлення даного факту має для позивачів юридичне значення, так як дозволяє їм реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_5

Проаналізувавши добуті по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані на законі та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 213, 215, 256 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_5, який помер 19 грудня 2014 року, прийняв спадщину після смерті ОСОБА_7, який помер 16 червня 2001 року.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, загальною площею 73,8 кв. м, житловою площею 41,1 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, ганок, сарай, літня кухня, погріб, вбиральня, криниця, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 19 грудня 2014 року.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, РНОКПП НОМЕР_2, право власності на 1/2 частину житлового будинку № 238 по вул. Вокзальна в м. Носівка Чернігівської області, загальною площею 73,8 кв. м, житловою площею 41,1 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, ганок, сарай, літня кухня, погріб, вбиральня, криниця, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, який помер 19 грудня 2014 року.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв