АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Гайдук В.І.,

суддів Міхеєвої В.Ю., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року

у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк», ОСОБА_2 про звернення стягнення, -

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2012 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог зазначило, що 26 травня 2006 року між банком та ОСОБА_2 було укладено кредитно-заставний договір №NKVPAK00090064, згідно до умов якого остання отримала у кредит грошові кошти в сумі 31767,15 доларів США на купівлю автомобіля зі сплатою 10,56% річних за користування кредитом та з кінцевим терміном повернення боргу 25 травня 2013 року.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитно-заставного договору станом на 02 березня 2012 року утворилася заборгованість в розмірі 13752,30 доларів США, або 109835,49 грн., тому позивач, просив суд, в рахунок погашення вказаної заборгованості, здійснити вилучення та звернути стягнення на заставлене майно: автомобіль Ford C-Max Trend, 2006 року випуску, д/н НОМЕР_1, а також покласти на відповідачів судові витрати (а.с. 2-3).

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» було відмовлено (а.с. 169-174).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» посилається на неповне з'ясування судом обставин у справі, неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права при ухваленні судового рішення, у зв'язку з чим просить його скасувати та прийняти нове, яким задовольнити вимоги в повному обсязі (а.с. 178-183).

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що 26 травня 2006 року між ЗАТ КБ «Приватбанк» (правонаступником якого є позивач) та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № NKVPAK00090064, відповідно до якого відповідач отримала кредит у розмірі 31767,15 дол. США на купівлю автомобіля зі сплатою за користування ним відсотків 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25 травня 2013 року (а.с. 9-13).

В забезпечення виконання зобов'язань за вищевказаним договором, ОСОБА_2 було надано в заставу ПАТ КБ «Приватбанк» автомобіль Ford, модель: Focus C-max trend, рік випуску 2006, тип ТЗ: легковий універсал-B, № кузова/шасі: НОМЕР_2, реєстраційний номер НОМЕР_1, що належить на праві власності відповідачу.

Крім того, відповідно до укладеного договору поруки № 167 від 20 жовтня 2010 року ПАТ «Акцент Банк» несе лімітовану солідарну відповідальність у розмірі 200 грн. за виконання боржником зобов'язань за кредитно-заставним договором № NKVPAK00090064 від 26 травня 2006 року (а.с. 7-8).

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 23 липня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 17 листопада 2010 року відмовлено в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на заставлене майно (а.с. 44-48).

З тексту вказаних судових рішень вбачається, що підставою для звернення до суду була заборгованість за кредитно-заставним договором №NKVPAK00090064 від 26 травня 2006 року. Разом з тим, суд під час вирішення справи дійшов висновку про виконання позичальником умов договору та відсутність заборгованості.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно до норм ч.1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором.

Відповідно до положень ст.10 ЦПК України судом апеляційної інстанції неодноразово роз'яснювалося право банку надати розрахунок заборгованості за складовими враховуючи, що наданий банком розрахунок виконаний без врахування проплат за кредитом, що були встановлені судовими рішеннями Центрального районного суду м. Миколаєва та апеляційного суду Миколаївської області, однак такий розрахунок не було надано та не було уточнено заборгованість.

За таких обставин, колегія судів вважає, що розмір заборгованості позивачем доведено не було, а тому суд першої інстанції вірно прийшов до висновку про відхилення позовних вимог.

Враховуючи наведене, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, оскільки підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» - відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24 грудня 2015 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: