Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/539/16-ц
Провадження № 2-о/280/26/16
РІШЕННЯ

Іменем України

20 травня 2016 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

при секретарі Бондаренко Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Коростишівського районного суду Житомирської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Коростишівський районний сектор Управління Державної міграційної служби України в Житомирські області, про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася заявник з вказаною заявою, в якій просила встановити факт, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, доводився батьком ОСОБА_3 та встановити факт, що ОСОБА_3, уродженка міста Коростишева Житомирської області, постійно проживала на території України з часу свого народження, а саме: ІНФОРМАЦІЯ_1, та продовжує проживати на даний час. В обґрунтування заяви вказує, що у 1997 році переїхала з міста Андижан Республіки Узбекистан до міста Коростишів Житомирської області, з того часу почала проживати однією сім'єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2. Заявник також вказує, що з ОСОБА_2 вони проживали у житловому будинку АДРЕСА_1, який належав матері ОСОБА_2 - ОСОБА_4, вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Під час спільного проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3, проте у її свідоцтві про народження у графі «батько» записано «ОСОБА_5». Заявник вказує, що це сталося, у зв'язку з тим, що на час народження дитини шлюб між нею та ОСОБА_2 не було зареєстровано, а тому у свідоцтві про народження дитини відомості про матір зазначено «ОСОБА_1», а запис про батька було записано на підставі прізвище матері відповідно до діючого на той час законодавства. Однак, коли доньці виповнилося 17 років, з метою отримання паспорту громадянина України вона звернулася до Коростишівського РС УДМС України в Житомирській області, проте їй було відмовлено у його видачі у зв'язку з тим, що їй потрібно підтвердити свою належність до громадянства України. Оскільки ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_7, питання його батьківства має вирішуватися у судовому порядку.

Заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, заяву підтримує та просить її задовольнити.

Представник заінтересованої особи подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно копії повідомлення Коростишівського РС УДМС України в Житомирській області №23/717 від 22 березня 2016 року ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, дійсно зверталася в РС УДМС по питанню документування паспортом громадянина України. Однак, в оформленні паспорта громадянина України їй було відмовлено, так як її мати, ОСОБА_1, являється особою без громадянства із Узбекистану.

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 у віці 49 років, про що 17 січня 2013 року складено відповідний актовий запис №17, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Коростишів Житомирської області, про що 20 жовтня 2005 року складено відповідний актовий запис №8, батьками якої є ОСОБА_5 та ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Коростишівського районного управління юстиції у Житомирській області 23 грудня 2014 року.

Згідно копії акту №528 від 04 серпня 2014 року депутата Коростишівської міської ради Черепанського С. Б. за адресою: АДРЕСА_1, проживає громадянка ОСОБА_3, 1998 року народження.

Відповідно до довідки №2148 від 08 червня 2004 року, виданої ТОВ «Житловик», ОСОБА_2, 1963 року народження, про те, що він проживає в АДРЕСА_1. Разом з ним проживає ОСОБА_1 разом з дочкою, ОСОБА_7, 1998 року народження.

ОСОБА_3 навчається у вечірній школі в 10 класі і закінчить навчання 01 червня 2018 року. Період навчання з 2014 року й на час видачі довідки, а саме: 31 березня 2016 року, що підтверджується копією довідки, виданої директором школи.

ОСОБА_3 навчалася у Коростишівській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів №9 Житомирської області з 01 вересня 2005 року по 17 червня 2014 року, що підтверджується копією довідки №66 від 25 березня 2016 року, виданої директором школи.

Згідно копії довідки №258/349 від 20 жовтня 2005 року, виданої ОСОБА_2 про те, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації актів про народження відділу реєстрації актів цивільного стану Коростишівського районного управління юстиції Житомирської області проведено відповідний запис №8 від 20 жовтня 2005 року. Місце народження - місто Коростишів, Житомирська область. Батьками є ОСОБА_5 та ОСОБА_1. Реєстрація проведена відповідно до статті 135 Сімейного кодексу України.

Пунктом 1 частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до вимог частини 2 статті 256 Цивільного процесуального кодексу України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пленум Верховного Суду України в постанові №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в пункті 7 роз'яснив, що суди вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до роз'яснень, викладених у пунктах 3, 7 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 15 травня 2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі із матір'ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір'ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі статтею 135 Сімейного кодексу України. Оскільки підстави для визнання батьківства за рішенням суду, зазначені у статті 128 Сімейного кодексу України, істотно відрізняються від підстав його встановлення, передбачених у статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю, суди, вирішуючи питання про те, якою нормою слід керуватися при розгляді справ цієї категорії, повинні виходити з дати народження дитини.

Так, при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю.

Враховуючи вищезазначене, а також те, що заявник ОСОБА_3 народилася до 01.01.2004 року, суд вважає, що застосуванню підлягають норми Кодексу про шлюб та сім'ю.

Відповідно до статті 53 Кодексу про шлюб та сім'ю в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ним дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

У пункті 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України» також зазначено про те, що згідно зі статтею 53 Кодексу про шлюб та сім'ю підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному житловому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування, тощо).

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживала з матір`ю та особою, яку останні вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так, і як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги.

Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують факт батьківства.

Виходячи з наведеного, визначальним при встановленні батьківства в судовому порядку є встановлення факту спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю і батьком дитини до її народження, або спільне виховання чи утримання ним дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов'язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Відповідно до пункту 3 частини 2 статті 9 Закону України «Про громадянство України», безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п'яти років є однією з умов прийняття до громадянства України. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття «безперервне проживання на території України» та «проживання на території України на законних підставах». Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів.

Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземця чи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на території України, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.

Згідно пункту 5 частини 2 статті 234 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до статті 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу та інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31 березня 1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Наведений у статті 273 Цивільного процесуального кодексу перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, застосувавши системний аналіз наведених правових норм в сукупності зі встановленими обставинами справи, суд приходить до висновку, що є достатні дані для встановлення фактів, що мають юридичне значення, про те, що ОСОБА_2 є батьком ОСОБА_3, та те, що ОСОБА_3 з часу свого народження проживала на території України та продовжує проживати.

На підставі Кодексу про шлюб та сім'ю, Сімейного кодексу України, Закону України «Про громадянство України», керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 60, 158, 209, 212-215, 223, 234, 256, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити.

Встановити факт родинних стосунків, а саме, що ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_6, є рідним батьком ОСОБА_3.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_3, уродженкою міста Коростишів Житомирської області, на території України з часу свого народження, а саме з ІНФОРМАЦІЯ_1, й на даний час.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя І. В. Щербаченко