Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"25" лютого 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого судді Сингаївського О.П.,

за участі секретаря судового засідання Галіцької А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомир цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

До Корольовського районного суду м. Житомира звернулася ОСОБА_1 із вказаним позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування квартирою № 86 в будинку № 3 по проїзду Кондратюка у м. Житомирі.

Позивач в обґрунтування своїх вимог зазначила, що їй на праві приватної власності належить вказана квартира, в якій зареєстрований ОСОБА_2 і не проживає в ній, що перешкоджає їй вільно розпоряджатися своїм майном.

Позивач у судове засідання не зявилася, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, в якій вона зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.

Відповідач у судове засідання не з'явився, заяви про розгляд справи за його відсутності не надіслав, однак про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся, відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, а саме: в редакції газети «Житомирщина» від 9 лютого 2016 року.

За таких обставин та відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд має можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Прийнявши до уваги письмові пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи на підставі наданих сторонами доказів.

З матеріалів справи вбачається, що квартира № 86 у будинку № 3 по проїзду Кондратюка у м. Житомирі, згідно договору дарування від 02.08.2012 р. (а. с. 5) та витягу з Державного реєстру речових правочинів (а. с. 6), належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_2, відповідно довідокк ЖБК «Космос» за № 1044 та № 1045 від 30.09.2015 (а. с. 7) та довідки адресно-довідкового бюро (а. с. 15), зареєстрований за вказаною адресою.

Згідно акта ЖБК «Космос» від 23 вересня 2015 року, у квартирі № 86 у будинку № 3 по проїзду Кондратюка у м. Житомирівідповідач з 2005 року не проживає (а. с. 10). У звязку з чим, житло не займає і за користування ним та комунальні послуги не сплачує, що спричиняє позивачу незручності у користуванні належним їй житловим приміщенням.

На ствердження вибуття, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресована кореспонденція, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Відповідно до ст.391 ЦК України, позивач має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника та членів його сімї такими, що втратили право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям їх з реєстрації.

Договірні відносини із власником свірного житлового приміщення у ОСОБА_2 відсутні, у звязку з чим останній втратив права користування ним.

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Крім того, відповідно до ст.11 вказаного Закону, реєстрація місця проживання та місця перебування особи здійснюється відповідним органом спеціального уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Враховуючи викладене, суд вважає вимогу позивача щодо позбавлення ОСОБА_2 права у користуванні житловим приміщеннямобґрунтованою та доведеною у судовому засіданні.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 224-226, 232, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення права користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, 04.08.1976 р. н., таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 86 у будинку № 3 по проїзду Кондратюка у м. Житомирі.

Заочне рішення може бути переглянуте Корольовським районним судом м. Житомира за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення, подавши апеляційну скаргу Апеляційному суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О. П. Сингаївський