Справа № 1519/2-787/11
Провадження № 2/521/1768/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«24» травня 2016 Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Целуха А.П.,

при секретарі судового засідання Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, за участю третьої особи Одеської міської ради про зобов'язання особи привести самочинно реконструйований житловий будинок до попереднього стану,-

ВСТАНОВИВ:

У серпны 2005 року Малиновська районна адміністрація Одеської міської Ради звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_1 про зобов'язання особи привести самочинно реконструйований житловий будинок до попереднього стану. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, представник позивача зазначив, що ОСОБА_2, що мешкає за адресою: АДРЕСА_1, самовільно, без відповідних дозвільних документів, реконструював житловий будинок, в зв'язку з чим представник позивача просив постановити рішення яким зобов'язати ОСОБА_1 за свій рахунок привести до попереднього стану житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

В процесі судового розгляду ОСОБА_2, ОСОБА_3 звернулись до суду з зустрічною позовною заявою до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації про визнання права власності, яка була прийнята судом до спільного провадження та в подальшому уточнена. На обґрунтування своїх уточнених позовних вимог, позивачі зазначали, що є рідними братом та сестрою. Рішенням Одеської міської Ради депутатів трудящих за № 362 від 05 травня 1955 року за ОСОБА_4 було закріплено земельну ділянку площею 0,1026га, розташовану по АДРЕСА_2, на якій вона побудувала будинок та господарські споруди, який належним чином був зареєстрований в МБТІ. ОСОБА_4 подарувала зазначене майно матері позивачів на підставі договору дарування, засвідченого 20 серпня 1959 року в П'ятій Одеській державній нотаріальній конторі, будинок під АДРЕСА_1.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 21.06.2011 року позовні вимоги Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради до ОСОБА_1 про знесення самовільно зведеної прибудови були залишені без розгляду.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від «21»червня 2011 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації про визнання права власності задоволені.

Представник Малиновської районної адміністрації Одеської міської Ради зазначене заочне рішення оскаржив.

За результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення, ухвалою суду від 27.02.2013 року заочне рішення Малиновського районного суду м.Одеси від «21»червня 2011 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Одеської міської ради, Малиновської районної адміністрації про визнання права власності- скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку .

Позивачі під час нового розгляду справи позовні вимоги підтримали з підстав, зазначених у позовних заявах, просили суд їх задовольнити.

Однак, 14 травня 2014 року представник позивачів надала до суду заяву, в якій просила суд залишити позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_3 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності - без розгляду.

Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 14 травня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_1 до Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності були залишені без розгляду

Представник відповідача під час нового розгляду справи проти позовів заперечував з підстав, зазначених у запереченнях на позовні заяви, та подав зустрічний позов до ОСОБА_1 про знесення самовільно зведеної прибудови.

Представник третьої особи Одеської міської ради просив суд задовольнити позовні вимоги Малиновської районної адміністрації, посилаючись на грубе порушення законодавства з боку відповідача.

Дослідивши докази по справі та заслухавши пояснення представника позивача, суд вважає, що позов Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, про зобов'язання особи привести самочинно реконструйовану квартиру до попереднього стану є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Таким чином з врахуванням вказаної норми, та встановленого Законом України «Про архітектурну діяльність», Законом України «Про планування і забудову територій», «Положення про порядок надання дозволу на виконання будівельних робіт», затв. наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 05.12.2000, «Положення про порядок реконструкції вбудованих, вбудовано-прибудованих та прибудованих приміщень у м. Одесі», затв. рішенням Одеської міської ради № 2153-ХХІІІ від 17.04.2001 року, суд не вбачає факту проведення незаконного будівництва встановленим.

Відповідно до ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Звертаючись до суду для задоволення позову про зобов'язання ОСОБА_1, за свій рахунок, привести самочинно реконструйований будинок АДРЕСА_1 до попереднього стану згідно із технічною документацією на будинок , шляхом знесення двоповерхової прибудови загальною площею 80 м, позивач повинен був довести одну з трьох обставин встановлену ч. 7 ст. 376 ЦК України, а саме, що проведена реконструкція: 1) суперечить суспільним інтересам; 2) порушує права інших осіб; 3) має місце істотне порушення будівельних норм і правил. І тільки у разі доведення позивачем та встановлення судом одного з цих трьох фактів можливе винесення рішення суду про задоволення позову про зобов'язання особи, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Частиною 4 ст. 376 ЦК України визначено, що якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

Роз'ясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ - п.п. 4,12,24 Постанови «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» №6 від 30.03.2012 року зазначено, що при розгляді справ зазначеної категорії судам слід мати на увазі, що самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Як встановлено судом, Рішенням Одеської міської Ради депутатів трудящих за № 362 від 05 травня 1955 року за ОСОБА_4 було закріплено земельну ділянку площею 0,1026га, розташовану по АДРЕСА_2, на якій вона побудувала будинок та господарські споруди, який належним чином був зареєстрований в МБТІ. ОСОБА_4 подарувала матері позивачів на підставі договору дарування, засвідченого 20 серпня 1959 року в П'ятій Одеській державній нотаріальній конторі, будинок під АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 мати відповідача померла, та відповідно до свідоцтва про спадщину від 23 жовтня 1962 року єдиними спадкоємцями померлої ОСОБА_5, в рівних частках кожний був її чоловік, батько відповідача, ОСОБА_6, та діти спадкодавця, ОСОБА_7, та ОСОБА_2, кожному по 1/3 домоволодіння під АДРЕСА_1. В 70 -десятих роках, батько позивачів, ОСОБА_6, зробив перебудову будинку, та рішенням під № 147 від 18.03.83 року виконком Малиновської районної Ради народних депутатів вирішив в будинку по АДРЕСА_1 зберегти для користування прибудову «а», уборную літ.»Л», «Ж»,душ літ. »Є»»К», сараї літ..»Г»,»О»,»Н», літні кухні «С»,»М». У 90 -ті роки позивачі разом з батьком перебудували будинок, добудували 2-й поверх. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер їх батько, ОСОБА_6.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом спадкоємцями майна ОСОБА_8 є в 2/3 частках ОСОБА_2, в 1/3 частці ОСОБА_3. На підставі договору дарування від 27 серпня 2003 року ОСОБА_9 подарувала а ОСОБА_2 прийняв в дар 2/27 частин житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1.

На теперішній час у ОСОБА_1 47/81, а у ОСОБА_3 34/81 часток житлового будинку з надвірними спорудами.

Частка в якій проживає на цей час ОСОБА_2 (кв.№ 3)складається з житлового будинку літ.»Е», загальною площею 107.3 кв.м., житлової площі 56,1 кв.м., та (кв.№2), яка складає 35,7 кв.м., житлової площі 20.4 кв.м.

Частка в якій проживає ОСОБА_3 ( кв.№1) складає 71.6 кв.м. загальної площі, 44,9 житлової площі.

Згідно з актом обстеження від 18.11.2008 року ОСОБА_2 самовільно без відповідного дозволу, здійснив самочинну реконструкцію будинку.

Представник відповідачів у судовому засіданні пояснив, що відповідно до декларації реконструкція частини житлових будинків з господарськими будівлями та спорудами з виділом в окрему одиницю проведена без зміни геометричного розмірів та цьового призначеня.

Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження за № 286/09 самовільно прибудовані будівлі, визначені у технічному паспорті: літ.»А»,»Е»-житловий будинок, «а1,а2»пристройка, «Ф, Г, О, Н»сарай»Ж, Л»-вбиральна, «М,С»-літня кухня,»ч»-котільня», розташовані за адресою АДРЕСА_1 знаходяться у задовільному стані, та є технічна можливість збереження та подальшої експлуатації самовільно побудованих та реконструйованих будівель.

Згідно Декларації про готовність до експлуатації об'єкта за адресою : АДРЕСА_1 була зареєстрована Інспекцією ДАБК в Одеській області, 15 квітня 2016 року, яку зареєстровано під № ОД 10, після узгодження усіма відповідними органами, в зв'язку з чим суд вважає, що здійснена відповідачами реконструкція спірного житлового будинку відповідає вимогам Законів України «Про основи містобудування», «;Про архітектурну діяльність», «;Про регулювання містобудівної діяльності» та інших нормативно-правових актів, що видаються на їх виконання, з дотриманням яких повинно здійснюватися будівництво об'єктів нерухомості.

Відповідно до Указу Президента України «Про Положення про Державну архітектурно - будівельну інспекцію України» № 439/2011 від 08.04.2011 року Державна архітектурно-будівельна інспекція є центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань державного архітектурно-будівельного контролю, контролю у сфері житлово-комунального господарства. Державна архітектурно-будівельна інспекція відповідно до покладених на неї завдань здійснює контроль за виконанням приписів про усунення порушень вимог законодавства у сферах містобудівної діяльності, державних будівельних норм, стандартів та правил, у сфері житлово-комунального господарства; проводить перевірки відповідності виконання підготовчих та будівельних робіт, будівельних матеріалів, виробів і конструкцій, що застосовуються у будівництві, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил, технічним умовам, затвердженим проектним вимогам, рішенням; розглядає справи про правопорушення у сферах містобудівної діяльності, житлово-комунального господарства з прийняттям відповідним рішень.

Таким чином, реконструйований будинок АДРЕСА_1, не є самочинним, а тому не може бути ні знесений ні реконструйований.

В пункті 5 Постанови Пленуму ВССУ № 6 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами ст. 376 ЦК України» (далі - Постанова Пленуму ВССУ № 6) роз'яснено, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК).

Отже, за позовом громадянина, рішення про знесення самочинного будівництва може бути ухвалено на підставі ст. 391 ЦК України в разі доведеності ним відповідно до вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України факту створення йому перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном при неможливості усунення цих перешкод в інший спосіб.

За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Посилався представника позивача на те, що при самовільному будівництві відповідача були порушені будівельні норми і правила, проте жодних доказів в підтвердження таких обставин суду не надав.

Стаття 57 ЦПК України доказами у справі визначає будь-які фактичні дані, на підставі яких суд у визначеному законом порядку встановлює наявність чи відсутність обставин, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші обставини, які мають значення для правильного вирішення спору.

З огляду на правила розподілу тягаря доказування, саме на позивача покладено обов'язок з доведення факту дійсного порушення його прав.

Пунктом 22 Постанови Пленуму ВССУ № 6, встановлено, що вимога про знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Згідно із абз.абз. 2,3 п. 23 Постанови Пленуму ВССУ № 6, у необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва.

Проте представник позивача у судовому засіданні відповідне право на призначення експертизи не скористався.

Крім того, суд враховує, що позивачем не було підтверджено належними та допустимими доказами по справі відсутність можливості проведення перебудови самочинно збудованого об'єкту, що, відповідно до вимог ч. 7 ст. 376 ЦК України, є необхідною передумовою для вирішення питання про знесення самочинної забудови.

Окрім того, під час судового розгляду позивачем не надано доказів, які б свідчили про те, що технічна можливість перебудови об'єкта самочинного будівництва відсутня, і відповідач відмовляється від її проведення.

Як вже зазначалось, у необхідних випадках для з'ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами ст. 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка пред'явила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Доказів щодо невідповідності прибудови будівельним, санітарним, протипожежним нормам і правилам, які б порушували права та інтереси територіальної громади позивач не надав.

Суд звертає увагу, що сам факт самочинного будівництва не може бути безумовною підставою для знесення або приведення об'єкту до попереднього стану.

За правилами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції про захист прав та основних свобод людини кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

На підставі викладеного, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради , у зв'язку із недоведеністю позивачем тих обставин, що самочинне будівництво порушило чи може порушити його права як власника земельної ділянки

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 16, 376 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 27, 31, 57, 60, 208, 209, 212-215, 223 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволені позовних вимог Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_1, за участю третьої особи Одеської міської ради про зобов'язання особи привести самочинно реконструйовану квартиру до попереднього стану - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Целух А.П.

24.05.16