УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» про стягнення страхового відшкодування, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «Брокбізнес» (далі - ПрАТ «СК «Брокбізнес») про стягнення страхового відшкодування.

З урахуванням уточнених позовних вимог, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 115 265 грн та судовий збір у розмірі 1 152 грн 65 коп.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтував тим, що між ним та ПрАТ «СК «Брокбізнес» 01 жовтня 2013 року було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту, відповідно до умов якого було застраховано належний йому на праві власності автомобіль марки Toyota, модель RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі - ДТП) вищезазначений автомобіль 16 серпня 2014 року отримав механічні пошкодження, що підтверджується довідкою про ДТП. На виконання умов договору позивач повідомив відповідача про настання страхового випадку, надавши йому всі необхідні документи. Проте, на заяву позивача щодо виплати страхового відшкодування відповідач листом від 03 жовтня 2014 року повідомив про відмову у такій виплаті в зв'язку з тим, що згідно з висновком спеціального інженерно-технічного дослідження обставин та механізму отримання пошкоджень комплекс наявних пошкоджень автомобіля позивача з технічної точки зору начебто не відповідає та не міг утворитися в дорожній обстановці, зафіксованій в представлених на дослідження матеріалах. На думку відповідача подані позивачем відомості щодо вказаної дорожньо-транспортної пригоди є неправдивими, а тому відповідно до п. 16.1.12 договору та п. 3 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про страхування» є підстави для відмови страховика у здійсненні страхових виплат.

Станом на 08 травня 2015 року позивач провів відновлювальний ремонт пошкодженого в результаті ДТП автомобіля марки TOYOTA модель RAV 4, реєстраційний номер НОМЕР_1, на суму 115 265 грн, а тому, вважаючи дії відповідача у справі незаконними, просив суд стягнути понесені ним збитки в рамках заявлених позовних вимог.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «СК «Брокбізнес» на користь ОСОБА_4 страхове відшкодування у розмірі 80 685 грн 50 коп. та судовий збір у розмірі 806 грн 85 коп.

У касаційній скарзі ПрАТ «СК «Брокбізнес» просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до районного суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм процесуального і матеріального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Вирішуючи спір, суди першої та апеляційної інстанцій виходили з того, що при розгляді справи позивачем доведено, а відповідачем не спростовано належними і допустимими доказами того, що подія, яка мала місце 16 серпня 2014 року, внаслідок якої було пошкоджено належний позивачеві і застрахований відповідачем транспортний засіб, є страховим випадком. Та обставина, що в даному випадку мав місце саме страховий випадок не спростована, призначеною за ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08 травня 2015 року судовою автотоварознавчою експертизою (висновок експерта НДЕКЦ № 271ат від 09 липня 2015 року) та судовою транспортно-трасологічною експертизою, призначеною за ухвалою апеляційного суду м. Києва від 19 жовтня 2015 року (висновок експертів КНДІСЕ № 19479/15-52 від 30 грудня 2015 року).

Дослідивши та врахувавши умови укладеного між сторонами у справі договору, а також положення ст. ст. 6, 8, 9, 16, 26 Закону України «Про страхування», ст. ст. 627, 629, 979 ЦК України, суди першої та апеляційної інстанцій дійшли обґрунтованих висновків про незаконність відмови відповідача у виплаті позивачеві страхової виплати в рахунок відшкодування відновлювального ремонту застрахованого пошкодженого автомобіля.

Разом з тим, визначаючи суму страхового відшкодування, що підлягає стягненню з відповідача, суди виходили з того, що зі страховика на користь страхувальника має бути стягнуто не 100% від суми страхового відшкодування, а 70 %, оскільки пошкоджений транспортний засіб було відремонтовано позивачем не на спеціалізованій станції технічного обслуговування і це виключає обов'язок відповідача по відшкодуванню відповідних збитків позивачеві у повному обсязі, як це передбачено умовами пунктів 15.10.2.2., 15.10.4. договору страхування, який погоджено та підписано сторонами у справі.

Питання щодо розподілу судових витрат вирішено судами за правилами ст. 88 ЦПК України.

Доводи касаційної скарги та наявні у матеріалах справи документи жодним чином висновків судів не спростовують, а тому, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Брокбізнес» відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 28 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

В.С.Висоцька

О.В. Кафідова