Провадження № 4-с/761/222/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі Кияшко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Шевченківського районного суду м. Києва цивільну справу за скаргою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 на бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо звільнення майна від обтяження, -

в с т а н о в и в:

У травні 2016 року заявник звернувся до Шевченківського районного суду із даною скаргою та просив зняти арешт та скасувати заборону відчуження майна ОСОБА_3, накладені державним виконавцем ВДВС Подільського РУЮ у м. Києві відповідно до постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 05.03.2012 року (ВП №30007239).

Вимоги скарги заявник обґрунтовує тим, що 23.06.2014 року у зв'язку з відсутністю майна, на яке могло бути звернено стягнення, керуючись п.2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець повернув виконавчий лист стягувачу, про що виніс відповідну постанову, проте арешт не зняв. Стягувач в свою чергу не скористався своїм право повторно пред'явити виконавчий лист до виконання у встановлені строки.

В судовому засіданні заявник, представник заявника підтримали вимоги скарги та просили суд їх задовольнити.

Заінтересовані особи в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили.

Суд, вислухавши пояснення заявника, представника заявника, повно та всебічно дослідивши надані сторонами докази, матеріали справи, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, в провадженні Відділу ДВС Полільського районного управління юстиції у м. Києві знаходилось виконавче провадження №30007239 за виконавчим листом №2-1216 виданим 13.09.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу в сумі 21761,30 грн.

Постановою державного виконавця Відділу ДВС Полільського районного управління юстиції у м. Києві від 05.03.2012 року було накладено арешт на все майно, що належить боржнику ОСОБА_3 у межах суми стягнення та заборону здійснювати відчуження будь-якого його майна.

23.06.2014 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47, ст.. 50 Закону України «Про виконавче провадження».

Арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення (ч.1 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження»).

При розгляді даної справи заявником не надано суду доказів, що рішення суду за виконавчим листом №2-1216 виданим 13.09.2011 року Шевченківським районним судом м. Києва ним виконано.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а, здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Проте, відповідно до ч.5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону, якою передбачено строк - 1 рік.

Стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено (ч.1 ст. 371 ЦПК України).

Згідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи (ст. 383 ЦПК України).

У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи (ч.2 ст. 387 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення вимог скарги, оскільки, під час розгляду справи не встановлено що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено права чи свободи заявника.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 47, 57, 60 Закону України «Про виконавче провадження»; ст. ст. 3, 57, 58, 60, 208 - 210, 218, 223, 383 - 389 ЦПК України, суд,

у х в а л и в :

В задоволенні вимог скарги ОСОБА_1, заінтересовані особи: Відділ державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_2 на бездіяльність органу державної виконавчої служби щодо звільнення майна від обтяження - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя