РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

04 березня 2016 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого: судді Черткової Н.І.,

при секретарі - Мельник В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Бердянського міськрайонного суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна Прикордонна служба України Азово-Чорноморське регіональне управління Бердянський прикордонний загін про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини без згоди батька, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Державна Прикордонна служба України Азово-Чорноморське регіональне управління Бердянський прикордонний загін про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини без згоди батька. При подальшому розгляді справи позивач уточнив свої позовні вимоги, посилаючись на наступні обставини. Позивач вказав, що вони з відповідачем мають спільного сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1. Офіційно шлюб між сторонами зареєстровано не було. Позивач зазначив, що після народження дитини відповідач припинив підтримувати з нею та сином будь-які відносини, проживає окремо, про що свідчить договір оренди квартири у місті Бердянськ, також він не приймає участі у вихованні та догляді за дитиною, жодної матеріальної допомоги не надає. Позивач народилась та на сьогоднішній день зареєстрована у м. Феодосії, до міста Бердянськ переїхала за пропозицією відповідача, тому залишившись без підтримки відповідача, вона одна змушена виховувати сина, забезпечувати йому належний догляд. Позивач вказала, що їй необхідно працювати, оскільки щомісячно необхідно платити за житло, комунальні послуги, одягати, годувати та лікувати маленьку дитину. Позивач вказав, що її родичі проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2 Крим, що є тимчасово окупованою територією України. За станом здоров'я її батькам важко приїздити та перетинати контрольні пункти, проходити прикордонні та інші види контролю для в'їзду на територію України для того, щоб побачити рідного онука. Хоча дитина ще маленька, але вона охоче спілкується та радіє бабусі та дідусю, на жаль, тільки за допомогою електронних засобів зв»язку. Позивач вважає, що це звужує права її сина щодо повноцінного спілкування з родичами, не дає можливості повноцінного, духовного, морального розвитку. Її обов»язок як матері, піклуватися та забезпечувати всім необхідним свою дитину. Позивач та його представник в судове засідання не з»явилися, прохали розглянути справу у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило. Представник третьої особи Державної Прикордонної служби України Азово-Чорноморського регіонального управління Бердянський прикордонний загін в судове засідання не з»явився, надав судові заяву про розгляд справи у його відсутність та не заперечення проти задоволення позовних вимог.

Зважаючи на відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі у відповідності до ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторонни мають спільного сина ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, який на теперішній час мешкає разом з матір»ю і знаходиться на її утриманні. Офіційно шлюб між сторонами зареєстровано не було, а після народження дитини відповідач припинив підтримувати з позивачем та сином будь-які відносини, проживає окремо, про що свідчить договір оренди квартири у місті Бердянськ. Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні та догляді за дитиною, жодної матеріальної допомоги не надає. У судовому засіданні встановлено, що позивач народилась та на сьогоднішній день зареєстрована у м. Феодосії, а до міста Бердянськ переїхала за пропозицією відповідача, тому залишившись без підтримки відповідача, вона одна змушена виховувати сина, забезпечувати йому належний догляд. Встановлено, що родичі ОСОБА_1 проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2 Крим, що є тимчасово окупованою територією України. За станом здоров'я її батькам важко приїздити та перетинати контрольні пункти, проходити прикордонні та інші види контролю для в'їзду на територію України для того, щоб побачити рідного онука. Хоча дитина ще маленька, але вона охоче спілкується та радіє бабусі та дідусю, на жаль, тільки за допомогою електронних засобів зв»язку. Ст.313 ЦК України визначено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Водночас фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фактично, для безперешкодного виїзду ОСОБА_3 до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим строком на 1 (один) місяць необхідний відповідний дозвіл батька. Судом встановлено, що отримати від відповідача позивачу - дозвіл на виїзд дитини не можливо у зв'язку з відсутністю даних про його місце перебування на теперешній час. Відповідно до листа № 23/0-50 від 07.10.2015 року, наданого ОСОБА_1 Державною Прикордонною службою України, в"їзд осіб на тимчасово окуповану територію здійснюється на підставі Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій територїї України", Постанови Кабінету Міністрів України "Про затвердження порядку в"їзду на тимчасово окуповану територію та виїзд з неї". Порядок виїзду за кордон дітей громадян України визначено Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадяни України» від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, постановою КМУ від 27 січня 1995 р. № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами). Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. На виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою КМУ від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям - громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон. Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: 1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; 2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: - коли другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджує запис про батька у свідоцтві про народження дитини, і він відсутній у пункті пропуску; - коли у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким прямує громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі є відповідний запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік в дипломатичному представництві України за кордоном; 3) у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій: свідоцтва про смерть другого з батьків; рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків; рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім; рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним; рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків; довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері). Постановою Кабінету Міністрів України від 04.06.2015 року № 367 "Про затвердження порядку в"їзду на тимчасово окуповану територію та виїзду з неї" передбачено, що в"їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред"явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїздного документу дитини з дотриманням вимог, передбачених чинним законодавством України. Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмеження щодо виїзду неповнолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або дозволу суду при відсутності згоди одного з батьків. Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків -батька і матері - у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Зокрема, ст. 155 СК України визначає, що здійснення батьками своїх прав по виконанню обов'язків мають ґрунтуватися на повній повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Законодавством визначено права та обов'язки батьків щодо виховання дитини, при цьому приоритетним та принциповим визначенням є інтереси дитини, які повинні бути непорушними незалежно від стосунків батьків між собою. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. З огляду на те, що виїзд дитини за кордон без згоди одного з батьків передбачений чинним законодавством України та не суперечитиме інтересам дитини, що було встановлено у судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. На підставі ст.155 СК України, ст.313 ЦК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» та керуючись ст.ст. ст.10, 60, 88, 209, 212, 214, 224, 294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Державна Прикордонна служба України Азово-Чорноморське регіональне управління Бердянський прикордонний загін про надання дозволу на тимчасовий виїзд дитини без згоди батька, задовольнити. Надати дозвіл на тимчасовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 за межі України до тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим строком на 1 (один) місяць з дня набрання судового рішення законної сили у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 без згоди та супроводу батька ОСОБА_2. Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області на протязі десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Бердянський міськрайонний суд Запорізької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: