Провадження № 2/161/417/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області

в складі: головуючого-судді - Олексюка А.В.

при секретарі Педич Ю.С.

з участю: представника позивача ОСОБА_1

прокурора Куприянчик С.І.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування понесених збитків (майнової шкоди), -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про відшкодування понесених збитків (майнової шкоди).

Свої вимоги обґрунтовують тим, що 20.01.2012 року в ході виконавчого провадження № 27050251 з примусового виконання рішення Луцького міськрайонного суду про стягнення з ОСОБА_5 в користь ПАТ Укінбанк заборгованості за кредитним договором, приватним підприємством Спеціалізоване підприємство Юстиція в особі Луцької філії на виконання договору про реалізацію майна, укладеного з ОСОБА_4 відділом державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції було проведено реалізацію предмета іпотеки, а саме: лоту № 1 земельної ділянки площею 0,0972 га та незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Андрузького, 22, с. Прилуцьке, Ківерцівський район. На підставі чого складено протокол № 09/444/11/1-1 про проведення прилюдних торгів від 20.01.2012 року, відповідно до якого переможцем торгів являється ОСОБА_3

Відповідно до ст. 46 Закону України Про іпотеку та вищевказаного протоколу позивачем було внесено на користь ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в сумі 239915,82 грн., як оплата за лот № 1 згідно протоколу прилюдних торгів № 09/444/11/1-1 від 20.01.2012 року.

Крім того, з метою допуску до участі в проведенні торгів позивач сплатив авансовий внесок у розмірі 11304,93 грн. на користь приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція.

Згідно розпорядження державного виконавця № 1085/11 від 26.01.2012 року сума коштів у розмірі 239915,82 грн., що надійшла на депозитний рахунок ОСОБА_4 відділу ДВС ЛМУЮ, відкритий в Головному управлінні ДКСУ у Волинській області, як оплата за лот № 1 згідно протоколу прилюдних торгів № 09/444/11/1-1 від 20.01.2012 року, наступним чином: 215744,24 грн. на користь ПАТ Укінбанк згідно виконавчого документа № 2-1423 від 20.12.2010 року; 23971,58 грн. виконавчий збір в держбюджет м. Луцька згідно постанови про стягнення виконавчого збору; 200,00 грн. на користь ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, як витрати на проведення виконавчих дій згідно постанови про стягнення вират на проведення виконавчих дій.

Рішенням Ківерцівського районного суду від 24.05.2012 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція в особі Луцької філії, ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство Український інноваційний банк в особі Луцької філії АТ Укрінбанк про визнання недійсним аукціону (публічних торгів) оформлених протоколом проведення аукціону та акту про реалізацію предмету іпотеки , свідоцтва про право власності на незавершений житловий будинок та земельної ділянки та державного акту про право власності на земельну ділянку, визнано недійсним аукціон (прилюдні торги), оформлені протоколом проведення аукціону № 09/444/11/1-1 від 20.01.2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна -земельної ділянки загальною площею 0,0972 га та незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходяться за адресою: Ківерцівський район, с. Прилуцьке, вул. Андрузького, 22 Волинської області, акт про реалізацію предмету іпотеки, складеного державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; свідоцтво про право власності на придбаний з прилюдних торгів незавершений будівництвом житловий будинок та земельної ділянки площею 0,0972 га, що знаходиться в с. Прилуцьке, вул. Андрузького, 22 Ківерцівського району Волинської області, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_6 від 27.01.2012 року; державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЛК № 109735 площею 0,0972 га, виданого Прилуцькою сільською радою Ківерцівського району від 07.02.2012 року.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19.12.2012 року вищевказане рішення Ківерцівського районного суду від 24.05.2012 року залишено без змін.

Вказує, що підставою для визнання торгів недійсними стало допущення ряду порушень під час проведення виконавчих дій та торгів, зокрема наявність рішення Луцького міськрайонного суду від 06.03.2012 року, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання неправомірними дій державного виконавця задоволено та визнано недійсним висновок від 12.09.2011 року про вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,0972 га та розміщеного на ній незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Андрузького, 22, с.Прилуцьке, Ківерцівський район проведений суб'єктом оціночної діяльності - підприємцем ОСОБА_7, на основі якого було проведено прилюдні торги.

З огляду на те, що рішення про визнання недійсними прилюдних торгів набрало законної сили 19.12.2012 року, вважає, що саме з цього часу слід рахувати, що допущена державним виконавцем бездіяльність в ході проведення виконавчих дій, яка призвела до визнання торгів недійсними почала завдавати майнової шкоди ОСОБА_8 Після отримання ухвали ВССУ від 19.12.2015 року, ОСОБА_3 звертався з різними заявами та клопотаннями як до ОСОБА_4 відділу ДВС ЛМУЮ так і до організатора торгів - ПП СП Юстиція, а також і до стягувача - ПАТ Укінбанк. Проте кошти йому не повернули.

Крім того, вказує, що рішеннями Луцького міськрайонного суду, які набрали законної сили від 05.02.2015 року з ПАТ Укінбанк стягнуто в його грошові кошти в розмірі 215744,24 грн., від 11.12.2013 року стягнуто Приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція в особі Луцької філії в його користь суму в розмірі 23935,96 грн. (подвійний розмір авансового внеску) та від 08.12.2014 року стягнуто з Державного бюджету України в його користь сплачений виконавчий збір в розмірі 23971,58 грн.

Проте, за період часу з 19.12.2012 року по набрання рішеннями законної сили кошти, які оплатив ОСОБА_3 при проведенні торгів значно знецінились внаслідок інфляційних процесів у державі та значному росту курсу долара.

Позивач вважає, що бездіяльністю державного виконавця Першого ВДВС ЛМУЮ йому завдано матеріальну шкоду (збитки) внаслідок знецінення його грошових кошті, сплачених за результатми прилюдних торгів.

Просить суд з врахуванням збільшених позовних вимог, стягнути з Державного бюджету України, шляхом безспірного списання коштів з єдиного рахунку Державної казначейської служби України в його користь 153723,24 грн., з яких: 138298,80 грн. - втрати від інфляції, 15424,22 грн. - 3 % річних та суму в розмірі 100000,00 грн. завдані діями (бездіяльністю) державного виконавця Першого ВДВС ЛМУЮ.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому підтримав збільшені позовні вимоги, в решті вимог позовну заяву підтримав з підстав в ній зазначених. Просив суд позов задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ВДВС ЛМУЮ - ОСОБА_2 та прокурор Куприянчик С.І. в судовому засіданні позов не визнали та заперечували проти його задоволення.

Представник відповідача Державної казначейської служби України в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, проте належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності Представник відповідача Державної казначейської служби України за наявними матеріалами справи.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у ОСОБА_4 відділі ДВС Луцького МУЮ перебувало виконавче провадження, відкрите на підставі виконавчого листа від 20.12.2010 року, виданого Луцьким міськрайонним судом про стягнення кредитної заборгованості у сумі 318649 грн. 63 коп. з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Укрінбанк».

В ході виконання зазначеного виконавчого документа було проведено прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, належного ОСОБА_5 на праві власності, що знаходилось в іпотеці банку - відповідача (а. с. 4, 5).

Згідно протоколу № 09/444/11/1-1 проведення прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна від 20.01.2012 року, затвердженого директором Луцької філії ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція», переможцем прилюдних торгів визнано ОСОБА_3, ціна продажу лоту № 1 (земельна ділянка площею 972,0 кв. м. та незавершене будівництво житлового будинку за адресою: вул. Андрузького, 22, с. Прилуцьке, Ківерцівський район) становить 251220 грн. 75 коп. (а. с. 6).

ОСОБА_3 було внесено на користь ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції в сумі 239915,82 грн., як оплата за лот № 1 згідно протоколу прилюдних торгів № 09/444/11/1-1 від 20.01.2012 року, що підтверджується квитанцією № ПН1246 від 25.01.2012 року (а.с. 7).

Крім того, з метою допуску до участі в проведенні торгів позивач сплатив авансовий внесок у розмірі 11304,93 грн. на користь приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція, що підтверджується квитанцією № NOFBC55576 від 19.01.2012 року (а.с. 8).

Згідно розпорядження державного виконавця № 1085/11 від 26.01.2012 року сума коштів у розмірі 239915,82 грн., що надійшла на депозитний рахунок ОСОБА_4 відділу ДВС ЛМУЮ, відкритий в Головному управлінні ДКСУ у Волинській області, як оплата за лот № 1 згідно протоколу прилюдних торгів № 09/444/11/1-1 від 20.01.2012 року, наступним чином: 215744,24 грн. на користь ПАТ Укінбанк згідно виконавчого документа № 2-1423 від 20.12.2010 року; 23971,58 грн. виконавчий збір в держбюджет м. Луцька згідно постанови про стягнення виконавчого збору; 200,00 грн. на користь ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, як витрати на проведення виконавчих дій згідно постанови про стягнення вират на проведення виконавчих дій (а.с. 9).

06.03.2012 року рішенням Луцького міськрайонного суду, яке набрало законної сили визнано недійсними висновок про вартість майна від 12.09.2011 року про вартість земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд загальною площею 0,972 га та розміщеного на ній незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходяться за адресою: Ківерцівський район, с. Прилуцьке, вул. Андрузького, 22, проведеної субєктом оціночної діяльності підприємцем ОСОБА_7 (а.с. 17, 18).

Рішенням Ківерцівського районного суду від 24.05.2012 року, яке набрало законної сили в цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до Приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція в особі Луцької філії, ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, ОСОБА_3, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Акціонерне товариство Український інноваційний банк в особі Луцької філії АТ Укрінбанк про визнання недійсним аукціону (публічних торгів) оформлених протоколом проведення аукціону та акту про реалізацію предмету іпотеки , свідоцтва про право власності на незавершений житловий будинок та земельної ділянки та державного акту про право власності на земельну ділянку, визнано недійсним аукціон (прилюдні торги), оформлені протоколом проведення аукціону № 09/444/11/1-1 від 20.01.2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна -земельної ділянки загальною площею 0,0972 га та незавершеного будівництвом житлового будинку, що знаходяться за адресою: Ківерцівський район, с. Прилуцьке, вул. Андрузького, 22 Волинської області, акт про реалізацію предмету іпотеки, складеного державним виконавцем Першого відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції; свідоцтво про право власності на придбаний з прилюдних торгів незавершений будівництвом житловий будинок та земельної ділянки площею 0,0972 га, що знаходиться в с. Прилуцьке, вул. Андрузького, 22 Ківерцівського району Волинської області, виданого приватним нотаріусом ОСОБА_6 від 27.01.2012 року; державний акт про право власності на земельну ділянку серія ЛК № 109735 площею 0,0972 га, виданого Прилуцькою сільською радою Ківерцівського району від 07.02.2012 року (а.с. 10-16).

11.12.2013 року рішенням Луцького міськрайонного суду, яке набрало законної сили в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПП Спеціалізоване підприємство Юстиція в особі Луцької філії про відшкодування понесених збитків (майнової шкоди) та моральної шкоди, стягнути з Приватного підприємства Спеціалізоване підприємство Юстиція на користь ОСОБА_3 суму в розмірі 22609,68 грн. за завдану майнову шкоду та суму в розмірі 1000,00 грн. за завдану моральну шкоду (а.с. 21, 22).

Крім того, рішенням від 08.12.2014 року Луцького міськрайонного суду, яке набрало законної сили в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відділу Державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Головного управління Державної казначейської служби України у Волинській області, Державної казначейської служби України про повернення безпідставно набутого майна (коштів) з чужого незаконного володіння, стягнуто з Державного бюджету України на користь ОСОБА_3 сплачений виконавчий збір в сумі 23971,58 грн. та витрати на проведення виконавчих дій в сумі 200,00грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду, які набрали законної сили від 05.02.2015 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ПАТ Український інноваційний банк (далі ПАТ Український інноваційний банк в особі Луцького центрального відділення, ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, третя особа на стороні відповідачів, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_5, про повернення безпідставно набутого майна (коштів) з чужого незаконного володіння, стягнуто з ПАТ Український інноваційний банк на користь ОСОБА_3 кошти в розмірі 215744,24 грн. та 2157,44 грн. судового збору (а.с. 17, 18).

Ст. 22 ЦК визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно до ст. 11 Закона України «Про державну виконавчу службу», -«Шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.»

Відповідно до ст. 87 Закона України «Про виконавче провадження», - «Збитки, завдані державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час проведення виконавчого провадження, підлягають відшкодуванню в порядку, встановленому законом».

Згідно п. 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень ст. 56 Конституції України, ст. 11 Закону «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди у такому випадку є правопорушення, що включає як складові елементи шкоду, протиправне діяння особи, яка її завдала, причинний зв'язок між ними.

Належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є, як правило, відповідне судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищестоящих посадових осіб державної виконавчої служби.

Верховний Суд України в «Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві» зазначив, що враховуючи зазначену неоднакову судову практику під час вирішення питання застосування положень ст.625 ЦК до правовідносин, які виникають у звязку із заподіянням шкоди, слід зважати на таке.

Статтею 625 ЦК регулюються зобовязальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. При цьому ч.5 ст.11 ЦК, в якій ідеться про те, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обовязки можуть виникати з рішення суду, не дає підстав для застосування положень ст.625 ЦК у разі наявності між сторонами деліктних, а не договірних зобовязань. Крім того, з рішення суду зобовязальні правовідносини не виникають, так як вони виникають з актів цивільного законодавства, про що й зазначено в ст.11 ЦК, адже рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

ОСОБА_5 також зазначити, що відшкодування шкоди це відповідальність, а не боргове (грошове) зобовязання, на шкоду не повинні нараховуватись проценти за користування чужими грошовими коштами, що теж є відповідальністю. Отже, нарахування процентів на суму шкоди є фактично подвійною мірою відповідальності (лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16січня2013р. №10-74/0/4-13).

Таким чином, дія ч.2 ст.625 ЦК не поширюється на правовідносини, що виникають у звязку із завданням шкоди.

За змістом ч.2 ст.625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (постанови Верховного Суду України від 6червня2012р. у справі №6-49цс12, від 24жовтня2011р. у справі №6-38цс11). Отже, проценти, передбачені ст.625 ЦК, не є штрафними санкціями (постанова Верховного Суду України від 17жовтня2011р. у справі 6-42цс11).

Беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобовязання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Отже підстав для визнання, що ОСОБА_3 за правилами ст. 625 ЦК України була завдана майнова шкода у вигляді індексу інфляції за весь час прострочення , а також три проценти річних від простроченої суми, немає, оскільки на правовідносини сторін, що виникли між сторонами по цій справі, положення ст. 625 ЦК України не застосовуються.

Позивач у відповідності до положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України не надав суду будь-яких доказів на підтвердження того, що під час підготовки та проведення прилюдних торгів внаслідок неправомірних дій та з вини державного виконавця позивачу була завдана майнова шкода, що передбачена ст. ст. 1166, 1192 ЦК України.

Разом з тим, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення моральної шкоди також не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, відповідно до частини другою,полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частина третя встановлює, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Підставивідповідальності за завдану моральну шкоду, згідност. 1167 ЦК України, зазначені у частинах першою та другою вищенаведеної статті. Так моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт.

Суд не вбачає вини держави у заподіяні позивачу моральної шкоди, яка полдягає у неправомірності дій державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, оскільки дії останнього щодо підготовки та проведення прилюдних торгів в судовому порядку незаконними не визнавались.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 15, 30, 60, 210, 215 ЦПК України, ст.ст. 22, 23, 1166, 1167, 1173, 1174, 1192 ЦК України ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції, Державної казначейської служби України про відшкодування понесених збитків (майнової шкоди) відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя

Луцького міськрайонного суду ОСОБА_9