АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/2931/16 Справа № 189/47/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Пустовар О. С. Доповідач - Черненкова Л.А.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 квітня 2016 року м. Дніпропетровськ Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - Черненкової Л.А.

суддів - Пономарь З.М., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання договору оренди землі, стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, пені за затримку розрахунку за оренду землі, три проценти річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, інфляційних збитків та судового збору, -

В С Т А Н О В И Л А:

12 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із зазначеним позовом, за яким просив розірвати договір оренди землі та стягнути з відповідача на його користь несплачену орендну плату за 2013, 2014, 2015 роки з урахуванням пені згідно з наданими розрахунками: борг по орендній платі за 2013,2014,2015 роки - 15000 грн.; розмір пені за 2013,2014,2015 роки складає 6130 грн., 3% відсотки річних від прострочення суми боргу станом на 13 січня 2016 року в розмірі 504 грн., інфляційні збитки в розмірі 6259,25 грн. та стягнути судовий збір. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив, що він є власником земельної ділянки загальною площею 4,4900 га з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області. Згідно з договором оренди землі від 03 квітня 2013 року № б/н, зареєстрованим Реєстраційною службою Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 03.04.2013 року, земельна ділянка була передана позивачем - відповідачу у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору за актом її приймання - передачі. Пунктом 8 договору оренди землі за користування земельною ділянкою була встановлена орендна плата у розмірі 5 000 гривень за 2013 рік; 5 000 гривень за 2014 рік; 5 000 гривень за 2015 рік; 5 000 гривень за 2016 рік; 5 000 гривень за 2017 рік. Згідно з пунктом 10 орендна плата має сплачуватись позивачу відповідачем щорічно, не пізніше 1 грудня. Пунктом 13 договору передбачена пеня, у разі несплати орендної плати у строки, визначені договором у розмірі 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення. Проте, орендна плата за 2013 рік та 2014 рік, 2015 рік в сумі 15 000 гривень позивачу не виплачена. В зв'язку з чим просив задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі.

Рішенням Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року ухвалено: позов ОСОБА_3- задовольнити частково; розірвати договір оренди земельної ділянки № б/н від 03.04.2013 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, зареєстрований Реєстраційною службою Покровського районного управління юстиції Дніпропетровської області 03.04.2013 року; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 15 000 гривень боргу за оренду земельної ділянки за 2013, 2014, 2015 роки; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 3870 гривень пені за затримку розрахунку за оренду землі в 2013 році; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 2040 гривень пені за затримку розрахунку за оренду землі в 2014 році; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 220 гривень пені за затримку розрахунку за оренду землі в 2014 році; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 три проценти річних від простроченої суми за 2013 рік за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 318 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 три проценти річних від простроченої суми за 2014 рік за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 168 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 три проценти річних від простроченої суми за 2015 рік за невиконання грошового зобов'язання у розмірі 18 гривень; стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 витрати по сплаті судового збору в розмірі 279 грн.; в решті позовних вимог відмовити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, як законне та обґрунтоване, та таке, що ухвалене на основі повного та всебічно з'ясованих обставин.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, що з'явилися, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги в її межах та межах позовних вимог, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам в повному обсязі рішення суду не відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору оренди земельної ділянки від 03 квітня 2013 року, земельна ділянка загальною площею 4,4900 га. з кадастровим номером НОМЕР_1, яка розташована на території Гаврилівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області була передана позивачем - відповідачу у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору за актом її приймання - передачі. Згідно п.п.2,3,7 договору ОСОБА_3 передав ОСОБА_2 строком на п'ять років в оренду земельну ділянку загальною площею 4,4900 га, в строкове платне користування для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Гаврилівської сільської ради Покровського району, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 122706,49 грн. Договір складено на 5 років. Відповідно до акту приймання - передачі земельної ділянки по договору оренди від 03 квітня 2013 року, передачу та прийом земельної ділянки, яка знаходиться у власності ОСОБА_3, здійснено на підставі договору оренди земельної ділянки, зареєстрованого 03 квітня 2013 року, який укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 Цей акт складено про те, що ОСОБА_3 передав земельну ділянку площею 4,4900 гектарів в тимчасове користування на умовах оренди ОСОБА_2 Так, як вбачається з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, власником земельної ділянки, площею 4,49 га. є ОСОБА_3 та дана земельна ділянка передана в строкове платне користування ОСОБА_2 Строк дії до 03.04.2018 року, з правом пролонгації. З правом передачі в піднайом (суборенду). Пунктами 8,9,10 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі у гривнях у розмірі - 2013 рік - 5000 грн., 2014 рік - 5000 грн., 2015 рік - 5000 грн., 2016 рік - 5000 грн., 2017 рік - 5000 грн. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції. Орендна плата вноситься до 01 грудня поточного року. В період з 2013 року по 2015 рік включно відповідач не дотримувався умов договору, та не сплатив орендну плату у розмірі 15000 грн. На прохання представника позивача, а саме вимоги про сплату заборгованості за оренду земельного паю за 2013, 2014 роки, які є власністю ОСОБА_3 з виплати орендної плати, ніяких об'єктивних відповідей від відповідача не надходило.

Задовольняючи позов частково районний суд виходив з того, що внаслідок порушення умов договору орендарем, орендодавець не отримує орендну плату, на яку розраховував та має право згідно з умовами договору, що на думку суду є істотним порушенням договору, а тому є підстави для розірвання договору оренди та стягнення заборгованості по орендній платі за 2013, 2014, 2015 роки в розмірі 15000 грн. Посилання відповідача в судовому засіданні на розписки щодо отримання представником позивача - ОСОБА_4 орендної плати за оренду земельного паю за 2014 рік в сумі 5000 грн. (а.с.44,103) суд не може взяти до уваги, так як в розписці відсутній підпис представника позивача, як він пояснив в судовому засіданні, що не поставив підпис так як кошти не були передані. Суд також не бере до уваги пояснення свідка з приводу передачі коштів, так як вона являється близьким родичем відповідача, а саме дружиною, тому може бути зацікавленою особою по справі. Відповідно до пункту 10 договору оренди, орендна плата вноситься до 1 грудня поточного року, згідно пункту 13 цього договору разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожний день прострочення. На даний позивачем розрахунок пені перевірено судом та визнано правильним. Наводиться станом на 13.01.2016 рік, тобто за 744 дні прострочення сплати орендної плати, згідно остаточно уточненої позовної заяви: за 2013 рік - 3870 грн. = 5000 грн. х 0,1 : 100 = 5 грн. щодня х774 дні, за 2014 рік - 2040 грн. = 5000 грн. х 0,1 : 100 = 5 грн. щодня х 409 дні, за 2015 рік - 550 грн. = 5000 грн. х 0,1 : 100 = 5 грн. щодня х 44 дні. Всього - 3870 грн. + 2040 грн. + 220 = 6130 грн. Боржником, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора суми боргу з урахуванням 3% річних від простроченої суми за весь час прострочення, суд вважав позовні вимоги щодо стягнення трьох процентів річних від простроченої суми задовольнити та стягнути з відповідача три проценти річних від простроченої суми за 2013 рік за невиконання зобов'язання в розмірі 318 грн., за 2014 рік в розмірі 168 грн., за 2015 рік 18 грн., а всього на суму 504 грн. Так, відповідно до п.9 договору оренди земельної ділянки обчислення розміру орендної плати здійснюється без урахування індексу інфляції, тому в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача інфляційних збитків необхідно відмовити.

Проте погодитись з висновками суду першої інстанції повністю не можна, оскільки висновки суду не відповідають обставинам справи, неповно суд з'ясував обставини, що мають значення для справи, недоведені обставини, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте зазначеним вимогам ухвалене судом рішення не відповідає в повному обсязі.

Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідач надав суду у підтвердження сплати орендної плати за 2014 рік за договором оренди земельної ділянки від 03 квітня 2013 року оригінал розписки представника позивача ОСОБА_4 про те, що він отримав від ОСОБА_2 орендну плату за оренду земельного паю за 2014 рік в сумі 5 000 грн. і ним гроші перераховані (а.с.103). Суд першої інстанції вказаний доказ не прийняв до уваги, так як в розписці відсутній підпис представника позивача, однак суд безпідставно не врахував, що розписка написана особисто ОСОБА_4 та оригінал розписки знаходиться у відповідача, що свідчить про сплату відповідачем орендної плати за 2014 рік в розмірі 5 000 грн.

Таким чином, суд першої інстанції вирішуючи питання про стягнення невиплаченої орендної плати з відповідача на користь позивача зазначені обставини не врахував та безпідставно стягнув з відповідача 5 000 грн. в якості орендної плати за 2014 рік.

Колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду підлягає зміні в частині задоволеного позову щодо розміру стягнутої суми боргу за оренду земельної ділянки в сумі 15 000 гривень за 2013,2014,2015 роки та стягнутої суми пені за затримку розрахунку за оренду землі в 2014 році відповідно до п.п.1-4 ч.1 ст. 309 ЦПК України з наступних підстав.

Спірні правовідносини виникли між сторонами щодо розірвання договору оренди земельної ділянки внаслідок несплати орендної плати за 2013, 2014, 2015 роки, стягнення орендної плати за вказаний період часу, пені за затримку розрахунку за оренду землі, три проценти річних від простроченої суми за невиконання грошового зобов'язання, інфляційних збитків.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За змістом ч. 2 ст. 792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Згідно зі ст. 13 Закону України «Про оренду землі» - договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з ч. 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами в застосуванні щодо даних правовідносин, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Орендар земельної ділянки має право самостійно господарювати на землі з дотриманням умов договору оренди землі (частина перша статті 25 Закону України "Про оренду землі"), а орендодавець відповідно до частини першої статті 24 цього Закону має право вимагати від орендаря безпосереднього використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди та своєчасного внесення орендної плати.

Предметом доказування у справі є наявність підстав для дострокового розірвання договору на вимогу позивача за рішенням суду внаслідок порушення відповідачем умов договору, що передбачено нормами ст. 651 ЦК України, ст. 32 Закону України "Про оренду землі" та договором оренди земельної ділянки.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" розмір, форма та строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди землі та відповідно до Податкового кодексу України.

Частиною 2 ст. 23 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що орендна плата за земельні ділянки, які перебувають у власності фізичних і юридичних осіб, переглядається за згодою сторін.

Відповідно до п.«д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що згідно договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 від 03 квітня 2013 року, передбачена сплата орендної плати у розмірі - 2013 рік - 5000 грн., 2014 рік - 5000 грн., 2015 рік - 5000 грн., 2016 рік - 5000 грн., 2017 рік - 5000 грн.; обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції; орендна плата вноситься до 01 грудня поточного року (а.с.33-35)

Згідно позовної заяви позивач зазначив, що обумовлену договором оренди земельної ділянки орендну плату він не отримував в 2013, 2014, 2015 роках.

Відповідно до листа від 15 грудня 2014 року представник позивача звертався до ОСОБА_2 з вимогою про сплату заборгованості за орендну плату за 2013 та 2014 роки.

Колегія суддів встановила і це підтверджується матеріалами справи, що в липні 2015 року ОСОБА_2 сплатив представнику позивача ОСОБА_4 орендну плату за оренду земельного паю за 2014 рік в сумі 5 000 грн. і ним гроші перераховані, що підтверджено особисто складеною ОСОБА_4 розпискою, оригінал якої знаходився у відповідача (а.с.103). Ці обставини не спростовані ні позивачем, а ні його представником, не спростовуються також наявними доказами у справі.

Таким чином, встановлено, що орендна плата за 2014 рік сплачена в порушення строку, визначеного договором оренди земельної ділянки від 03 квітня 2013 року, згідно п.10 якого орендна плата вноситься до 01 грудня поточного року.

У зв'язку із встановленими обставинами, колегія суддів не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача орендної плати в сумі 5000 грн. за 2014 рік і в цій частині позов задоволенню не підлягає.

Оскільки позивачем були прийняті міри, щодо сплати заборгованості за орендну плату земельних паїв, які знаходяться в оренді у відповідача, проте на вказану вимогу позивача ОСОБА_2 не відреагував, порушив умови договору щодо сплати орендної плати, допустив систематичну несплату орендної плати в обумовлений в договорі оренди строк, то районний суд обґрунтовано дійшов висновку що є підстави для розірвання договору оренди земельної ділянки, стягнення заборгованості по орендній платі за 2013, 2015 роки, пені та трьох відсотків річних за прострочення виконання зобов'язання.

З урахуванням того, що відповідач прострочив виконання зобов'язання по сплаті орендної плати за 2014 рік на 7 місяців (з 31.12.2014 року по липень 2015 року), що складає 210 днів з розрахунку розміру пені, обумовленого в п.13 договору оренди земельної ділянки від 03 квітня 2013 року, а саме: 0,1% несплаченої суми за кожний день прострочення, то колегія суддів дійшла висновку про необхідність стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1050 гривень пені за затримку розрахунку за оренду землі в 2014 році з розрахунку: 0,1% від 5 000 грн. складає 5 грн. в день х 210 днів = 1050 гривень.

В іншій частині позов про стягнення пені за цей період часу задоволенню не підлягає, оскільки розрахований на підставі того, що за 2014 рік орендна плата не виплачена, що не підтверджено встановленими обставинами та доказами у справі.

Щодо правомірності застосування судом першої інстанції до спірних правовідносин ст. 625 ЦК України, то апелянт не навів заперечень та обґрунтувань відносно вказаного питання в апеляційній скарзі та в судовому засіданні суду апеляційної інстанції, то апеляційний суд в цій частині рішення суду не переглядає, оскільки обмежений доводами апеляційної скарги.

В іншій частині рішення суду першої інстанції є правильним та для зміни чи скасування колегія суддів підстав не вбачає, оскільки суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Наведені в апеляційній скарзі доводи зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду до їх оцінці.

Відповідно до ст. 212 ЦПК суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед установленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч.5, - якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Зважаючи на те, що зміна рішення суду не вплинула на розподіл судових витрат здійснений судом першої інстанції, то підстав для нового розподілу судових витрат не має.

Керуючись ст.ст.303,307, п.п.1-4 ч.1 ст.309, ст.316, ч.1 ст.218 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року - змінити в частині задоволеного позову щодо розміру стягнутої суми боргу за оренду земельної ділянки в сумі 15 000 гривень за 2013,2014,2015 роки та стягнутої суми пені за затримку розрахунку за оренду землі в 2014 році.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 10000 (десять тисяч) гривень боргу за оренду земельної ділянки за 2013, 2015 роки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 1050 (одна тисяча п'ятдесят) гривень пені за затримку розрахунку за оренду землі в 2014 році.

В іншій частині позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення орендної плати за користування земельною ділянкою, пені за затримку розрахунку за оренду землі, - відмовити.

В іншій частині рішення Покровського районного суду Дніпропетровської області від 02 лютого 2016 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Л.А. Черненкова

Судді З.М. Пономарь

ОСОБА_5