Справа № 357/9722/15-ц Головуючий у І інстанції Подрєзова Г. О.
Провадження № 22-ц/780/1359/16 Доповідач у 2 інстанції Кашперська Т. Ц.
Категорія 26 05.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

05 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Дрозд Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки,

заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В липні 2015 року позивач ПАТ «Перший Український міжнародний банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Заявлені вимоги мотивував тим, що 04 квітня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір, згідно умов якого позичальнику надано грошові кошти у розмірі 1000000 грн. до 04 квітня 2023 року під 14,99 % річних. Кредитний договір забезпечено укладенням іпотечного договору з ОСОБА_2, який передав в іпотеку банку будинок у м. Біла Церква, провулок Гірський 4, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування жилого будинку пл. 0,0872 га. за цією ж адресою. В зв'язку із нездійсненням боржником у встановлені кредитним договором строки платежів за кредитом та нарахованими процентами, у ОСОБА_3 станом на 08 квітня 2015 року виникла заборгованість в загальному розмірі 1156871,45 грн. Просив стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1156871,45 грн.; звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме будинок та земельну ділянку; встановити початкову ціну реалізації предмета іпотеки згідно з експертною оцінкою суб'єкта оціночної діяльності, залученого органом державної виконавчої служби у ході виконавчого провадження.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «ПУМБ» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1156871,45 грн.; в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки у вигляді будинку та земельної ділянки шляхом проведення прилюдних торгів на підставі Закону України «Про виконавче провадження» на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки нерухомого майна. Покладено на відповідачів судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року і ухвалити нове рішення. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що оскільки іпотекодавцем виступає не боржник, а третя особа, то між третьою особою та заставодержателем мають існувати відносини поруки. Однак ніякого письмового договору поруки ПАТ «ПУМБ» з ним не укладало, а лише договір іпотеки від 04 квітня 2008 року. Крім того, між сторонами тривають перемовини по погашенню кредиту, і він готовий укласти з позивачем мирову угоду.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим рішення суду першої інстанції в повній мірі даним вимогам закону не відповідає.

Із матеріалів справи вбачається, що 04 квітня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 6047993, за умовами якого банк зобов'язується надати позичальнику кредит у розмірі 1000000 грн., а позичальник зобов'язується використати його за цільовим призначенням, сплатити проценти за користування кредитом та повернути кредит банку в порядку та у строки, обумовлені цим договором; процентна ставка за користування кредитом становить 14,99 % річних; кредит надається позичальникові строком до 04 квітня 2023 року.

Згідно п. 3.5.7 кредитного договору, банк набуває право вимагати від позичальника дострокового повернення всього кредиту або частини кредиту разом із розрахованими процентами, а позичальник, відповідно, зобов'язаний виконати таку вимогу банку у випадках, передбачених договорами, якими забезпечується виконання зобов'язань позичальника за цим договором, а також при невиконанні позичальником зобов'язань перед банком за цим договором.

Ст. 5 кредитного договору встановлено відповідальність за порушення зобов'язань, а саме у разі порушення позичальником строків виконання зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування кредитом, позичальник зобов'язаний сплатити на вимогу банка пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у відповідний період, від суми прострочених виконанням зобов'язань за кожен день прострочення. За кожний випадок порушення позичальником обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 цього договору, позичальник зобов'язаний на вимогу банку сплатити на його користь штраф у розмірі 1 % від суми одержаного кредиту.

04 квітня 2008 року між ЗАТ «ПУМБ» та ОСОБА_2 укладено іпотечний договір № 6048258, за умовами якого ОСОБА_2 є майновим поручителем ОСОБА_3 Іпотекою за цим договором забезпечується виконання усіх зобов'язань ОСОБА_3 перед іпотекодержателем, що випливають з укладеного між ними кредитного договору від 04 квітня 2008 року № 6047993. Предметом іпотеки за цим договором є наступне майно: будинок, реєстраційний номер 4056564, загальна площа 240,6 кв.м., житлова площа 94,2 кв.м., відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 02 квітня 2008 року № 18354598. Адреса місцезнаходження предмету іпотеки: АДРЕСА_1; земельна ділянка із цільовим призначенням будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа 0,0872 га., кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1. Право власності на будинок зареєстровано за іпотекодавцем на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане Білоцерківським управлінням житлово-комунального господарства від 19 грудня 2003 року на підставі рішення виконкому Білоцерківської міської ради. Право власності на земельну ділянку підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2, виданим Білоцерківським міським відділом земельних ресурсів 15 лютого 2008 року та зареєстрованим в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 15 лютого 2008 року.

За домовленістю сторін на момент укладення цього договору предмет іпотеки оцінено у сумі 1944902,40 грн. При цьому сторони згодні з тим, що при зверненні стягнення та реалізації предмету іпотеки іпотекодержатель не буде зв'язаний або будь-яким чином обмежений зазначеною оціночною вартістю предмету іпотеки.

Згідно п. 2.1 іпотечного договору іпотекодавець зобов'язаний застрахувати предмет іпотеки на користь іпотекодержателя як вигодонабуча, який у разі настання страхового випадку набуває право вимоги до страховика на строк не менше одного року у страховика, схваленого іпокодержателем.

Згідно п.п. 4.2, 4.3 іпотечного договору звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється одним із таких способів за вибором іпотекодержателя: за рішенням суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом позасудового врегулювання відповідно до передбачених цим договором застережень про задоволення вимог іпотекодержателя. Реалізація предмету іпотеки, на який звернено стягнення за рішенням суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, здійснюється в порядку, передбаченому чинним законодавством України.

04 квітня 2008 року ЗАТ «ПУМБ» перераховано на ім'я ОСОБА_3 1000000 грн. згідно договору № 6047993.

Згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість за сумою кредиту складає 811356,51 грн., заборгованість за несплаченими відсотками за користування кредитом 82810,80 грн., сума пені за порушення строків виконання зобов'язань за кредитним договором 58213,90 грн., сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків, передбачених п.п. 4.3.2 - 4.3.6 кредитного договору 10000 грн., сума штрафів за порушення відповідачем обов'язків щодо поновлення дії договорів страхування 194490,24 грн., всього 1156871,45 грн.

Пунктом 6.7 кредитного договору закріплено, що позичальник несе повну відповідальність за правильність своїх реквізитів, вказаних у цьому договорі, чи у відповідному повідомленні, та зобов'язаний протягом усього строку дії цього договору забезпечувати отримання рекомендованих листів та телеграм від банка за адресою свого місця проживання, вказаною у цьому договорі, а у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зазначеного обв'язку, несе ризик настання пов'язаних з цим несприятливих наслідків.

27 січня 2015 року ПАТ «ПУМБ» направлено на адресу ОСОБА_3 вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до вимог ст. ст. 575, 589 ЦК України, іпотека є окремим видом застави. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення провадження у справі про відновлення платоспроможності іпотекодавця або визнання його банкрутом або при ліквідації юридичної особи - іпотекодавця іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки незалежно від настання строку виконання основного зобов'язання, якщо іпотекодержатель і правонаступник іпотекодавця не досягнуть згоди про інше. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Оскільки за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ПУМБ» і ОСОБА_3, забезпеченим укладеним із ОСОБА_2 іпотечним договором, утворилася заборгованість в розмірі 1156871,45 грн. внаслідок порушення умов кредитного договору, у позивача виникло право захисту шляхом звернення стягнення на предмет іпотечного договору в рахунок погашення заборгованості.

Розмір заборгованості доводами апеляційної скарги не спростований, будь-якого альтернативного розрахунку заборгованості відповідачами надано не було, наданий позивачем розрахунок є чітким, зрозумілим і приймається колегією суддів за достовірний.

Відхиляються колегією суддів доводи апеляційної скарги про те, що договору поруки з відповідачем ОСОБА_2 не укладалось, оскільки відповідно до ст. 546 ЦК України іпотека як вид застави може застосовуватися незалежно від укладення договору поруки, оскільки є одним із видів забезпечення виконання зобов'язання.

Виходячи із вищевикладеного, висновки суду першої інстанції про звернення стягнення на предмет іпотеки є законними та обґрунтованими.

Доводи апеляційної скарги про проведення переговорів із позивачем відносно укладення мирової угоди по погашенню кредиту та про необхідність в зв'язку із цим скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів відхиляє, оскільки із матеріалів справи та позиції позивача під час апеляційного розгляду справи не вбачається наміру ПАТ «ПУМБ» вирішити спір у позасудовому порядку. Крім того, сторони мають право на укладення мирової угоди в процесі виконання судового рішення.

Закон України «Про іпотеку» визначає декілька способів звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв'язку із цим відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається зокрема спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

Також ст. 37 Закону України «Про іпотеку» передбачає передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки як спосіб звернення стягнення, який також може бути застосований рішенням суду у випадку зазначення його в іпотечному договорі.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Колегія суддів враховує, що позивачем здійснено уточнення позовних вимог в судовому засіданні щодо конкретного способу звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме шляхом проведення прилюдних торгів.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються:

загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки;

опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя;

заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні;

спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону;

пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки;

початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації.

Представником позивача надано складений асоціацією «УкрЕксПроБуд» висновок про вартість майна станом на 30 березня 2016 року, згідно якого ринкова вартість домоволодіння складає 1560160 грн., земельної ділянки - 409840 грн., а всього 1970000 грн.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 41 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства про вирішення спорів, що випливають із кредитних правовідносин», при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦПК України).

Сума заборгованості за кредитом 1156871,45 грн. співмірна із вартістю іпотечного майна 1970000 грн., на яке необхідно звернути стягнення.

Разом із тим, посилання суду першої інстанції у резолютивній частині рішення на визначення початкової ціни предмету іпотеки на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на стадії оцінки нерухомого майна, суперечить вимогам Закону України «Про іпотеку».

Виходячи зі змісту поняття «ціна», як форми грошового вираження вартості товару, послуг тощо, аналізу норм статей 37, 38, 39 Закону України «Про іпотеку» колегія суддів приходять до висновку, що у розумінні даних норм встановлення початкової ціни предмету іпотеки має бути у грошовому вираженні.

Відтак без зазначення ціни предмету іпотеки задоволення вимог позивача у заявлений ним спосіб є неможливим.

Колегія суддів враховує, що доводи апеляційної скарги щодо цієї частини рішення відсутні, однак відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки в рішенні суду першої інстанції не зазначено конкретної ціни предмету іпотеки відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку», воно в цій частині не може вважатись законним та обґрунтованим та підлягає зміні.

За таких обставин рішення суду першої інстанції в частині визначення вартості предмету іпотеки ухвалене за неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його зміни в цій частині, визначивши початкову ціну предмету іпотеки у 1970000 грн.

В частині стягнення заборгованості із ОСОБА_3 на користь позивача та звернення стягнення на предмет іпотеки рішення суду є законним, обґрунтованим і не підлягає скасуванню із підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року змінити в частині визначення початкової ціни предмету іпотеки, визначивши початкову ціну предмету іпотеки, а саме будинку за адресою АДРЕСА_1 у 1560160 грн., земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 із кадастровим номером НОМЕР_1 - 409840 грн., а всього 1970000 грн.

В іншій частині рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 14 грудня 2015 року залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий : Кашперська Т.Ц.

Судді : Фінагєєв В.О.

Яворський М.А.