Справа № 169/160/16-ц
Провадження № 2/169/92/16
ТУРІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 квітня 2016 року смт Турійськ
Турійський районний суд Волинської області в складі
головуючого судді Тітівалова Р.К.,
секретаря судового засідання Веремчук Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мокрецької сільської ради Турійського району Волинської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,
ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Мокрецької сільської ради Турійського району про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.
Позов мотивований тим, що 28 травня 1996 року померла мати позивача ОСОБА_2, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами по вул. Паралельна, 21 в с. Туропин Турійського району Волинської області. За життя ОСОБА_2 склала заповіт і заповіла належне їй майно своїм дітям, з яких лише позивач фактично вступила в управління спадковим майном і прийняла спадщину, оскільки інші спадкоємці ОСОБА_3, який помер 09 березня 2012 року, ОСОБА_4, який помер 09 листопада 2013 року, за життя подали до нотаріальної контори заяви про відмову від спадщини, а ОСОБА_5 та ОСОБА_4 не прийняли спадщину у встановленому законом порядку. Вказуючи, що в нотаріальній конторі їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, просила визнати за нею право власності на вищевказаний спадковий житловий будинок із господарськими спорудами в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2
У судове засідання позивач та її представник не зявилися, хоча про час і місце розгляду справи були належним чином у встановленому законом порядку повідомлені, подали до суду письмову заяву, в якій вказали, що не заперечують проти заочного розгляду справи, та просили позов задовольнити і розглядати справу без їхньої участі.
Представник відповідача у судове засідання не зявився, хоча про час і місце розгляду справи був належним чином у встановленому законом порядку повідомлений. Про причини неявки суд не повідомляв, заяву про розгляд справи за його відсутності не подавав.
Враховуючи, що в судове засідання учасники судового розгляду не зявилися, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснювалося.
Відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд проводить заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.
За змістом ст.ст. 524, 548 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.
Відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Судом встановлено, що ОСОБА_2 померла 28 травня 1996 року (а.с. 10) і після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з надвірними спорудами, що знаходиться по вул. Паралельна, 21 в с. Туропин Турійського району (а.с. 21).
За життя ОСОБА_2 22 квітня 1996 року склала заповіт, відповідно до якого все майно заповіла своїм дітям: ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_6 (а.с. 42).
Спадкоємці ОСОБА_3 та ОСОБА_4 померли (а.с. 15-16), але за життя подали до нотаріальної контори заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті матері (а.с. 40).
ОСОБА_5 та ОСОБА_4 протягом шести місяців після смерті матері заяву про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори не подавали і в управління або володіння спадковим майном не вступали, а тому в контексті положень ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР вважаються такими, що відмовилися від спадщини.
Єдиним спадкоємцем за заповітом, який фактично вступив в управління та володіння спадковим майном, доглядає за будинком та обробляє земельну ділянку, є дочка спадкодавця ОСОБА_6, яка після одруження змінила прізвище на ОСОБА_1 (а.с. 11, 21).
Належність вищевказаного будинку спадкодавцеві ОСОБА_2 підтверджується випискою з погосподарської книги Мокрецької сільської ради Турійського району № 8 (а.с. 22).
До складу спадкового домоволодіння входять житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 86 кв. м, житловою площею 63,9 кв. м, та господарська будівля сарай «Б-1» (а.с. 23-25).
Постановою державного нотаріуса від 14 березня 2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, які підтверджують його належність спадкодавцю ОСОБА_2 (а.с. 14).
Інших спадкоємців за заповітом чи законом, а також таких, що мають право на обовязкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_2, немає.
Заповіт, складений спадкодавцем ОСОБА_2 22 квітня 1996 року, не змінювався і є дійсним (а.с. 35-36).
Наведені обставини справи обєктивно підтверджуються дослідженими судом матеріалами спадкової справи № 233/2010 до майна померлої ОСОБА_2 (а.с. 37-49).
За таких обставин справи, які підтверджуються належними і допустимими доказами, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність у позивача права на спадкування за заповітом після смерті матері та правових підстав для визнання за нею права власності на спадкове нерухоме майно.
Судові витрати суд залишає за позивачем у звязку з відповідним її клопотанням.
На підставі викладеного, ст.ст. 524, 548, 549, 553 ЦК УРСР та керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 197, 209, 213-215, 218, 224, 228 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок «А-1» з прибудовою «а», загальною площею 86 кв. м, житловою площею 63,9 кв. м, з господарською будівлею сарай «Б-1», що знаходиться за адресою: вул. Паралельна, 21, с. Туропин Турійського району Волинської області, в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_2, яка померла 28 травня 1996 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Волинської області через Турійський районний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги заочне рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.