У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 285/1491/16-ц

провадження № 2/0285/978/16

27 травня 2016 року м. Новоград-Волинський

Суддя Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області Савицька Л. Й., розглянувши матеріали

позовної заяви ОСОБА_1

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон» (далі-Товариство)

про захист прав споживачів,

ВСТАНОВИЛА:

25.05.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просив визнати недійсним договір фінансового лізингу № 002473, укладений 28.06.2015 року між ним та відповідачем та стягнути 114073,12 грн.

З позовної заяви та додатків до неї вбачається, що позивач по справі, оспорює договір укладений між ним та Товариством, відповідно до якого відповідач зобовязався придбати у свою власність автомобіль та передати у користування позивачу, який у свою чергу зобовязався сплачувати за користування автомобілем періодичні лізингові платежі.

Відповідно до вимог ч.2ст. 109 ЦПК України позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їх місцезнаходженням.

Згідно з п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 12.04.1996 р. (зі змінами) «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» до відносин, які регулюються ЗУ «Про захист прав споживачів» належать, зокрема, ті, що виникають із договорів про надання фінансово-кредитних послуг для задоволення власних побутових потреб громадян (у тому числі про надання кредитів, відкриття й ведення рахунків, проведення розрахункових операцій, приймання і зберігання цінних паперів, надання консультаційних послуг).

В той час договір фінансового лізингу є публічним договором.

Відповідно до ч.1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі).

Нормою ч.1 ст.633 ЦК України визначено поняття публічного договору, а саме: публічним договором є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов'язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв'язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).

Отже, правовідносини, які виникли між ОСОБА_1 та Товариством є договірними, оскільки випливають з договору лізингу і не підпадають під положення ст. 110 ЦПК України та Закону України "Про захист прав споживачів", тому суддя приходить до висновку, що позовна заява підлягає поверненню в порядку ст. 115 ЦПК України.

Відповідно до ст. 115 ЦПК України, якщо суддя, вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, встановить, що справа не підсудна цьому суду, заява повертається позивачеві для подання до належного суду, про що постановляється ухвала.

Відповідно до ч. 5 ст. 121 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст.ст. 109, 115, 121, 208-210 ЦПК України,

УХВАЛИЛА:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Еталон» про захист прав споживачів повернути позивачу разом з усіма доданими до неї матеріалами.

Розяснити, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини що стали підставною для її повернення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Житомирської області через Новоград-Волинський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її отримання.

Суддя: Л. Й. Савицька