пр. № 4-с/759/115/16
ун. № 759/7370/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 червня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва

в складі: головуючого Морозова М.О.

при секретарі Самчик І.М.,

розглянувши в м. Києві в приміщенні суду справу за скаргою Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» в особі керуючого санацією Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»-ОСОБА_1 на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві,

в с т а н о в и в:

Приватне акціонерне товариство «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» в особі керуючого санацією Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»-ОСОБА_1 звернулося до суду зі скаргою про визнання неправомірною постанови державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18 квітня 2016 року (ВП №50850713) з примусового виконання судового наказу Святошинського районного суду м. Києва №759/8554/15-ц (пр. №2-н/759/272/15) від 09.06.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заборгованості по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в розмірі 3675, 80 грн., судових витрат по справі у розмірі 121, 80 грн.; зобов'язання державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 прийняти до виконання судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва №759/8554/15-ц (пр. №2-н/759/272/15) від 09.06.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заборгованості по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в розмірі 3675, 80 грн., судових витрат по справі у розмірі 121, 80 грн.

При цьому, посилається на те, що Святошинським районним судом м. Києва 09.06.2015 р. було видано судовий наказ №759/8554/15-ц (пр. №2-н/759/272/15) про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заборгованості по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в розмірі 3675, 80 грн., судових витрат по справі у розмірі 121, 80 грн. Товариство звернулося до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві з заявою по примусовому виконанню судового наказу. 18.04.2016 р. державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження у відповідності до п.6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» в зв'язку з тим, що у виконавчому документі не вказаний ідентифікаційний код боржника. Між тим, постанова державного виконавця є незаконною та необґрунтованою, порушує права заявника, прийнята безпідставно, а тому підлягає скасуванню. Повноваження державного виконавця передбачені ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», який при здійсненні виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів інформацію, в тому числі, що має конфіденційний характер, чого він не зробив.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав.

Представник суб'єкта оскарження в судове засідання повторно не з'явився, про час, місце слухання справи суб'єкт оскарження повідомлявся належним чином, тому суд, враховуючи думку представника скаржника, матеріали та обставини справи, вважає розглянути скаргу у відсутність представника суб'єкта оскарження.

Суд, вислухавши пояснення представника скаржника, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що скарга підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Судом встановлено, що Святошинським районним судом м. Києва 09.06.2015 р. було видано судовий наказ №759/8554/15-ц (пр. №2-н/759/272/15) про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заборгованості по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в розмірі 3675, 80 грн., судових витрат по справі у розмірі 121, 80 грн. Судовий наказ було пред'явлено 14.04.2016 р. до виконання до ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві. 18.04.2016 р. Головним державним виконавцем ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві ОСОБА_3 винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП №50850713 в зв'язку з тим, що у виконавчому документі не вказаний ідентифікаційний код боржника.

Згідно ст. 11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів громадян і юридичних осіб. Особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, повинні бути роз'яснені державним виконавцем їх права відповідно до вимог цього Закону.

Згідно ч.2 ст.17 Закону України „Про виконавче провадження" державною виконавчою службою підлягають виконанню, зокрема, такі виконавчі документи, як судові накази.

Згідно ст. 25 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у триденний строк з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. В постанові державний виконавець встановлює строк для добровільного виконання рішення, який не може перевищувати семи днів, а рішень про примусове виселення-15 днів, та попереджає боржника про примусове виконання рішення після закінчення встановленого строку зі стягненням з нього виконавчого збору і витрат, пов'язаних з провадженням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Державний виконавець, відмовляючи в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, посилається на ст. 21, 23, п.6 ч.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно п.6.ч.1 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону.

Державний виконавець у постанові від 18.04.2016 р. вказує, що у виконавчому документі не вказаний ідентифікаційний код боржника.

Згідно п.3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» у виконавчому документі зазначаються повне найменування для юридичних осіб) або ім'я (прізвище, власне ім'я та по батькові) (для фізичних осіб) стягувача і боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код суб'єкта господарської діяльності стягувача та боржника (для юридичних осіб), індивідуальний ідентифікаційний номер стягувача та боржника (для фізичних осіб - платників податків) або номер і серія паспорта стягувача та боржника для фізичних осіб - громадян України, які через свої релігійні або інші переконання відмовилися від прийняття ідентифікаційного номера, офіційно повідомили про це відповідні органи державної влади та мають відмітку в паспорті громадянина України, а також інші дані, якщо вони відомі суду чи іншому органу, що видав виконавчий документ, які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню, зокрема, дата народження боржника та його місце роботи (для фізичних осіб), місцезнаходження майна боржника, рахунки стягувача та боржника тощо;

Зазначення в постанові від 18.04.2016 р. такої підстави для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження, як незазначення ідентифікаційного коду боржника, є формальною підставою, бо не узгоджується з положенням п.3 ч.1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження». Ідентифікаційний код боржника державний виконавець не позбавлений права з'ясувати у ході виконавчого провадження, в тому числі й від учасників виконавчого провадження відповідно до ч.2 ст. 32 Конституції України, ч.1 ст. 302 ЦК України, Рішення Конституційного суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, положень Закону України «Про виконавче провадження».

З боку суб'єкта оскарження доказів на спростування доводів скарги не надано, між тим скарга Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» в особі керуючого санацією Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»-ОСОБА_1 підтверджується доданою до неї копією постанови про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18.04.2016 р. та копією судового наказу, виданого судом 09.06.201 р. (а.с.8-11).

В законодавстві існує колізія правових норм, адже з однієї сторони судом проведений розгляд справи за правилами ЦПК України, де ідентифікування особи за його номером реєстраційної картки не є обов'язком суду та винесений судом наказ про стягнення заборгованості, а з іншої-виконання даного рішення за Законом України «Про виконавче провадження» неможливе за відсутності ідентифікаційного коду боржника, можливість отримання якого відсутня. У випадку існування в законодавстві колізії правових норм питання вирішується на користь менш захищеної сторони, якою є стягувач-скаржник у справі Приватне акціонерне товариство «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» в особі керуючого санацією Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція»-ОСОБА_1

Тому, відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження. Дана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 червня 2014 року по справі №6-62цс/14, й дане рішення Верховного суду України є обов'язковим для відповідних суб'єктів владних повноважень та для всіх судів України відповідно до ст. 360-7 ЦПК України.

Таким чином, скарга є обґрунтованою та підлягаючою задоволенню в повному обсязі.

Скажником не пропущено строк звернення зі скаргою до суду, бо ним підтверджено, що постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження він отримав лише 19.05.2016 р., після чого 25.05.2016 р. подав скаргу до суду.

Відповідно до ст. 388 ЦПК України суд покладає на ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 11, 15, 17, 18 Закону України "Про виконавче провадження", ст.ст. 10, 60, 385-388 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Скаргу задовольнити.

Визнати неправомірною постанову державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 18 квітня 2016 року (ВП №50850713) з примусового виконання судового наказу Святошинського районного суду м. Києва №759/8554/15-ц (пр. №2-н/759/272/15) від 09.06.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заборгованості по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в розмірі 3675, 80 грн., судових витрат по справі у розмірі 121, 80 грн.

Зобов'язати державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у місті Києві ОСОБА_3 прийняти до виконання та виконати судовий наказ Святошинського районного суду м. Києва №759/8554/15-ц (пр. №2-н/759/272/15) від 09.06.2015 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь Приватного акціонерного товариства «Білицький завод «Теплозвукоізоляція» заборгованості по оплаті за утримання житла та платі за користування комунальними послугами в розмірі 3675, 80 грн., судових витрат по справі у розмірі 121, 80 грн.

Стягнути з Відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору в сумі 551 гривня 20 копійок.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду міста Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її оголошення. Особа, яка брала участь у розгляді справи, але була відсутня в судовому засіданні під час проголошення ухвали, може подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом 5 днів з дня отримання копії даної ухвали суду.

Суддя