АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого - Єлізаренко І.А.

суддів - Гайдук В.І., Ремеза В.А.

за участі секретаря - Гулієва М.І.о

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпропетровську апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності ,-

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2014 року ОСОБА_4, ОСОБА_2 звернулися з позовом до ОСОБА_5, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності.

В обґрунтування позовних вимог, позивачі посилалися на те, що 22 жовтня 2008 року на ім'я ОСОБА_2 ОСОБА_6 було складено заповіт. Після смерті останнього, ОСОБА_2 не може отримати спадщину у передбачений законом спосіб, оскільки відповідач ОСОБА_5 утримує правовстановлюючі документи на спадкове майно - квартиру АДРЕСА_1. 11 травня 2011 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було укладено договір про надання правової допомоги, відповідно до умов якого позивач ОСОБА_4, виступав в якості представника позивача ОСОБА_2 у справі про отримання останнім спадщини після смерті ОСОБА_6 і за свої послуги, у разі позитивного вирішення справи, повинен був отримати 50% отриманих майнових прав у спадщині отриманою ОСОБА_2 У зв'язку з тим, що ОСОБА_5 не дає можливості отримати спадщину ОСОБА_2, останній не може виконати умови договору укладеного з ОСОБА_4, тому просили визнати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1; зобов'язати реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4, ОСОБА_2

задоволено частково. Визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за заповітом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 на ? частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 32,8 кв.м. В іншій частині позову відмовлено. Вирішено питання щодо судових витрат (а.с.66-68).

У квітні 2015 року відповідач ОСОБА_5 звернулася до суду першої інстанції із заявою про перегляд заочного рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 31 березня 2015 року (т.1 а.с. 75, 76).

Ухвалою суду від 28 квітня 2015 року заочне рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 31 березня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_4 до ОСОБА_5, Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності - скасовано (т.1 а.с.93).

Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року позовну заяву ОСОБА_4, ОСОБА_2 до ОСОБА_5, реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, третя особа Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора про визнання права власності, в частині позовних вимог про визнання за ОСОБА_4 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 залишено без розгляду (т.1 а.с.133).

18 червня 2015 року позивач ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про уточнення позовних вимог, в якій просив визнати за ним право власності на ? частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 (т.1 а.с.118).

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено (т.1 а.с.148-151).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позовні вимоги задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В ході судового розгляду справи в апеляційній інстанції було встановлено, що відповідач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла, у зв'язку з чим ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року було зупинено провадження у справі до визначена кола правонаступників та залучення їх до участі у справі (т.1 а.с.196, 197).

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 лютого 2016 року залучено ОСОБА_3 до участі у даній справі у якості правонаступника відповідача ОСОБА_5, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року (т.1 а.с.222, 223).

Як вбачається з матеріалів справи ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер ОСОБА_6 (т.1 а.с.13).

За життя ОСОБА_6 було складено заповіт, яким він заповідав усе належне йому майно на день смерті, де б воно не знаходилося і з чого б не складалося, а також все те, на що він, на день смерті, за законом матиме право - ОСОБА_2 (т.1 а.с.12).

Після смерті ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відкрилася спадщина - квартира АДРЕСА_1 (т.1 а.с.56, 57).

У грудні 2008 року позивач ОСОБА_2 звернувся до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі йому свідоцтва про право на спадщину на зазначене в заповіті майно, що належало померлому, ОСОБА_6 (т.1 а.с.14).

Позивач ОСОБА_2 звертався із заявою до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, з якої вбачається, що вінвід спадщини, що залишилася після смерті ОСОБА_6 відмовляється. Дана заява була подана до нотаріальної контори 05 березня 2009 року, тобто до спливу шестимісячного терміну з дати звернення ОСОБА_2 - 08 грудня 2008 року, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та видачі йому свідоцтва про право на спадщину на зазначене в заповіті майно, що належало померлому, ОСОБА_6 (т.1 а.с.71, т.2 а.с. 26).

Після цього, 17 квітня 2009 року ОСОБА_2 звертався із заявою до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій повідомив, що він приймає спадщину після смерті ОСОБА_6, тобто до спливу шестимісячного терміну з дати звернення ОСОБА_2 - 05 березня 2009 року, до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини (т.2 а.с.30).

Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 13 листопада 2012 року №4152/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. 22 жовтня 2008 року за реєстровим №4233 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить гр. ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не було подано правовстановлюючий документ на вказану квартиру (т.1 а.с.15, т.2 а.с. 101).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 1 статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Частиною 1 ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними в п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З урахуванням наведених положень закону, право на спадщину мають особи, які її прийняли. Разом із тим свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Отже, за наявності умов у спадкоємця для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання права на

спадщину задоволенню не підлягають. Особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження в разі порушення, невизнання або оспорювання її прав, свобод чи інтересів, зокрема в разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину.

З матеріалів справи вбачається, що свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири 12 вересня 2014 року, за життя, отримала ОСОБА_5 (т.1 а.с. 56, т.2 а.с.97).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла (т.1 а.с.196, 197).

Як зазначалося вище Постановою державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори Шугаєвою Н.С. від 13 листопада 2012 року №4152/02-31 ОСОБА_2 було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченим приватним нотаріусом дніпропетровського міського нотаріального округу Євчук І.Л. 22 жовтня 2008 року за реєстровим №4233 на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить гр. ОСОБА_6, померлому ІНФОРМАЦІЯ_2 року, у зв'язку з тим, що ОСОБА_2 не було подано правовстановлюючий документ на вказану квартиру (т.1 а.с.15, т.2 а.с.101).

Отже, постанова державного нотаріуса Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори про відмову позивачу у вчиненні нотаріальної дії винесена 13 листопада 2012 року, тобто, до отримання за життя ОСОБА_5 - 12 вересня 2014 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири

Постанова нотаріуса про відмову позивачу у вчиненні нотаріальних дій після отримання ОСОБА_5 - 12 вересня 2014 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири в матеріалах спадкової справи ОСОБА_6, померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року, відсутня (т.2 а.с. 16-107).

Листом від 12 грудня 2015 року державний нотаріус Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори повідомив ОСОБА_2 про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_6 до вирішення справи судом (т.2 а.с.100).

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_5 за життя 12 вересня 2014 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_6, померлого, ІНФОРМАЦІЯ_2 року, що свідчить про наявність правовстановлюючого документу на вищевказану квартиру на час видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_5, а також враховуючи, що в матеріалах справи відсутня постанова нотаріуса про відмову позивачу у вчиненні нотаріальних дій після отримання ОСОБА_5 - 12 вересня 2014 року, свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частину спірної квартири, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача ОСОБА_2

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що право власності позивача на ? частину спірної квартири в порядку спадкування за заповітом на даний час може бути визнано лише в судовому порядку, оскільки ОСОБА_5 утримувала правовстановлюючі документи на квартиру, є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду апелянтом не наведено, тому рішення суду підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга відхиленню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 червня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя

Судді