АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№22-ц/796/4429/2016 Головуючий у1-й інстанції - Катющенко В.П.
Доповідач - Панченко М.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого - Панченка М.М.,

суддів - Барановської Л.В., Побірченко Т.І.,

при секретарі - Куркіної І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила стягнути з відповідача на свою користь на утримання малолітньої дитини аліменти в розмірі ј частини від усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Посилалась на те, що від шлюбу з відповідачем має сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, який повністю перебуває на утриманні матері, а відповідач, в свою чергу, участі у вихованні дитини не бере, приховує відомості про своє працевлаштування та не надає будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини, що й стало підставою для звернення до суду із вказаними позовними вимогами.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 у розмірі ј частини доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 лютого 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. В частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць рішення допущено до негайного виконання. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/5 частини його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Послався на те, що судом при визначенні розміру аліментів не враховано матеріальний стан відповідача, який ніде не працевлаштований та має на утриманні іншу дитину - малолітню ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Крім того, зазначав, що перебуває у стосунках з іншою жінкою - ОСОБА_8, яка є інвалідом ІІІ групи.

Заслухавши доповідь судді Панченка М.М., пояснення осіб, що з'явились до суду, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про стягнення аліментів в розмірі ј частини доходу відповідача, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач зобов'язаний надавати позивачеві матеріальну допомогу з утримання свого малолітнього сина та має можливість таку допомогу надавати у зазначеному вище розмірі.

Колегія судів з таким висновком погоджується повністю.

Згідно статті 180 Сімейного Кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

У разі винесення судом рішення про стягнення аліментів, згідно частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (частина перша статті 183 СК України).

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Керуючись указаними правовими нормами, судом першої інстанції ухвалено рішення про стягнення з відповідача ј частини його доходу на утримання його малолітнього сина - ОСОБА_5.

За змістом ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних осіб, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи.

Посилання скаржника на те, що на його утриманні перебуває інша дитина - малолітня ОСОБА_7, в даному випадку не може впливати на розмір стягнутих судом аліментів, оскільки при стягненні ј частини від доходу ОСОБА_2 жодним чином не будуть порушуватися законні права та інтереси іншої дитини відповідача.

Посилання відповідача на факт перебування у стосунках з іншою жінкою, яка є інвалідом ІІІ групи, не приймаються колегією суддів до уваги, оскільки дана обставина не є такою, що може бути врахована судом при визначенні розміру аліментів в розумінні ст. 182 СК України. Так ІІІ група інвалідності ОСОБА_8 не може свідчити про її непрацездатність та перебування на утриманні ОСОБА_2.

Крім того, доводи апеляційної скарги про неможливість сплачувати визначений судом розмір аліментів, у зв'язку з непрацевлаштованістю скаржника, не витримують жодної критики, оскільки відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, на яку чинним законодавством покладено обов'язок піклування та утримання своїх неповнолітніх дітей.

Щодо посилання скаржника на ст. 184 СК України, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Так, як вбачається з ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Із системного аналізу указаної правової норми вбачається, що стягнення аліментів саме в твердій грошовій сумі є виключно правом, а не обов'язком суду.

Крім того, в прохальній частині апеляційної скарги відповідач просить стягнути з нього на користь позивача на утримання малолітньої дитини аліменти саме у відповідній пропорції від його доходу, у зв'язку з чим колегія не вбачає підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Зазначене не позбавляє сторін права в подальшому при зміні обставин, передбачених ст.192 СК України, звернутись до суду з вимогами про зміну розміру аліментів.

З огляду на вищевикладене, заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 року ухвалено на повно з'ясованих обставинах з дотриманням норм матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, а заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 27 березня 2015 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: