Дата документу 08.04.2016
Справа № 334/700/16-ц
Провадження № 2/334/1369/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«08» квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Добрєва М.В..,

при секретарі Франчук Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що її сестрі, ОСОБА_4 разом з чоловіком, ОСОБА_5, за життя, належала 47/100 частка будинку за № 2 по вул. Квітучій в м. Запоріжжі. Частина будинку, в розмірі 53/100, належить ОСОБА_3, родина якої придбала її у ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (спочатку вони були володільцями всього будинку в цілому). Після продажу частки, будинок був фактично поділений, має окремі входи з ізольованими від інших співвласників приміщеннями у вигляді квартир за №№ 1,2 з відповідним визначенням за узгодженням порядку користування земельною ділянкою.

В 1987 році помер ОСОБА_5 Після його смерті відкрився спадок у вигляді 47/200 часток будинку за № 2 по вул.. Квітучій в м. Запоріжжі. Спадкоємцями першої черги після його смерті були: дружина, ОСОБА_4 та син, ОСОБА_2, відповідач по справі. Дружина, ОСОБА_4, своєчасно звернулась до нотаріальної контори та успадкувала відповідну частку спадкового майна, що складала 47/400 часток будинку. Інший спадкоємець ОСОБА_2, син ОСОБА_5 та ОСОБА_4, до нотаріальної контори направив заяву щодо бажання отримати спадщину, але більш ніяких дій щодо оформлення та фактичного прийняття спадщини не виконав.

Зважаючи на частку, яка належала ОСОБА_6 в якості майна, набутого в шлюбі, загальна частка будинку, з урахуванням успадкованого, що їй належала складала: 47/200+47/400= 141/400 частка будинку за № 2 по вул.. Квітучій в м. Запоріжжі. В 1995 році ОСОБА_4 померла. За життя спадкодавцем було складено заповідальне розпорядження, згідно з яким позивачка була вказана в якості спадкоємця на все майно, що залишиться після смерті ОСОБА_6 Таким чином, на підставі заповіту, нею було успадковане 141/400 часток будинку за № 2 по вул.. Квітучій в м. Запоріжжі, після смерті сестри, ОСОБА_6 Право власності було належним чином зареєстровано у відповідній установі, ОП ЗМБТІ, реєстровий номер 12742.

Фактично, відразу ж після смерті сестри, позивачка переїхала до будинку № 2 по вул. Квітучій в м. Запоріжжі на постійне місце проживання, згодом вона зареєструвалася за місцем свого проживання. До теперішнього часу вона мешкаю в будинку, наглядає за ним, дбає про його стан, робить необхідний ремонт, підтримує його в належному стані. Сплачує необхідні комунальні та інші платежі. В фактичному користуванні позивачки перебуває не тільки 141/400 частка будинку, а й 47/400, право власності на яку теперішнього часу зареєстровано за померлим ОСОБА_5, оскільки його другий спадкоємець за законом, ОСОБА_2, на відміну від ОСОБА_6 право власності на спадок не оформив, свідоцтво на право власності в порядку спадкування не отримував і до теперішнього часу жодним чином не висловив свого бажання щодо належним чином оформлення свого права та користування спадковим майном. Майже за 20 років, які сплинули після смерті спадкодавця ОСОБА_5, відповідач взагалі ніколи не відвідував будинок, не дбав про нього, не утримував та жодним чином не висловив свого бажання щодо володіння ним. Зняття відповідача з реєстрації відбулося, за даними будинкової книги, в 1989 році, з цього часу фактичне місце перебування та мешкання відповідача невідоме.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити.

У судове засідання відповідач не зявився, про дату та час слухання справи був повідомлений належним чином, шляхом повідомлення через пресу.

У судове засідання третя особа не зявилася, надала суду заяву, що з позовом згодна, проти його задоволення не заперечує.

У судовому засіданні, у якості свідків, були допитані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 які підтвердили, що майже на протязі 15 років 47/100 часткою будинку, що належала родині ОСОБА_4 та ОСОБА_5, користується одноособово ОСОБА_1, позивачка, яка оселилась там після смерті своєї сестри, ОСОБА_4 Відповідача ОСОБА_2 за даною адресою не бачили більше ніж 15 років.

Суд, заслухавши пояснення представника сторони по справі, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 1 ст. 344 ЦК України передбачено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що позивач ОСОБА_1 набула право власності на 141/400 часток будинку № 2 по вул. Квітучій в м. Запоріжжі в порядку спадкування за заповітом після померлої сестри ОСОБА_4. В 1995 році офіційно зареєстроване місце проживання позивача за вищезазначеною адресою. На імя позивачки оформлені особові рахунки на всі комунальні та інші платежі по утриманню частки будинку № 2 по вул. Квітучій в м. Запоріжжі..

Отже відповідно до положень цієї статті, для оформлення права власності за набувальною давністю необхідна сукупність обставин, а саме тривалого, добросовісного, відкритого та безперервного володіння майном, як своїм власним. Тривалість володіння припускає, що повинен закінчитися передбачений в законі строк, а саме 10 років. Як вбачається з матеріалів справи, позивач добросовісно, відкрито та безперервно володіє 47/100 часткою будинку № 2 по вул. Квітучій в м. 1995 року, тобто більше 20 років. Володіння та користування нерухомим майном відбувалося відкрито та безперервно.

Як вбачається з пояснень представника позивача, за весь час користування 47/100 часткою будинку № 2 по вул. Квітучій в м. Запоріжжі, ніхто не предявляв вимог до цього майна, а отже права та інтереси власника або інших осіб не порушуються.

Керуючись ст.. 344 ЦК України, ст.ст. 58-60, 209, 212, 214-215, 218, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності в порядку набувальної давності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 47/400 частин будинку №2 по вул..Квітучій в м.Запоріжжі, в порядку набувальної давності, після померлого ОСОБА_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Добрєв М. В.