Справа № 274/3209/16-ц
Провадження № 2-о/0274/77/16
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

06.06.2016 м. Бердичів

Суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області Хуторна І.Ю., вирішуючи питання про відкриття провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зобовязання вчинити дії, -

встановив:

01 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою, у якій просить встановити факт, що він за національністю є німець та просить зобовязати Бердичівський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану внести зміни до актового запису про його народження, про шлюб та про народження його сина, вказавши у графі національність „німець

Ознайомившись зі змістом заяви, суддя вважає, що у відкритті провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 234 ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Як вбачається зі змісту частини першої статті 256 ЦПК України, якою передбачено перелік категорій справ, які розглядає суд про встановлення фактів, що мають юридичне значення, справи за заявами про встановлення факту належності до певної національності в переліку відсутні.

У частині другій статті 256 ЦПК України зазначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо за законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Аналіз даних норм дає підстави для висновку, що справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них повинні залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право; 3) заявник не має іншої можливості одержати або відновити документ, що засвідчує факт, що має юридичне значення; 4) чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів.

Отже, згідно зі ст.234, ч. 2 ст.256 ЦПК України для встановлення факту необхідна наявність певних умов, зокрема, встановлюваний факт повинен бути юридичним, тобто від його встановлення у особи виникають, змінюються або припиняються особисті чи майнові права; чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення.

На підставі Указу Президента України №70/99 від 27.01.1999 року втратив чинність Указ Президента України від 31 грудня 1991 року «Про порядок зміни громадянами України національності», і з того часу в законодавстві України відсутні норми, які передбачають настання певних юридичних наслідків або набуття немайнових чи майнових прав в залежності від національності особи.

Таким чином, факт належності особи до певної національності не може бути встановлений в судовому порядку, оскільки відповідно до положень ст. 256 ЦПК України не належить до юридичних фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи.

Пленум Верховного Суду України у Постанові № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз'яснив, що якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено закриває провадження в ній .

Згідно з положеннями статті 22 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану», внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав. За наслідками перевірки зібраних документів орган державної реєстрації актів цивільного стану складає обґрунтований висновок про внесення змін до актового запису цивільного стану або про відмову в цьому. У разі відмови у внесенні змін до актового запису цивільного стану у висновку вказуються причини відмови та зазначається про можливість її оскарження в судовому порядку.

Порядок внесення змін до актових записів цивільного стану врегульовано Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 14.01.2011 року № 55/18793.

Згідно з п.1.1 зазначених Правил, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством

Пунктом 1.7. цих Правил передбачено, що зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису.

Пунктом 1.8 Правил передбачено, що поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення, за винятком випадків, встановлених в абзацах третьому - п'ятому пункту 3.13 розділу III цих Правил.

Пунктом 1.15. Правил визначено, що відмова органів державної реєстрації актів цивільного стану у внесенні змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні може бути оскаржена в судовому порядку.

Отже чинним законодавством визначений порядок внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновленні та анулюванні які засвідчують походження особи, і порядок оскарження відмови у внесенні таких змін.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних осіб чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності.

Зі змісту заяви вбачається, що відділ державної реєстрації антів цивільного стану відмовив заявнику у внесенні змін до його актових записів.

Як зазначено вище, та відповідно до частини другої статті 18 КАСУ така відмова може бути оскаржена ОСОБА_1 в порядку адміністративного судочинства до окружного адміністративного суду.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

З тих підстав, що заявлені вимоги про встановлення факту належності заявника до німецької національності та зобовязання орган РАЦСу внести зміни до актових записів не підлягають розгляду в суді в порядку цивільного судочинства, суддя відмовляє у відкритті провадження.

Керуючись пунктом першим частини другої статті 122 ЦПК України,

ухвалив:

Відмовити у відкрити провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, зобовязання вчинити дії, оскільки така заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена заявником до Апеляційного суду Житомирської області через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: І.Ю. Хуторна