Справа № 202/2648/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

10 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

судді: - ОСОБА_1

при секретарі: - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з зазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що в зареєстрованому шлюбі з відповідачем перебуває з 13.07.2013 року.

Шлюб зареєстрований Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 400. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Подружні стосунки між ними припинені з лютого 2016 року через відсутність взаєморозуміння та зловживання відповідача алкогольними напоями. Спір про розподіл майна та виховання дитини між ними відсутній. Просила шлюб між ними розірвати.

Позивач в судове засідання не зявилася, завчасно надала заяву, в якій просила позов задовольнити та шлюб розірвати, а справу розглянути без її участі (а.с. 14).

Відповідач в судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій просив шлюб розірвати, а справу розглянути за його відсутності (а.с. 16).

Суд, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 13.07.2013 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 400 (а.с. 6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 7).

Подружні стосунки між сторонами припинені з лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна та виховання дитини між сторонами немає.

За таких обставин суд вважає, що подальше сумісне життя сторін та збереження сімї неможливе. Шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини.

Відповідно до статті 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що поміж сторонами відсутня згода щодо перебування у шлюбі, їхня сім'я розпалася та існує формально, а подальше спільне життя їхнього подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, інтересам дитини, а тому шлюб слід розірвати.

Відповідно до статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551,20 гривень.

Керуючись ст.ст.3, 10, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України і на підставі ст.ст. 24, 56, 104-105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4, зареєстрований 13.07.2013 року Індустріальним відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 400 розірвати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 551 (п'ятсот пятдесят однієї) грн.. 20 коп.

Копію рішення направити до Індустріального відділу РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.А. Бєльченко