Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №320/4184/13 Головуючий у 1 інстанції: Редько О.В.
Провадження № 22-ц/778/31/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«07» червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

ОСОБА_2,

секретар: Мельник З.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та як представник малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Мелітопольської районної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та як представник малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, про визнання недійсною додаткової угоди до договору про іпотечний кредит та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2013 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом, який протягом розгляду справи уточнило, до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, яка діє в своїх інтересах та як представник малолітніх ОСОБА_6, ОСОБА_7, третя особа: Служба у справах дітей Мелітопольської районної адміністрації, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що відповідно до укладеного договору № ZPMWGI від 21 грудня 2007 року (в редакції договору від 07 серпня 2008року) ОСОБА_3 отримала кредит в розмірі 27 990, 81 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмір 14,04% на рік на суму залишку заборгованості з кінцевим терміном повернення 21.12.2021 року.

У звязку із неналежним виконанням зобовязань за кредитним договором у ОСОБА_3 виникла заборгованість станом на 10 грудня 2014 року у загальному розмірі 99 478, 78 доларів США, яка складається з: 27632,87 доларів США заборгованість за тілом кредиту; 20923,45 доларів США проценти за користування кредитом; 4738,27 доларів США винагорода за резервування ресурсів; 42747,13 доларів США пеня; 3437,06 доларів США штраф відповідно до п. 5.3 кредитного договору.

В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між банком і ОСОБА_3 укладено договір іпотеки № ZPMWG8 від 21 грудня 2007 року, згідно якого ОСОБА_3 надала в іпотеку житловий будинок № 32 по вул. Молодіжній у с. Костянтинівка Мелітопольського району Запорізької області, обумовлена сторонами ціна предмету іпотеки дорівнює 176 750 грн.

На підставі зазначеного просило:

- в рахунок погашення бору за кредитним договором № ZPMWGI від 21.12.2007 року (в редакції договору від 07.08.2008 року), який станом на 10.12.2014 рік становить 99 478, 78 доларів США, звернути стягнення на житловий будинок загальною площею 89, 70 кв. м., житловою площею 56, 70 кв. м., який розташований за адресою: Запорізька обл., Мелітопольський район, с. Костянтинівка, вул. Молодіжна, буд. 32, та належить на праві власності ОСОБА_3 шляхом продажу будинку ПАТ КБ «ПриватБанк» від власного імені за договором купівлі-продажу в порядку, визначеному статтею 38 Закону України «Про іпотеку» за ціною, що буде визначена на підставі висновку оцінювача, з наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» права отримувати витяги з реєстру прав власності на нерухоме майно, отримати кадастровий номер земельної ділянки отримати матеріали технічної інвентаризації, технічний паспорт, дублікат правоустановлюючого документа, витяг з Державного реєстру іпотек, витяги з Державного реєстру правочинів та інших прав, необхідних для здійснення продажу, виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, малолітніх ОСОБА_6 та ОСОБА_7 з вказаного житлового будинку без надання їм іншого житлового приміщення, стягнути з відповідачів судові витрати.

В листопаді 2014 року ОСОБА_3 подала до суду зустрічну позовну заяву.

В обґрунтування зазначила, що 21.12.2007 року між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» був укладений договір про іпотечний кредит № ZPMWGI, за умовами якого вона отримала кредит у розмірі 130 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 15, 00 % на рік, строком до 21.12.2021 року. Кредит був наданий на споживчі потреби для поліпшення якості житлового будинку № 32 по вул. Молодіжній у с. Костянтинівка Мелітопольського району, де вона проживає з матірю ОСОБА_4, донькою ОСОБА_5 та онучками ОСОБА_6, 2010 р. н., ОСОБА_7, 2012 р. н.

Отримавши позовну заяву банку, дізналась про укладання 07.08.2008 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» додаткової угоди до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI, за умовами якої вказаний вище договір про іпотечний кредит був викладений в новій редакції та зазначена сума кредиту 27 990, 81 доларів США.

Зазначених грошових коштів вона не отримувала і не підписувала додаткової угоди та інших додатків до даної угоди, та не виявляла бажання змінювати валюту кредитування з гривні на долари США.

Крім того, відповідно до висновку експерта Д/№319 від 25 жовтня 2014 року підписи у вказаній додатковій угоді, додатку №1 до неї, заявах про продаж іноземної валюти та про прийняте рішення змінити валюту від 07 серпня 2008 року виконані не нею, я іншою особою.

На підставі зазначеного просила визнати недійсною додаткову угоду від 07 серпня 2008 роком до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, та зобовязати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок розміру її заборгованості згідно з умовами договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, враховуючи національну грошову одиницю України гривню, стягнути з банку на її користь понесені судові витрати.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_3 задоволено.

Визнано недійсною додаткову угоду від 07 серпня 2008 року до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3

Зобовязано ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок розміру заборгованості ОСОБА_3 згідно з умовами договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, укладеному між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3, враховуючи національну грошову одиницю України гривню.

Стягнуто з ПАТ «Приватбанк» на користь ОСОБА_3 витрати на проведення почеркознавчої експертизи 1687 грн. 68 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 відмовити, стягнути з ОСОБА_3 судові витрати.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції встановлено, що 21.12.2007 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» та ОСОБА_3 було укладено договір про іпотечний кредит № ZPMWGI (далі - іпотечний договір), за умовами якого банк надав, а ОСОБА_3 отримала кредитні кошти сумі 130 000 грн., на строк до 21.12.2021 року та зобовязалась сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 15,00% річних, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, визначені цим договором (т.1, а.с.11-14).

Згідно з п. 10.3 договору всі зміни та доповнення до цього договору викладаються в письмовій формі та набувають чинності з моменту їх підписання уповноваженими на те представниками сторін.

До суду представником позивача було надано Додаткову угоду до Іпотечного договору, датовану 07.08.2008 року, та Додаток №1 до цієї додаткової угоди (графік погашення кредиту) (т.1, а.с.15-19).

Зі змісту п. 1.1 Додаткової угоди слідує, що банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений у п. 8.1 цього Договору.

Відповідно до п.8.1 Додаткової угоди банк зобовязується надати позичальникові кредитні кошти шляхом перерахування на рахунок № 5811 на строк з 07.08.2008 року по 21.12.2012 рік включно у вигляді строкового кредиту у розмірі 27 990, 81 доларів США зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагорода за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми наданого кредиту у момент надання кредиту, винагорода за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагорода за проведення додаткового моніторингу згідно п.7.2 даного Договору, погашення кредиту здійснюється згідно графіка погашення кредиту (Додаток №1), сума щомісячного платежу за яким складає 447,82 долари США.

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи Д/№ 319 від 25.10.2014 року: підпис у графах «Позичальник» на кожній сторінці, в графі «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто», в графі «Підпис» розділу 9.2 «Позичальник», у Додатковій угоді від 07.08.2008 року до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою; підписи, в графах «Позичальник», «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто», у Додатку № 1 «Графік погашення кредиту» до Додаткової угоди від 07.08.2008 року до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою; підпис, в графі «Підпис клієнта, ПІБ» в заяві № 1 про продаж іноземної валюти від 07.08.2008 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою; підпис, в графі «Подпись» в заяві від ОСОБА_3 про прийняте рішення змінити валюту від 07.08.2008 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою; короткий рукописний запис «Бирюкова», у графі «Позичальник» Додатку № 1 «Графік погашення кредиту» до додаткової угоди від 07.08.2008 року до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою (т.1, а.с. 173-178).

Судом також встановлено та не заперечувалось сторонами у справі, що відповідно до п. 8.1 додаткової угоди від 07.08.2008 року грошові кошти у сумі 27 990,81 доларів США ОСОБА_3 від ПАТ КБ «ПриватБанк» не отримувала, ці кошти не зараховувались на її банківський рахунок.

Частиною 1 ст. 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Відповідно до положень ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави та суспільства, його моральним засадам,волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчиняться у формі, встановленої законом.

За змістом ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

З огляду на викладені обставини, суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про наявність підстав для задоволення зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк», про визнання недійсною додаткової угоди до договору про іпотечний кредит.

Оскільки вимоги зустрічного позовуОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про зобовязання вчинити певні дії - здійснити перерахунок розміру її заборгованості згідно з умовами договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, враховуючи національну грошову одиницю України гривню, є похідними від вимог про визнання додаткової угоди недійсною, суд обґрунтовано задовольнив зустрічний позов в цій частині.

Суд врахував, що вимоги первісного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором в розмірі 71552,48 доларів США ґрунтуються саме на умовах Додаткової угоди до договору про іпотечний кредит, який не підписаний ОСОБА_3, докази в обґрунтування вимог щодо звернення стягнення в рахунок заборгованості за умовами договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року банком не надавались, а тому правильно відмовив у задоволенні зазначених вимог.

Довід апеляційної скарги про те, що суд не надав належної уваги показанням свідка ОСОБА_8, яка роздруковувала проект додаткової угоди до договору про іпотечний кредит та надавала його для підписання ОСОБА_3, в якості доказу укладання договору саме ОСОБА_3, колегія суддів вважає неприйнятним з наступних підстав.

Питання належності та допустимості доказів врегульовано ст. ст. 57-59 ЦПК України.

У абз. 2 п. 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що зі змісту абз. 2 ч. 1 ст. 218 ЦК України не може доводитися свідченням свідків не лише заперечення факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин, а й факт його вчинення, а також виконання зобов'язань, що виникли з правочину. Випадки, коли свідчення свідків допускаються як засіб доказування факту вчинення правочину, у ЦК України визначені прямо ( ч. 2 ст. 937, ч. 3 ст. 949 ЦК України).

З метою виконання положень ч.4 ст.10 ЦПК України щодо сприяння судом всебічному і повному зясуванню обставин справи, колегія суддів задовольнила клопотання представника ПАТ КБ «ПриватБанк» про призначення повторної почеркознавчої експертизи.

Відповідно до висновку повторної судової комісійної почеркознавчої експертизи № 519 від 25.03.2016 року: підпис у графах «Позичальник» на кожній сторінці, в графі «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто», в графі «Підпис» розділу 9.2 «Позичальник», у Додатковій угоді від 07.08.2008 року до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою; підписи, в графах «Позичальник», «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто», у Додатку № 1 «Графік погашення кредиту» до Додаткової угоди від 07.08.2008 року до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, виконані не ОСОБА_3, а іншою особою; підпис, в графі «Підпис клієнта, ПІБ» в заяві № 1 про продаж іноземної валюти від 07.08.2008 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою; підпис, в графі «Підпис» в заяві від ОСОБА_3 про прийняте рішення змінити валюту від 07.08.2008 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою; короткий рукописний запис «Бирюкова», у графі «Позичальник» Додатку № 1 «Графік погашення кредиту» до додаткової угоди від 07.08.2008 року до договору про іпотечний кредит № ZPMWGI від 21.12.2007 року, виконаний не ОСОБА_3, а іншою особою; ознаки, які б свідчили про вплив на процес письма в момент виконання досліджуваних підписів та рукописного запису зовнішніх (до яких зокрема відноситься незручна поза виконавця, незвичне тримання пишучого приладу, виконання почеркових обєктів лівою рукою тощо) та внутрішніх збиваючих факторів (зокрема емоційний стан збудження або пригнічення тощо) відсутні (т.2, а.с. 144-150).

Довід про те, що у ОСОБА_3 була воля на укладання додаткової угоди, з дня укладання додаткової угоди вона знала про цю угоду, ухвалила її та приступила до її виконання, що підтверджується наданими позивачем квитанціями за період з 29.08.2008 року по 26.03.2009 року, колегія суддів також вважає неприйнятним з огляду на таке.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

За положеннями частин 1 та 2 ст. 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття повинна бути повною і безумовною. Якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору, яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом.

За змістом п.8.1 Додаткової угоди погашення кредиту провадиться в строки згідно з графіком погашення кредиту (Додаток №1), сума щомісячного платежу за яким складає 447, 82 долари США.

В суді першої інстанції відповідач не заперечувала виконання умов саме договору про іпотечний кредит у період з 29.08.2008 року по 26.03.2009 року, та пояснювала, що платежі вносились нею в касу банку в національній валюті - гривні.

Матеріали справи не містять та позивачем не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_3 вчинила дію щодо виконання саме умов додаткової угоди від 07.08.2008 року: сплатила суму щомісячного платежу в розмірі, передбаченому п.8.1 Додаткової угоди - 447, 82 доларів США, а також що їй відомі були інші умови додаткової угоди та вона на них погодилась.

Крім того в квитанціях, на які посилається представник банку в якості доказів виконання відповідачем умов спірної додаткової угоди від 07.08.2008 року, зазначено, що оплата прийнята банком на підставі договору від 21.12.2007 року (т.1, а.с.151-159). Цей факт підтвердив в суді апеляційної інстанції представник позивача.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано ПАТ КБ «ПриватБанк», про існування спірної додаткової угоди ОСОБА_3 дізналась у серпні 2013 року, отримавши позовну заяву про звернення стягнення на предмет іпотеки, тому підстав для застосування строку позовної давності та відмові у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсною додаткової угоди до договору про іпотечний кредит та зобовязання вчинити певні дії у суду першої інстанції не було.

Не заслуговує на увагу твердження позивача про те що суд необґрунтовано не задовольнив клопотання банку про застосування строку позовної давності, який, на думку позивача сплив 07.08.2011 року (через три роки після укладання додаткової угоди).

Як встановлено судом першої інстанції та не спростовано позивачем, про існування спірної додаткової угоди ОСОБА_3 дізналась в квітні 2013 року, отримавши позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк».

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та для ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ст.ст.304,307,308,313-315,319 ЦПК України,колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 червня 2015 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: