Справа № 502/2896/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2016 року м. Кілія

Кілійський районний суд Одеської області

у складі:

головуючого судді Балан М. В.,

за участю секретаря судового засідання Урсул Г. К.

розглянувши цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до

ОСОБА_2

про

визнання права власності на спадкове майно та визнання договору дійсним,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_3 звернулась до Кілійського районного суду Одеської області 15.12.2016 року з позовом до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно, після смерті ОСОБА_4,який помер 02.03.2008 року, у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1 та про визнання договору купівлі продажу дійсним. Обґрунтовуючи первісні позовні вимоги та уточнену позовну заяву від 03.03.2016 року, позивач вказує, що є донькою покійного ОСОБА_4, який помер 02.03.2008 року. При зверненні до нотаріальної контори для оформлення спадщини, після смерті спадкодавця, позивач не змогла оформити право власності так як була неповнолітня. Після досягнення відповідного віку, позивач звернулась до нотаріальної контори для прийняття спадщини, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки позивач пропустила необхідний для подачі в нотаріальну контору заяви, строк для прийняття спадщини. Також вказує, що, за письмовим, нотаріально не посвідченим договором купівлі-продажу від 12.03.2014 року, вона придбала у відповідача ? частини квартири, № 27 по вул. Пролетарській, 99 в м. Кілія Одеської області за ціною 30 000 гривень. Відповідно до п. 10 вказаного договору відповідач зобовязався протягом 5-ти календарних днів нотаріально посвідчити вказаний договір. 12.03.2014 року на виконання п. 8 договору відповідач передав, а позивач, в свою чергу, прийняла майно, яке було предметом договору купівлі-продажу. Однак відповідач, отримавши від позивача гроші, в подальшому став ухилятися від нотаріального посвідчення договору та повідомив, що більше не бажає спілкуватися з цього приводу. Враховуючи, що позивач стала володіти належною відповідачу ? частини квартири АДРЕСА_1, згідно досягнутої ними угоди та почала робити ремонт придбаної частини, інакше, ніж в судовому порядку вона не може оформити право власності на придбане майно, вона просила суд визнати дійсним договір купівлі-продажу ? частини квартири АДРЕСА_1, укладений 12.03.2014 року між нею та відповідачем, ОСОБА_2 та визнати за нею право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1 та визнати право власності на ? частину вказаної квартири, в порядку спадкування, після смерті батька, ОСОБА_4, який помер 02.03.2008 року.

Позивач в судове засідання не зявилась, подала відповідне клопотання про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач, ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, подав відповідне клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримавши в повному обсязі.

Зважаючи на те, що обидві сторони не прибули в судове засідання, розгляд справи проведено за відсутності сторін без фіксування ходу судового засідання звукозаписувальним пристроєм, що відповідає положенням ст. ст. 169, 197 ЦПК України.

Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії V-ЖД № 408639, виданого 08.05.1993 року, ОСОБА_5, народилась 12.08.1989 року, батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_6.

ОСОБА_7 свідоцтва про право приватної власності на житло № 1379 від 13.12.2004 року, виданого виконавчим комітетом Кілійської міської ради Кілійського району Одеської області, ОСОБА_4, належала квартира АДРЕСА_1, загальною площею 52, 7 кв. м.

ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 5810810 від 13.12.2004 року, виданого державним комунальним підприємством Кілійське районне бюро технічної інвентаризації, квартира АДРЕСА_1, на праві приватної власності належала ОСОБА_4.

Факт відкриття спадщини, після смерті ОСОБА_4, який помер 02.03.2008 року, підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ЖД № 129681, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кілійського районного управління юстиції Одеської області.

Відповідно до свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, за реєстровим № 4647, ОСОБА_2, успадкував ? частини квартири АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_8, який помер 02.03.2008 року. Свідоцтво про право на спадщину на ? частину спадкового майна не видавалося.

ОСОБА_7 технічної інвентаризації проведеної Комкнульним підприємством Кілійської районної ради «»Районне бюро технічної інвентаризації» від 04.11.2015 рокуАДРЕСА_2 у житловому будинку № 99 по вул. Пролетарській в м. Кілія Одеської області, складається з двох кімнат, площею 16, 2 кв. м. та 12 кв. м., загальна площа квартири становить 52, 7 кв. м., житлова площа 28, 2 кв. м.

При розгляді і вирішенні справи судом враховано наступні положення законодавства:

У відповідності зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. ОСОБА_7 статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Статтями 15 та 16 ЦК України передбачено право особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту права, встановлених цивільним законодавством, є, зокрема, його визнання.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як вказано в ст. 1218 ЦК до складу спадщини входять усі права та обовязки,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом ycієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно всіх форм власності, їх обмежень та правочинів щодо нерухомості регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 1 липня 2004 року N 1952-IV, із змінами і доповненнями.

Відповідно до абзацу другого частини другої статті 15 названого Закону перелік документів для здійснення державної реєстрації прав визначається у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703.

ОСОБА_7 п.10 Порядку заявник разом із заявою про державну реєстрацію подає органові державної реєстрації прав, нотаріусові необхідні для такої реєстрації документи, визначені цим порядком, їх копії, документ, що підтверджує внесення плати за надання витягу з Державного реєстру прав, та документ про сплату державного мита.

У відповідності з п.26 Порядку для проведення державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно необхідними документами є документи, що підтверджують виникнення, перехід або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно та інші документи, визначені цим порядком.

Документами, що підтверджують виникнення, перехід та припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно, є укладений в установленому законом порядку договір, свідоцтво про право власності на спадщину, свідоцтво про право власності на нерухоме майно, державний акт на право власності на земельну ділянку, рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно, а також інші документи, визначені пунктом 27 Порядку.

Відповідно до п.4.15 розділу 4 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. № 296/5 видача свідоцтва про права на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. ОСОБА_7 п. 4.18 розділу 4 Порядку якщо до складу спадкового майна входить нерухоме майно, що підлягає реєстрації (за винятком земельної ділянки), нотаріус вимагає, крім правовстановлюючого документа, витяг з Реєстру прав власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус розяснює йому процедуру вирішення зазначеного питання а судовому порядку

Судом встановлено, що позивач, у є спадкоємцем після смерті батька ОСОБА_9, який помер 02.03.2008 року фактично прийняла спадщину однак позбавлена можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, а тому, позовні вимоги підлягають в цій частині - задоволенню.

Як вбачається з свідоцтва про право власності на спадщину за заповітом, за реєстровим № 4647, ОСОБА_2, є власником ? частини квартири АДРЕСА_1.

12.03.2014 року за простим письмовим договором купівлі-продажу, укладеним в м. Кілія, ОСОБА_2 /Продавець/ продав, а ОСОБА_5 /Покупець/ купила за ціною 30 000 гривень, ? частини квартири № 27 у житловому будинку № 99 по вул. Пролетарській в м. Кілія Одеської області, складається з двох кімнат.

Як зазначено в п. 10 відповідного Договору, продавець зобовязався протягом 5 днів з моменту його укладення нотаріально посвідчити зазначений договір купівлі-продажу.

ОСОБА_7 повідомлень, наданих позивачем, нею двічі 17.09.2014 року та 01.05.2015 року пропонувалось відповідачу, ОСОБА_2 нотаріально посвідчити договір купівлі-продажу ? частини квартири № 27 у житловому будинку № 99 по вул. Пролетарській в м. Кілія Одеської області від 12.03.2014 року.

Як зазначено в п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Відповідно до ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Серед загальних вимог додержання яких є необхідним для чинності правочину, ч. ч. 4-5 ст. 203 ЦК України закріплено, що правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та він має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

ОСОБА_7 ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі.

Як зазначено в ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Як зазначено в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» - з підстав недодержання вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину нікчемними є тільки правочини, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню.

Вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін.

При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину.

У зв'язку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

ОСОБА_7 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Також судом встановлено, що відповідач на виконання своїх зобовязань за правочином передав позивачу предмет договору купівлі-продажу, тобто відповідну частину квартири, а позивач сплатила відповідачу визначену ним грошову суму, отже між сторонами відбулось повне виконання відповідного договору. Враховуючи, що відповідач по справі ухиляється від нотаріального посвідчення правочину, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, в звязку з чим задовольняє позов.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 16, 328, 1218, 1268 ЦК України, ст. ст. 126, 152 ЗК України, ст. ст. 10, 60, 209, 210, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити в повному обсязі.

Визнати право власності за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 521, на спадкове майно, у вигляді ? частини квартири № 27 у житловому будинку № 99 по вул. Пролетарській в м. Кілія Одеської області, яка складається з двох кімнат, площею 16, 2 кв. м. та 12 кв. м., загальна площа квартири становить 52, 7 кв. м., житлова площа 28, 2 кв. м., за спадщиною після смерті батька - ОСОБА_4, який помер 02.03.2008 року.

Визнати дійсним письмовий договір купівлі-продажу ? частини квартири № 27 у житловому будинку № 99 по вул. Пролетарській в м. Кілія Одеської області, укладений 12.03.2014 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер 521, право власності на ? частини квартири АДРЕСА_1, яка складається з двох кімнат, площею 16, 2 кв. м. та 12 кв. м., загальна площа квартири становить 52, 7 кв. м., житлова площа 28, 2 кв. м.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Кілійський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Кілійського районного суду ОСОБА_10