Ухвала

іменем україни

30 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Штелик С.П.,Гулька Б.І., Журавель В.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: ОСОБА_6, нотаріус Гайсинського нотаріального округу Вінницької області Кобилянська ОльгаАнатоліївна, про встановлення нікчемності заповіту, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що він та ОСОБА_6 є спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_8, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В січні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до державної нотаріальної контори Гайсинського нотаріального округу Вінницької області із заявою про прийняття спадщини, де йому стало відомо, що 27 вересня 2012 року ОСОБА_8 розпорядилась на випадок своєї смерті та призначила своїм спадкоємцем ОСОБА_5

Зазначав, що складений ОСОБА_8 заповіт не відповідає вимогам Закону України «Про нотаріат», ЦК України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Всупереч вимогам ст. 1247 ЦК України у заповіті не зазначено місце його складання, на думку ОСОБА_4 заповіт не підписаний ОСОБА_8 особисто, оскільки вона за станом свого здоров'я вчинити особистий підпис фізично не могла.

З огляду на зазначене, позивач просив суд встановити, що заповіт, складений ОСОБА_8, посвідчений державним нотаріусом Гайсинської нотаріальної контори Вінницької області Кобилянською О.А. та зареєстрований в реєстрі за № 1-1650, є нікчемним.

Рішенням Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити у справі нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року, яке ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року залишене без змін, ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов правильного висновку про те, що підстави для задоволення позовних вимог та визнання нікчемним спірного заповіту відсутні.

При цьому суди правильно застосували положення ст. 1257 ЦК України та встановивши, що заповіт було складено та підписано особою з повною цивільною дієздатністю, волевиявлення заповідача було вільним і відповідало її волі, вказаний заповіт посвідчено нотаріусом в межах свого нотаріального округу, дійшов правильного висновку про відмову в позові.

Відсутність у тексті заповіту запису про те, що він складався та посвідчувався за місцем проживання заповідача поза приміщенням нотаріальної контори, але в межах нотаріального округу, не є істотною умовою для визнання заповіту недійсним, оскільки судом встановлено, що форма заповіту відповідає вимогам ст. 1247 ЦК і волевиявлення заповідача було вільним.

Розглядаючи справу, суди першої та апеляційної інстанції правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і надали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, у зв'язку із чим оскаржені судові рішення відповідають вимогам щодо їх законності та обґрунтованості.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Гайсинського районного суду Вінницької області від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:С.П. Штелик
Б.І. Гулько
В.І. Журавель