Ухвала

іменем україни

7 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Висоцької В.С., Гримич М.К.,

Умнової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши у судовому засіданні справу за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», зацікавлені особи: публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», ОСОБА_3, про заміну сторони виконавчого провадження, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на ухвалу Харківського районного суду Харківської області від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року,

встановила:

У листопаді 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія») звернулося до суду з указаною заявою, мотивуючи тим, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року з ОСОБА_3 на користь

ПАТ «УкрСиббанк» стягнута заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 26 жовтня 2007 року в розмірі 13 976,47 доларів США. 25 березня 2015 року Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист.

20 квітня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу, відповідно до якого право грошової вимоги за наведеним вище договором про надання споживчого кредиту перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ураховуючи наведене, заявник просив замінити сторону виконавчого провадження стягувача ПАТ «УкрСиббанк» на його правонаступника

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Харківського районного суду Харківської області

від 13 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року, в задоволенні заяви відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить скасувати постановлені в справі ухвали та постановити нову ухвалу, якою заяву задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарг та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України суд касаційної інстанції скасовує ухвалу і передає питання на новий розгляд до суду першої або апеляційної інстанції, якщо було порушено порядок, встановлений для його вирішення.

Відмовляючи в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що в матеріалах справи відсутні відомості про відкриття виконавчого провадження, а нормами діючого законодавства не передбачено заміну сторони у справі після вирішення справи по суті та до відкриття виконавчого провадження.

Проте повністю з такими висновками погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 29 січня 2015 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнута заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 26 жовтня 2007 року в розмірі

13 976,47 доларів США.

25 березня 2015 року Харківським районним судом Харківської області видано виконавчий лист.

За умовами договору факторингу від 20 квітня 2015 року, укладеного між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк», право грошової вимоги за наведеним вище договором про надання споживчого кредиту перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія»

Підставами виникнення цивільних прав і обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини (п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст. 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов'язаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст. 512 ЦК України, ст. 378 ЦПК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов'язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пп. 1, 2 ч. 1 ст. 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У зв'язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв'язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до ч. 5 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов'язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов'язки в зобов'язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року № 6-122цс13, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є наступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов'язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

Крім того, норма ст. 378 ЦПК України має імперативний характер, оскільки в ній прямо визначено правило поведінки, а саме замінити сторону виконавчого провадження, а не замінювати сторону виконавчого провадження лише у відкритому виконавчому провадженні чи за інших обставин.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу стягувача відповідає змісту ст. ст. 512, 514 ЦК України та ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, суди не звернули уваги на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії згідно із Законом України «Про виконавче провадження».

Таким чином, суди у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 315 ЦПК України зазначених вимог закону не врахували, не з'ясували належним чином фактичних обставин справи щодо заявлених вимог; які правовідносини сторін випливають з установлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин та дійшли передчасного висновку про відмову в задоволенні заяви ТОВ «ФК «Довіра та гарантія».

Оскільки судами порушені норми матеріального та процесуального права, ухвали суду першої та апеляційної інстанції згідно з вимогами п. 2

ч. 1 ст. 342 ЦПК України підлягають скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції на новий розгляд.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» задовольнити частково.

Ухвалу Харківського районного суду Харківської області

від 13 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 16 березня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийО.С. Ткачук

Судді:
В.С. Висоцька
М.К. Гримич

О.В. Умнова

І.М. Фаловська