Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.04.2016 Справа №607/12370/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

за участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача ОСОБА_1

представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу за кредитним договором №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору ,-

В С Т А Н О В И В:

Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль» звернулося в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що ОСОБА_5 виступила поручителем по кредитному договору, укладеному між позивачем та ОСОБА_2, відповідно до якого останньому було надано кредит у вигляді не відновлюваної кредитної лінії з лімітом 70 000 доларів США, який він зобовязувався повернути відповідно до графіку погашення кредиту в строк до 13 квітня 2029 року (за Додатковою угодою від 19.02.2010 р.) з відсотковою ставкою 14,10% річних за користування кредитними коштами (за Додатковою угодою від 28.04.2007 р.). Однак, ОСОБА_2 не здійснює платежів в рахунок погашення суми кредиту та відсотків, чим порушує взяті на себе зобовязання. Просить суд стягнути солідарно із ОСОБА_2, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року в розмірі 83 579 доларів США 39 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ, станом на 07.08.2014 р., складає 1 041 277 грн. 68 коп., з яких 52 082,82 долари США, що еквівалентно 648 876,21 грн. - заборгованість за кредиту, 12 199,32 доларів США, що еквівалентно 151 985,79 грн. - заборгованість за відсотками, 19 297,25 доларів США, що еквівалентно 240 415,68 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

ОСОБА_2 звернувся в суд із зустрічним позовом до ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», у якому просить визнати недійсним, з моменту укладення, кредитний договір №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль» правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2, без застосування наслідків недійсності.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_2 вказує на те, що ОСОБА_4 встановив умови погашення кредиту в іноземній валюті за допомогою фінансових операцій, котрих не було в переліку дозволених Банку операцій з готівковою іноземною валютою відповідно до наявної, в момент укладення договору Генеральної ліцензії (письмового Дозволу НБУ з Додатком). Істотні умови договору (порядок видачі кредиту) у спірному договорі відсутні, істотна умова погашення кредиту, не відповідає вимогам Генеральної ліцензії банку на право здійснення валютних операцій та вимогам інструкції про касові операції в банках України. Із змісту Кредитного договору не вбачається порядку видачі кредитних коштів (хоча умови і порядок видачі кредиту є істотною умовою кредитного договору відповідно до закону). Пунктом 5.1 оскаржуваного Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту та сплата відсотків здійснюється на рахунок який вказаний у п.4.1, а саме 17. На час здійснення правочину банк не мав необхідного обсягу субєктної дієздатності для вчинення вказаного правочину, оскільки у нього була відсутня генеральна ліцензія на право проведення такого роду операцій з готівковою іноземною валютою, а встановлений у Кредитному договорі порядок погашення кредиту у готівковій іноземній валюті - прямо суперечить Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» Станом на момент укладення Кредитного договору, ВАТ «ОСОБА_4 Аваль» володіло банківською ліцензією (№10 від 11.10.2006 р.) та Дозволом НБУ на здійснення операцій, в тому числі з валютними цінностями №10-4 від 11.10.2006 р. Додаток до вказаного Дозволу містив вичерпний перелік дозволених банку операцій з іноземною валютою. Для кредитування фізичних осіб з вказаного переліку в частині операцій з клієнтами - фізичними особами застосуванню підлягає лише положення п.2: ведення рахунків клієнтів (резидентів та нерезидентів) в іноземній валюті та клієнтів-нерезидентів у грошовій одиниці України, оскільки всі інші напрямки дозволеного використання іноземної валюти не може бути використано для кредитування за визначенням. (пункт 7 Додатку, «Залучення та розміщення іноземної валюти на валютному ринку України», не дає права на кредитування фізичних осіб в іноземній валюті, оскільки субєктний склад валютного ринку України прямо визначено статтею 6 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютний контроль». З урахуванням положень Генеральної ліцензії (письмового Дозволу НБУ з Додатком на право здійснення операцій з іноземною валютою) та положень правил ведення касових операцій і, відповідно, правил відображення таких операцій в бухгалтерському обліку в банках України, встановленому законом, видача та погашення кредиту в готівковій іноземній валюті можливо виключно з використанням поточного рахунку клієнта, відкритого йому в установі банку, на підставі договору банківського рахунку, відповідно до положень глави 72 ЦК України. Поточним рахунком клієнта, згідно Плану рахунків в банках України, затвердженому Постановою правління НБУ №280 від 17.06.2004 р. та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 26 липня 2004 р. за №919/9518 є рахунки 2620, що призначені для обліку коштів клієнта. Разом з тим, пунктами 4.1, 5.1 Кредитного договору передбачено, що повернення кредиту здійснюється на рахунок 17; сплата відсотків на рахунок 40. Договору на обслуговування рахунку 2509 між Банком та Позичальником не укладалося, а вказаний рахунок не є рахунком клієнта. Оскільки, субєктна дієздатність банку була обмежена наявною в момент укладення правочину, Генеральною ліцензією банку і в частині операцій з готівковою іноземною валютою банку було надано право лише на ведення рахунків клієнтів, відтак банк не мав права використання аналітичних внутрішньобанківських рахунків на видачу та приймання від фізичних осіб готівки іноземної валюти на рахунки, відмінні від поточного, оскільки це є грубим порушенням Генеральної ліцензії банку, Інструкції про касові операції в банках України та Інструкції з бухгалтерського обліку операцій з готівковими коштами та банківськими металами в банках України. Пункти 4.1, 5.1 Кредитного договору, суперечать встановленому чинним законодавством порядку повернення отриманих кредитів, порядку здійснення касових операцій з готівковою іноземною валютою, порядку відображення операціїї з готівковою іноземною валютою в бухгалтерському обліку банку, положення Генеральної ліцензії банку, що дозволяла йому проведення операцій з іноземною валютою, Декрету КМУ «Про валютне регулювання та валютний контроль», і є недійсними. Генеральна ліцензія, як основний дозвільний документ, на підставі якого банк мав право проводити операції з іноземною валютою, не давала йому права на проведення визначеної в договорі операції, то в такому випадку для проведення такої операції сторонам правочину необхідно було б отримати індивідуальну ліцензію НБУ, як вказано в ст.5 Декрету КМУ «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» від 19.02.1993 р., проте ні банк, ні позичальник такої індивідуальної ліцензії не отримували. Відсутність у Кредитному договорі умови щодо видачі кредиту та недійсність пункту щодо погашення кредиту за Кредитним договором тягне за собою недійсність кредитного договору в цілому, оскільки без шляхів видачі та погашення кредиту кредитний договір неможливо виконувати.

Представник ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» в судовому засіданні заявлены ним позовні вимоги підтримав повністю та просить суд їх задовольнити, проти зустрічного позову заперечив та просить суд в його задоволенні відмовити.

Представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позову ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» не визнав проти його задоволення заперечив, зустрічні позовні вимоги підтримав та просить їх задовльнити.

ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася та про причину неявки суд не повідомила, хоча неодноразово повідомлялась про місце та час розгляду справи.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

Згідно Кредитного договору №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року, Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль» (на даний час - Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_4 Аваль») в особі Тернопільської обласної дирекції «ОСОБА_4 Аваль», ОСОБА_2 було надано кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 70 000,00 доларів США, який він зобовязувався повернути згідно графіку погашення кредиту до 13 грудня 2026 року з відсотковою ставкою 15,25 % річних.

28 квітня 2007 року, між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №1 до кредитного договору №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року, відповідно до умов якої внесено зміни до кредитного договору №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року та викладено пп. 1.4 п.1 Договору в наступній редакції: процентна ставка за користування кредитом складає 14,10 відсотків річних.

19 лютого 2010 року між ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» та ОСОБА_2 укладено Додаткову угоду №014/0034/74/29406/1 до Кредитного договору №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року, за якою строк кредиту збільшено на 28 календарних місяців, до 13.04.2029 р. та капіталізовано прострочену заборгованість ОСОБА_2, у звязку з чим Графік погашення кредиту було викладено у новій редакції.

Банк повністю виконав зобовязання за кредитним договором, надавши Позичальнику кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, зазначених цим кредитним договором, що підтверджується Заявою на видачу готівки №К42/1 від 14.12.2006 року.

Згідно п.5.1 Договору, Позичальник зобовязується здійснювати безготівковим платежем або готівкою в касу Кредитора:

*щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця,

наступного за місяцем отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно Графіком та остаточне погашення отриманого кредиту до 13.04.2029 р. на рахунок, зазначений в п.4.1 цього Договору;

*щомісячно, до 15 (п'ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця,

наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту

сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів.

Умовами пункту 10.1. кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених положеннями цього Договору, Позичальник сплачує Кредитору пеню в розмірі 0,5 відсотків від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Згідно з Договором поруки від 14 грудня 2006 року, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль» в особі Тернопільської обласної дирекції «ОСОБА_4 Аваль» та відповідачем ОСОБА_5, остання зобовязувалася солідарно відповідати перед кредитором по зобовязаннях ОСОБА_2, що випливають з Кредитного договору №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року.

Відповідно до п.6.5 Кредитного договору, Кредитор має право достроково стягувати заборгованість за кредитом, нараховані проценти за користування кредитом та неустойки, у випадках невиконання Позичальником умов цього Договору та/або договорів застави/іпотек, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту, та в інших випадках, передбачених цим Договором.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_2 неналежно виконує взяті на себе зобовязання щодо погашення суми кредиту та відсотків.

Заборгованість ОСОБА_2 перед Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_4 Аваль», станом на 07 серпня 2014 р. складає 83 579 доларів США 39 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ, станом на 07.08.2014 р., складає 1 041 277 грн. 68 коп., з яких:

-52 082,82 долари США, що еквівалентно 648 876,21 грн. - заборгованість за кредиту,

-12 199,32 доларів США, що еквівалентно 151 985,79 грн. - заборгованість за відсотками,

-19 297,25 доларів США, що еквівалентно 240 415,68 грн. пеня за прострочення сплати кредиту та відсотків.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 610 ЦК України визначено, що невиконання зобов'язання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) визначає як порушення зобов'язання.

Згідно ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов"язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку.

В разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо інше не встановлено договором поруки, що регламентовано ст.554 ЦК України.

Згідно із ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Солідарний боржник не має права висувати проти вимоги кредитора заперечення, що ґрунтуються на таких відносинах решти солідарних боржників з кредитором, у яких цей боржник не бере участі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК.

В силу вимог ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах,, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Частиною 1 статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Аналізуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що позов ПАТ «ОСОБА_4 банк Аваль» є підставним та підлягає до задоволення, а тому вважає, що слід стягнути із відповідачів солідарно в користь позивача 83 579 доларів США 39 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ, станом на 07.08.2014 р., складає 1 041 277 грн. 68 коп., заборгованості за кредитним договором №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» про визнання недійсним кредитного договору, суд вважає, що він не підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Згідно ст.ст.6, 627 ЦК України, сторони мають право укласти договір, який не передбачений актами цивільного законодавства, але відповідає загальним засадам цивільного законодавства. Сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами. Сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Положення частин першої, другої і третьої цієї статті застосовуються і до односторонніх правочинів. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів" (у редакцій станом на час підписання Договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону.

Згідно ч.ч.1, 6 ст.19 Закону України «Про захист прав споживачів», нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: 1) вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; 2) будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Згідно ст.203 ЦК України, 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. ОСОБА_3, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

Як встановлено, при укладенні спірного договору, ОСОБА_2 погодив з банком розмір та порядок отримання кредитних коштів, графік погашення кредиту, строк повернення кредиту, відсоткову ставку за користування кредитними коштами.

ОСОБА_2 не представлено належних доказів на підтвердження вимог про здійснення ПАТ «ОСОБА_4 Аваль» нечесної підприємницької практики.

ОСОБА_2 підписавши Договір, додатки до нього, а також в подальшому додаткові угоди, погодився з усіма його умовами, у тому числі із розміром відсоткової ставки, графіком погашення платежів, строку виконання зобовязання.

Суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 на неправомірність надання банком кредиту в іноземній валюті за відсутності генеральної та індивідуальної ліцензії на валютні операції, виходячи з наступного.

Національний банк України видав Відкритому акціонерному товариству "ОСОБА_4 банк Аваль" банківську ліцензію № 10 від 11 жовтня 2006р. та дозвіл № 10-4 від 11 жовтня 2006р., додаток до дозволу № 10-4 від 11 жовтня 2006р., на підставі яких ОСОБА_4 має право здійснювати операції з валютними цінностями, в тому числі з розміщення іноземної валюти на валютному ринку України.

Так, відповідно до ст.2, п.3 ч.1 ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» кошти - гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. На підставі банківської ліцензії банки мають право здійснювати такі банківські операції: розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик.

Згідно ч.1 ст.49 Закону України «Про банки і банківську діяльність», як кредитні у цій статті розглядаються операції, зазначені у пункті 3 частини першої та у пунктах 3-7 частини другої статті 47 цього Закону.

Відповідно до ч.1 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» Національний банк України видає індивідуальні та генеральні ліцензії на здійснення валютних операцій, які підпадають під режим ліцензування згідно з цим Декретом.

Згідно п. «в», «г» ст.5 вказаного Декрету Кабінету Міністрів України індивідуальні ліцензії видаються резидентам і нерезидентам на здійснення разової валютної операції на період, необхідний для здійснення такої операції. Індивідуальної ліцензії потребують такі операції: надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі; використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави.

Згідно п.1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 р. N 483 використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Щодо вимог пп. «в» п. 4 ст. 5 вказаного Декрету Кабінету Міністрів України, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті

Таким чином, ПАТ «ОСОБА_4 Аваль», на підставі банківської ліцензії та письмового дозволу НБУ, укладаючи кредитний договір з позивачем в іноземній валюті та нараховуючи платежі за цим договором, діяв в межах своїх повноважень та згідно вимог чинного законодавства, підстави для визнання оспорюваного договору недійсними з цих підстав також відсутні.

Також суд вважає, що на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути із відповідачів в користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, ч.1 ст.88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.553, 554, 1046, 1048, 1049 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» до ОСОБА_2, ОСОБА_5 про стягнення боргу за Кредитним договором №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року - задовольнити.

Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) (проживають ІНФОРМАЦІЯ_1) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» заборгованість за кредитним договором №014/0034/74/29406 від 14 грудня 2006 року в розмірі 83 579 (вісімдесят три тисячі пятсот сімдесят девять) доларів США 39 центів, що в еквіваленті по курсу НБУ, станом на 07.08.2014 р., складає 1 041 277 (один мільйон сорок одна тисяча двісті сімдесят сім) грн. 68 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1), ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні із позовом в суд, тобто по 1 827 (одна тисяча вісімсот двадцять сім) грн. із кожного.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 Аваль» про захист прав споживачів, визнання недійсним кредитного договору, відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. ОСОБА_3, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.РОМАЗАН