провадження № 2/756/237/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 червня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Маринченко М.М.,

при секретарі Приголовкіну В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання майна особистою приватною власністю, визнання недійсним договорів, поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, стягнення грошових коштів,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом (а.с. 124 т.1) до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, в якому зазначає, що 15 липня 2004 року між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб.

Під час подружнього життя у сторін народилось дві доньки - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

За час проживання у шлюбі сторонами було набуте майно, а саме:

квартира АДРЕСА_1, загальна площа квартири 122,10 кв.м, що була набута на ім'я ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2008 року № 37, вартість квартири становить 1717909 грн., що становить 340 180 доларів США за чинним на той час курсом НБУ. На підтвердження фінансової можливості придбання зазначеної квартири додаються виписки з банківського рахунку позивача. Крім цього для купівлі квартири 21.07.2007 року позивачем було отримано від ОСОБА_4 у позику 1500000 грн., що на момент позики становило 300000 дол. США, з яких 1010000 грн. 23.07.2007 року були сплачені продавцю квартири на підставі попереднього договору купівлі-продажу від 23.07.2007 року, а решта 23.07.2007 року була покладена на банківський рахунок та знята декількома операціями по видачі готівки перед укладенням основного договору. Також за час шлюбу у зазначеній квартирі був проведений ремонт, що значно збільшило її у вартості, що підтверджується відповідними фотографіями на момент купівлі квартири та на сьогоднішній день.

1/4 частина нежилого будинку АДРЕСА_2, загальна площа становить 213,60 кв.м, що була набута на ім'я позивача ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу нежилого будинку від 19 грудня 2007 року, вартість 1/4 частини нежилого будинку становить 757500 грн.

громадська вбиральня, що знаходиться у АДРЕСА_3, загальною площею 44,6 кв.м, що набута на ім'я позивача ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07 грудня 2010 року, вартістю 20000 грн.

земельна ділянка для обслуговування господарських будівель та споруд, що розташована у АДРЕСА_3, площа земельної ділянки становить 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_5, що набута на ім'я позивача ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07 грудня 2010 року, вартість земельної ділянки становить 30000 грн., державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_23, виданий Управлінням Держкомзему у Вишгородському районі Київської області на підставі рішення Димерської селищної ради 43 сесії 5 скликання № 685 від 10.09.2010 року, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею.

земельна ділянка площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташована за адресою: Київська обл. Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, що набута на ім'я позивача ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 вересня 2010 року, вартість земельної ділянки становить 600600 грн., державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_22, виданий 29.09.2009 року Вишгородською райдержадміністрацією Київської області.

житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4, який належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від 26 грудня 2007 року, вартість будинку становить 71589 грн. За час шлюбу за рахунок сімейного бюджету даний будинок було реконструйовано, про що свідчить Сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 28 липня 2010 року, реєстраційний номер НОМЕР_7, в якому зазначено, що сертифікат засвідчує реконструкцію одноповерхового житлового будинку, загальною площею будинку 43,70 кв.м, житловою площею будинку 22,70 кв.м з господарськими будівлями у АДРЕСА_4 державним стандартам, будівельним нормам і правилам, відповідно до технічного паспорту Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.2010 р., інвентарний № 5100085. Відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 31.08.2010 року опис об'єкта складається з: житлового будинку вартість 19031 гривень, госпблок вартість 124436 гривень, огорожа вартість 138919 гривень, колонка питна вартість 4715 гривень, площадка вартість 1865 гривень, убиральня-літній душ вартість 5549 гривень, літня кухня вартість 28605 гривень, альтанка вартість 23555 гривень, гараж вартість 58598 гривень, погріб 53290 гривень, господарська будівля вартість 2460 гривень, баня 49706 гривень. Тобто після реставрації будинку та ведення сумісного господарства на прилеглій території його вартість значно зросла, оскільки будинок придбався за 71589 грн., а зараз навіть інвентаризаційна вартість будинку та прилеглих до нього споруд становить 510729 грн. Також на підтвердження істотного збільшення у вартості майна за рахунок спільних коштів додається договір на проведення ремонтно-будівельних робіт від 19.04.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_3 на проведення ремонтно-будівельних робіт за адресою спірного будинку загальною вартістю робіт 1071730 грн., які були сплачені позивачем у повному обсязі, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру від 19.04.2010 року, 03.05.2010 року, 15.07.2010 року, також фотографії, з яких чітко вбачається стан будинку та земельної ділянки на момент купівлі та після спільних вкладень в реконструювання будинку та будівництво нових господарських будівель. При цьому позивач посилається на положення ст. 62 Сімейного кодексу України, відповідно до якої якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

земельна ділянка за адресою: АДРЕСА_4, площею 0,2500 га, набута на ім'я ОСОБА_2 на підставі договору дарування земельної ділянки від 26 грудня 2007 року, вартість земельної ділянки становить 1576 грн. 23 коп., державний акт на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_8 від 21 квітня 2008 року. На зазначеній земельній ділянці відбувались вищезазначені поліпшення будинку та будівництво нових господарських споруд.

транспортний засіб MITSUBISHI GRANDIS 2,4, 2008 року випуску, який набутий на ім'я ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_9, виданого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві 24.01.2008 року, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10, державний номер НОМЕР_11, вартістю 124000 грн.

транспортний засіб TOYOTA CAMRY 3,5, 2008 року випуску, який набутий на ім'я ОСОБА_1, технічний паспорт НОМЕР_12, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14, державний номер НОМЕР_13, вартістю 61728 грн.

Вимоги щодо поділу вказаних транспортних засобів за заявою позивача за первісним позовом ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 березня 2013 року (а.с.267 т.2) залишені без розгляду.

Позивач зазначає, що згоди щодо поділу вказаного нерухомого майна вони дійти не можуть.

На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 60, 62, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, позивач просить провести розподіл спільного сумісного майна подружжя визнавши за ОСОБА_1 право власності на:

1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

1/8 частину нежитлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2;

1/2 частину громадської вбиральні, розташованої за адресою: АДРЕСА_3;

1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3;

1/2 земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська обл. Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, розмір земельної ділянки 4,9512 га;

1/2 житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_4;

1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

визнавши за ОСОБА_2 право власності на:

1/2 частину квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1;

1/8 частину нежитлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_2;

1/2 частину громадської вбиральні розташованої за адресою: АДРЕСА_3;

1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_3;

1/2 земельної ділянки, що розташована за адресою: Київська обл. Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, розмір земельної ділянки 4,9512 га;

1/2 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_4;

1/2 частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_4.

ОСОБА_2 проти задоволення первісного позову заперечувала та звернулася до суду з зустрічним позовом (а.с.202 т.5), в якому зазначає, що під час її перебування у шлюбі з ОСОБА_1 на підставі договору дарування від 26.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., зареєстрованого в реєстрі за №10012, та договору дарування від 26.12.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського нотаріального округу Київської області Голуб Л.А., зареєстровано в реєстрі за №10016, її мати ОСОБА_9 подарувала їй:

житловий будинок загальною площею 40,8 кв.м, житловою площею 19,8 кв.м., з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4,

земельну ділянку №6 для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га кадастровий номер НОМЕР_15, розташовану за адресою: АДРЕСА_4.

Вказані будинок та земельна ділянка 06.07.2007 року були придбані її матір'ю ОСОБА_9 у громадянки ОСОБА_10 на підставі відповідних договорів купівлі-продажу. Купівлю-продаж будинку і земельної ділянки було вчинено за 555500 грн., що на момент укладення договору за курсом НБУ становило 110000 доларів США. Наявність фінансових можливостей у ОСОБА_9 для укладення договорів купівлі-продажу підтверджуються випискою по вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_16 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», згідно з якою 04.07.2007 ОСОБА_9 в результаті дострокового розірвання ощадного депозиту отримала в банку готівкою 202237 дол. США.

В період володіння земельною ділянкою її матір'ю з 06.07.2007 року по 26.12.2007 року було зведено: убиральню, літній душ, літню кухню, альтанку, гараж, погріб, господарську будівлю, баню, про що свідчать матеріали технічного паспорта КП Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_4. Наявність відповідних фінансових можливостей її матері підтверджується банківськими виписками по рахункам.

Факт проведення реконструкції в 2007 році підтверджує довідка про погодження прийняття об'єкта в експлуатацію, видана виконкомом Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 25.06.2010 року, якою виконком Ясногородської сільради погоджує прийняття в експлуатацію реконструйованого двоповерхового житлового будинку з улаштування другого поверху загальною площею 43,7 кв.м, житловою площею 22,7 кв.м та надвірними спорудами: «Г» - прибудова, «Е» - убиральня-літній душ, «Є» - літня кухня, «Ж» - альтанка, «З» - гараж, «під З» - погріб, «І» - сауна, за адресою: АДРЕСА_4 (реконструкція проведена в 2007 році).

Реконструкція будинку та зведення господарських будівель були зроблені без отримання відповідного дозволу на виконання будівельних робіт, тому, у зв'язку з не набуттям права власності на самочинно збудоване нерухоме майно, деякі об'єкти, зокрема, убиральня, літній душ, літня кухня, альтанка, гараж, погріб, господарська будівля, баня (сауна) відсутні в переліку майна, що передається за договором дарування.

На підставі вказаної довідки про погодження прийняття приватної будівлі в експлуатацію, виданої Ясногородською сільрадою, та технічного паспорту на будівлю від 29.04.2010 року, Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області 28.07.2010 року було видано Сертифікат (реєстраційний номер НОМЕР_7) відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам закінченого будівництвом об'єкта: реконструкції одноповерхового житлового будинку, загальною площею 43,70 кв.м, житловою площею будинку 22,70 кв.м з господарськими будівлями у АДРЕСА_4 відповідно до технічного паспорту Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.2010 року, інвентарний номер 5100085.

Після отримання ОСОБА_2, як власником будинку, зазначеного вище Сертифікату, Ясногородською сільською радою було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.08.2010 року Серія НОМЕР_17 (підстава: рішення виконавчого комітету Ясногородської сільської ради 09.08.2010 року №27).

Відповідно до вказаного Свідоцтва про право власності на нерухоме майно ОСОБА_2 на праві приватної власності належить: житловий будинок, А, загальна площа 43,7 кв.м, житлова площа 22,7 кв.м; госпблок, Г; огорожа, 8-10; колонка питна, І; площадка, ІІ; убиральня-літній душ, Е; літня кухня, Є; альтанка, Ж; гараж, З; погріб, під З; господарська будівля, И; баня, І.

На сьогоднішній день ринкова вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 згідно з висновком експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №89 від 27.12.2013 року, виконаної ПП «Науково-дослідна лабораторія судових експертиз» на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 17.06.2013 року, складає 514000 грн., в тому числі: вартість житлового будинку (госп. блоку літер. «Г», площею 88,6 кв.м з господарськими будівлями та спорудами) складає 143000 грн.; вартість земельної ділянки площею 0,25 га складає 371000 грн.

Таким чином ОСОБА_2 зазначає, що в 2010 році нею було узаконене право власності на майно, отримане нею в дар від її матері ОСОБА_9

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом з посиланням на положення ст. 57 Сімейного кодексу України зазначає, що житловий будинок та земельна ділянка, що розташовані за адресою: АДРЕСА_4, які подаровані їй ОСОБА_9, належать їй на праві особистої приватної власності і не можуть бути предметом розгляду справи про поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_2 зазначає, що твердження ОСОБА_1 про його особисту та фінансову участь у реконструкції цього будинку не відповідають дійсним обставинам та офіційним документам, а надані ним документи - договір про виконання будівельно-ремонтних робіт від 19.04.2010 року та квитанції до нього - не можуть розглядатись як доказ, оскільки є сфальсифікованими і нікчемними, що стало підставою для порушення кримінального провадження №0000236 за ст. 358 ч. 1 КК України.

Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що за час спільного проживання з відповідачем на її ім'я на підставі договору купівлі-продажу від 31.01.2008 року була придбана квартира загальною площею 122,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Вартість цієї квартири на день укладення договору купівлі-продажу складала 1717909 грн., що становило 340180 дол. США.

ОСОБА_2 вказує, що квартира була набута частково за рахунок її особистих коштів.

Так, 23.08.2006 року за договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляпуновою Я.Л. за №5055, нею була відчужена квартира, що знаходилась за адресою: АДРЕСА_5, яка належала їй на праві особистої приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 20.12.2000 року (тобто була придбана до укладення шлюбу з відповідачем). Продаж квартири було здійснено за 757000 грн., що відповідно до офіційного курсу гривні за даними Національного банку України станом на 23.08.2006 року становило 150000 доларів США.

Крім того, у 2009 році нею за договором купівлі-продажу від 02 квітня 2009 року було продано ще одну належну їй на праві власності квартиру, що була отримана нею в дар, продаж було здійснено за суму, що відповідала 116000 доларів США.

Таким чином, нею було отримано від продажу її власних квартир 266000 доларів США, які було витрачено на спірну квартиру.

23.07.2007 року нею був укладений попередній договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, за яким продавець отримав суму завдатку в розмірі 1010000 грн. В момент розрахунків за основним договором, зазначена сума зарахована у належний з покупця платіж за основним договором, як еквівалент 200000 доларів США.

В день підписання попереднього договору купівлі-продажу квартири 23.07.2007 року її матір'ю ОСОБА_9 на виконання їх усної домовленості з ощадного депозитного рахунку НОМЕР_18 (вклад «Заощадження» (річний)) в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» були зняті кошти в розмірі 303263 долари США 78 центів, що підтверджується копією виписки по вкладному рахунку. Частина цих коштів в розмірі 200000 доларів США, були передані позивачу за зустрічним позовом для сплати за попереднім договором купівлі-продажу. Факт передачі їй коштів в розмірі 200000 доларів США для укладення попереднього договору купівлі-продажу квартири можуть підтвердити мати ОСОБА_9 та батько ОСОБА_12

Таким чином, вказана квартира набута нею під час перебування у шлюбі з відповідачем, але частково за кошти, які належали їй особисто.

Позивач за зустрічним позовом зазначає, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 Сімейного кодексу України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, а відповідно до ч. 7 ст. 57 Сімейного кодексу України якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

На підставі викладеного ОСОБА_2 зазначає, що на момент придбання вказаної квартири її частка у цьому майні складала:

266 000,00 дол. США х 100% / 340 180,00 дол. США = 78,19%.

У зв'язку з наведеним, позивач за зустрічним позовом просить суд визнати за нею на праві особистої приватної власності частку у квартирі, придбаній під час перебування у шлюбі з відповідачем, в розмірі 78,19% від загальної вартості квартири.

Відповідно частка квартири, що належить їй та відповідачеві на праві спільної сумісної власності складає: 100% - 78,19 = 21,81 %.

Згідно висновку експерта №89 від 27.12.2013 р. вартість квартири складає 2543000 грн. Відповідно до спільної сумісної власності, з урахуванням попередніх розрахунків часток, належить майно у сумі: 2543000,00 х 21,81 % = 554628,30 грн.

Таким чином, вартість частки ОСОБА_1 у квартирі складає: 554628,30 грн./2 = 277314,15 грн.

ОСОБА_2 зазначає, що частка ОСОБА_1 у квартирі є незначною, сам він у квартирі не проживає, тому ця частка може бути залишена у власності ОСОБА_2 з огляду на приведені нижче факти.

Зокрема, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Позивач за зустрічним позовом вказує, що після розлучення з ОСОБА_1 їх малолітні діти ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_1, залишились проживати з нею у квартирі АДРЕСА_1 і фактично знаходяться на її утриманні. Вона самостійно виховує їх, годує, одягає, сплачує за навчання та додаткові гуртки для обох дівчаток, щоб забезпечити їм всебічний розвиток особистості.

Батько дітей ОСОБА_1 не бере участі ні у вихованні дітей, ні у їх фінансовому утриманні. Допомоги та аліментів на дітей від ОСОБА_1 вона не отримує. Її з дітьми матеріально підтримують її батьки-пенсіонери.

Попри наявне чинне рішення Комісії з питань захисту прав дитини Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації (протокол №7 від 11.04.2013 року) відповідач жодного разу не відвідав дітей у встановлений комісією час. Крім того, 21.10.2013 року їх старшу доньку ОСОБА_6 було терміново прооперовано в Київській міській дитячій клінічній лікарні №1 - діагноз катаральний апендицит, спайка Льєна. Ні під час перебування дитини у лікарні, ні в будь-який інший час ОСОБА_1 не відвідав ОСОБА_6, не зателефонував, щоб дізнатися про стан її здоров'я, жодної матеріальної допомоги не надав, хоча операція коштувала 5000 гривень.

Відповідач таємно розпродує майно, яке належить їм на праві спільної власності, привласнює отримані від цього кошти, а отже, завдає значної шкоди її інтересам та інтересам спільних дітей. В ході судового розгляду 12 березня 2013 року їй стало відомо, що 04.01.2013 року був проданий автомобіль Тойота Камрі. 16.04.2013 року їй стало відомо, що відповідач разом із своїм родичем ОСОБА_13 винесли з будинку речі, знищили майно, що знаходилося на земельній ділянці біля будинку в с. Ясногородка (розібрали огорожу, альтанку, зірвали тротуарну плитку тощо), викопали дерева на землі, яка є її власністю, чим завдали їй значної майнової шкоди. За фактом знищення майна за її заявою Вишгородським РВ ГУ МВС України у Київській області відкрито кримінальне провадження №0000626 за ст. 194 ч. 1 КК України.

Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що причиною розлучення з відповідачем стало зловживання відповідачем алкоголем протягом останніх трьох років подружнього життя. Наслідком зловживання алкоголем стали постійні бійки та образи з боку відповідача в присутності дітей. Ведення спільного з відповідачем господарства припинилося ще задовго до офіційного розірвання шлюбу. Дані обставини (зловживання алкоголем, негідне поводження у сім'ї - побиття і образи, припинення спільного проживання з липня 2012 року, припинення ведення спільного господарства, проживання спільних з ОСОБА_1 дітей разом зі нею) встановлені у рішенні Оболонського районного суду від 15.03.2013 року у справі №2605/20509/12 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

На підставі викладеного, враховуючи, що частка відповідача у квартирі є незначною, спільне володіння і користування квартирою є неможливим, враховуючи інтереси двох спільних з відповідачем малолітніх дітей, які знаходяться на її утриманні і зареєстровані в спірній квартирі, позивач за зустрічним позовом просить суд припинити право власності ОСОБА_1 на частку у квартирі і виділити їй (враховуючи, що з нею проживають неповнолітні діти) квартиру в повному обсязі, з можливою виплатою ОСОБА_1 його незначної частки - 10,905% (від 100%) квартири у сумі 277314,15 грн. в порядку ст. 365 ЦК України (компенсація його частки) за рахунок іншого спільного майна подружжя.

Попереднє внесення коштів у депозит позивач за зустрічним позовом вважає недоцільним, оскільки просить визнати за ОСОБА_1 право власності на майно, вартість якого перевищує належну йому частку і таким чином, він має сплатити на її користь компенсацію.

Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що в якості доказів відповідачем були надані суду копії наступних документів:

договору на проведення ремонтно-будівельних робіт від 19.04.2010 року, укладеного між ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_3 на проведення ремонтних робіт за адресою: АДРЕСА_4 загальною вартістю робіт 1071730 грн.,

договору позики від 23.07.2007 року, на підставі якого ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_4 позику в розмірі 1500000 грн., що на момент позики дорівнювало 300000 дол. США,

договору позики від 28.11.2007 року, на підставі якого ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_4 позику в розмірі 1500000 грн., що на момент позики дорівнювало 300000 дол. США.

Про вказані договори вона дізналася на попередньому засіданні під час підготовки до розгляду справи №2/2605/6875/12 в Оболонському районному суді міста Києва. До цього часу їй про них нічого не було відомо.

Позивач, посилаючись на положення ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України, відповідно до якої дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового, просить визнати вказані договори недійсним беручи до уваги їх вартість, а також той факт, що вказані договори значно виходять за межі побутового, свідків їх укладення немає, вони не посвідчені нотаріально, і своєї згоди на їх укладення вона не надавала.

Крім того, позивач за зустрічним позовом зазначає, що договір на проведення ремонтно-будівельних робіт від 19.04.2010 року в порушення вимог ч. 2 ст. 203 Цивільного кодексу України вчинений з браком цивільної дієздатності осіб, оскільки ОСОБА_1 не отримав відповідного дозволу на вчинення такого правочину від другого з подружжя відповідно до ст. 65 Сімейного кодексу України; ОСОБА_3 не є і не був суб'єктом підприємницької діяльності, на податковому обліку як СПД не перебував і відповідної ліцензії на проведення господарської діяльності, пов'язаної із створенням об'єктів архітектури у встановленому порядку не отримував, про що свідчать: лист з Державної податкової інспекції у м. Житомирі №16216/9/18 від 29.04.2013 року; лист Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Житомирській області №2-16/2012/13 від 29.04.2013 року; витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців.

Вказаний договір в порушення ч. 5 ст. 203 Цивільного кодексу України не був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Зокрема, розділом 5 вказаного договору передбачений порядок приймання-передачі виконаних робіт шляхом підписання сторонами Акту приймання-передачі виконаних робіт протягом 3-х календарних днів з дня закінчення строку, визначеного п.3.2. договору (90 календарних днів, тобто - не пізніше 21 липня 2010 року), проте Акту виконаних робіт ОСОБА_1 суду не надав.

Договір на проведення ремонтно-будівельних робіт був укладений 19.04.2010 року строком на 3 місяці, тобто до 18.07.2010 року. Відповідно до умов п.п. 4.2. вказаного договору в суму договору включаються роботи: будівництво альтанки - 112828,45 грн.; будівництво літньої кухні - 137017,95 грн.; будівництво будівлі убиральні, літнього душу та госп. блоку - 126 579,71 грн.; вимощення майданчику з плитки - 16000,00 грн.; будівництво коробки гаражу - 230684,42 грн.; будівництво погребу - 205259,10 грн.; будівництво коробки лазні - 230091,74 грн.; огорожа - 13268,63 грн.

Вказані об'єкти були внесені в технічний паспорт Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.2010 року, інвентарний номер 5100085, отже вони не могли бути виконані за вказаним договором від 19.04.2010 року, оскільки виконати ці роботи у строк 10 днів технічно неможливо.

Також позивач зазначає, що відповідно до документів, на підставі яких було видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 25.08.2010 року Серія НОМЕР_17, а саме: довідки про погодження прийняття об'єкта в експлуатацію, виданої виконкомом Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області від 25.06.2010 року; технічного паспорту Комунального підприємства Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.2010 року, інвентарний номер 5100085; сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам, реєстраційний номер НОМЕР_7, від 28.07.2010 року, майно, на яке видано Свідоцтво про право власності було реконструйоване та побудоване в 2007 році.

За фактом підробки документів з метою їх використання для незаконного привласнення майна, яке належить ОСОБА_2 на підставі договорів дарування Вишгородським РВ ГУ МВС України у Київській області 12.02.2013 року порушено кримінальне провадження за ч. 1 ст. 358 КК України та ведеться слідство.

Щодо поділу спільного майна подружжя позивач за зустрічним позовом вказала, що за час шлюбу з відповідачем, крім квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, щодо якої позивач зазначила про безпідставність включення її в повному обсязі до спільного майна подружжя, ними було набуте наступне майно, що підлягає поділу:

1/4 частина нежилого будинку АДРЕСА_2, загальною площею 122,10 кв.м, що була набута на ім'я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 19.12.2007 року. Вартість 1/4 нежилого будинку, відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №89 від 27.12.2013 року, проведеної на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 17.06.2013 року, становить 406000 грн.

громадська вбиральня, набута на ім'я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 07.12.2010 року, що знаходиться у АДРЕСА_3. Вартість вбиральні відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №89 від 27.12.2013 року, проведеної на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 17.06.2013 року, становить 155000 грн.

земельна ділянка, надана для обслуговування господарських будівель та споруд, площею 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_5, набута на ім'я ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.12.2010 року, розташована в АДРЕСА_3. Вартість земельної ділянки відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №89 від 27.12.2013 року, проведеної на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 17.06.2013 року, становить 67000 гривень.

земельна ділянка, надана для ведення садівництва, площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, набута на ім'я ОСОБА_1 за договором купівлі-продажу земельної ділянки від 08.09.2010 року, розташована в Київській області Вишгородський район Димерська селищна рада за межами населеного пункту. Вартість земельної ділянки відповідно до висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №89 від 27.12.2013 року, проведеної на виконання ухвали Оболонського районного суду міста Києва від 17.06.2013 року, становить 1622000 грн.

автомобіль TOYOTA CAMRY 3.5 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14, який набутий на ім'я ОСОБА_1, технічний паспорт НОМЕР_12, державний номер НОМЕР_13, вартістю 211500 грн. (автомобіль під час розгляду справи без згоди дружини відчужено ОСОБА_1, проте його вартість має бути включена до спільного майна).

Загальна вартість спільного майна подружжя складає:

№ п/пнайменуваннявартість у грн.
1.частка квартири (21,81%)554628,30
2.1/4 офісу406000,00
3.громадська вбиральня155000,00
4.земельна ділянка 0,0750 га67000,00
5.земельна ділянка 4,9512 га1622 000,00
6.автомобіль211500,00
7.всього3016128,30

Оскільки частки чоловіка та дружини є рівними на кожного припадає відповідно:

3016128,30 грн./2 = 1508064,15 грн.

На підставі викладеного, позивач за зустрічним позовом просить суд поділити вказане майно, що належить сторонам на праві спільної сумісної власності, відповідно до ч.1 ст. 70 Сімейного кодексу України, визначивши частки майна ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступним чином:

ОСОБА_2ОСОБА_1
перелік майнавартість у грн.перелік майнавартість у грн.
квартира554628,30громадська вбиральня155000,00
? офісу406000,00земельна ділянка67000,00
земельна ділянка1622000,00
автомобіль211500,00

всього 960628,30 всього 2055500,00

Оскільки частка ОСОБА_1 перевищує частку ОСОБА_2 та не відповідає засадам рівності, позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_1 на її користь компенсацію у сумі 547435,85 грн.

Також позивач за зустрічним позовом вказує, що ОСОБА_1, незважаючи на ухвалу суду, що визначала його обов'язок оплатити 1/2 вартості експертиз, відмовився від оплати своєї частки, у зв'язку з чим їй довелося сплатити суми в розмірі 9888,80 грн. за себе та 9880,80 грн. за ОСОБА_1, за автотоварознавчу експертизу нею було сплачено за ОСОБА_1 1324,80 грн. та 1324,80 грн. за себе. Всього витрати по оплаті вартості експертиз за відповідача склали 11113,60 грн. Вказану грошову суму ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на свою користь.

Крім того, позивач вважає, що до складу спільної сумісної власності слід включити і її зобов'язання зі сплати позик, що були взяті нею для лікування ОСОБА_1 на загальну суму 280000 грн.

Частка ОСОБА_1 у даному боргу складає 140000 грн., які позивач за зустрічним позовом просить стягнути з відповідача на її користь, оскільки нею видано розписки та саме вона повертає позичені кошти.

Крім того, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на правову допомогу в розмірі 4000 грн.

На підставі викладеного позивач за зустрічним позовом просить визнати за нею на праві приватної власності наступне майно, та припинити право власності ОСОБА_1 на наступне майно:

квартиру загальною площею 122,10 кв.м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1;

1/4 частину нежилого будинку АДРЕСА_2, загальною площею 122,10 кв.м.

Стягнути на її користь з ОСОБА_1 компенсацію різниці у вартості присудженого майна в сумі 547435,85 грн.

Стягнути з відповідача на її користь збитки у вигляді оплати послуг експерта в сумі 11113,60 грн.

Стягнути на її користь з ОСОБА_1 140000 грн.

Визнати житловий будинок з надвірними спорудами АДРЕСА_4 для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,2500 га кадастровий номер НОМЕР_1 21 0940002, розташовану за адресою: АДРЕСА_4 її особистою приватною власністю.

Визнати недійсними наступні правочини:

договір на проведення ремонтно-будівельних робіт від 19.04.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та СПД ОСОБА_3 на проведення ремонтних робіт за адресою: АДРЕСА_4, загальною вартістю робіт 1071730 грн.,

договір позики від 23.07.2007 року, на підставі якого ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_4 позику в розмірі 1500000 грн., що на момент позики дорівнювало в еквіваленті 300000 доларів США,

договір позики від 28.11.2007 року, на підставі якого ОСОБА_1 було отримано від ОСОБА_4 позику в розмірі 1500000 грн., що на момент позики дорівнювало в еквіваленті 300000 доларів США.

Визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на наступне майно:

громадську вбиральню, що знаходиться у АДРЕСА_3,

земельну ділянку, надану для ведення комерційної діяльності, площею 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташовану в АДРЕСА_3,

земельну ділянку, надану для ведення садівництва, площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташовану в Київській області Вишгородський район Димерська селищна рада за межами населеного пункту.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь судові витрати, що включають всі судові збори, що здійснені нею за час розгляду справи та витрати на проведення експертизи.

Стягнути з відповідача ОСОБА_1 на її користь витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 проти задоволення зустрічного позову заперечував та зазначив, що у 2007 році були придбані земельна ділянка та будинок у с. Ясногородка, гроші на придбання яких заробляв він. Було вирішено оформити право власності на це майно спочатку на матір ОСОБА_2, яка потім подарує його ОСОБА_2. Батьки ОСОБА_15 на придбання вказаного майна гроші не давали, на дачі з'являлися лише близько трьох разів.

На придбаній земельній ділянці був будинок, побудований у 1945 році, сарай та погріб, тому влітку почали виконувати різні роботи. Зокрема, зробили грядки, сад, кущі, зробили тин по периметру земельної ділянки, у 2008-2010 роках побудували альтанку, літню кухню, окрему вбиральню, з сараю зробили двоповерхове жиле приміщення, яке містить кімнати, кухню, столову, душ. У будинку зробили нову пічку, утеплили його. У будинку з 2008 року проживав його дядько з Шостки, який приглядав за ділянкою та будівельними матеріалами, які там використовувалися. Також було зроблено фундамент та коробку бані, гараж і погріб. Батьки ОСОБА_2 ні фінансово, ні фізично не допомагали, оскільки у них є свою дача.

Назву фірми, яка робила будівельні роботи у Ясногородці, він не знає. На протязі 2-3 років будівництва та ремонту він обліковував усі витрати. Договір на проведення ремонтно-будівельних робіт від 19.04.2010 року був підписаний з СПД ОСОБА_3 вже після того, як усе було зроблено. Договір складав сам та уклав його для того, щоб у нього залишилася інформація для його архіву. Про укладення цього договору ОСОБА_2 не повідомляв, вона про нього не знала. ОСОБА_3 ніколи не бачив, оскільки працював з прорабами. Будинком у Ясногородці він зараз не користується, викопав з земельної ділянки туї та самшити.

ОСОБА_1 зазначив, що його доходи у 2006, 2007, 2008 році становили близько 30000 дол. США на рік. У 2009 році розмір його доходів знизився і становив близько 10000 грн. на місяць. Його доходи становили комісійні винагороди від укладених угод. Зокрема, він організовував скупку паїв в смт Димер та с. Демидів та отримував дохід від посередницької діяльності (певну суму від продажу паю).

Квартира АДРЕСА_1 була придбана на кошти, які заробив він, оскільки ОСОБА_2 не працювала. Також на придбання квартири він у 2007 року брав позику у розмірі 30000 дол. США у свого знайомого ОСОБА_4, яка повернута на даний час частково. Дозвіл на укладення договору позики у дружини не запитував, оскільки усі фінансові питання вирішував самостійно. При придбанні квартири ним було внесено продавцю завдаток у розмірі 5000 дол. США, 200000 дол. США ним було передано продавцю до нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу і 140000 дол. США ним було передано продавцю у нотаріуса. Батьки ОСОБА_2 грошові кошти на придбання квартири не давали.

У квартирі він на даний час не проживає, в ній проживає ОСОБА_2 з їх спільними дітьми. Житлово-комунальні послуги він не оплачує, оскільки в квартирі не проживає. На утримання дітей він за рішенням суду сплачує аліменти, які перераховує на рахунок ВДВС Оболонського районного управління юстиції.

Також ОСОБА_1 зазначив, що зі своїми трьома партнерами придбав у спільну часткову власність нежилий будинок АДРЕСА_2 Для придбання своєї частки ним у 2007 році отримано позику у розмірі 30000 дол. США у свого знайомого ОСОБА_4, яка повернута на даний час частково. Дозвіл на укладення договору позики у дружини не запитував, оскільки усі фінансові питання вирішував самостійно. Нежиле приміщення на даний час здається в оренду.

Громадська вбиральня, розташована в АДРЕСА_3 використовується дітьми, для яких громадська організація «Нові обличчя» проводить різні заходи, а прилеглу земельну ділянку він здав в оренду підприємцям, які там поставили два кіоска.

Цільове призначення земельної ділянки площею 4,9512 га, розташованої в Київській області Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту (для ведення садівництва) ним змінено для подальшої забудови, проте на даний час земельна ділянка не використовується.

Також ОСОБА_1 зазначив, що автомобіль «Міцубіші» було продано ОСОБА_2 під час їх перебування у шлюбі, коли між ним ще не було спору про поділ майна, на що були використані кошти від продажу він не може повідомити.

Автомобіль «Тойота» був ним безоплатно відчужений його племінниці у 2013 році, грошей за автомобіль він не брав.

Відповідач за зустрічним позовом ОСОБА_4 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення вимог зустрічного позову про визнання за ОСОБА_2 права власності на АДРЕСА_1 та визнання недійсним договорів позики від 23 липня 2007 року та 28 листопада 2007 року, в подальшому подав заяву з проханням розглядати справу за його відсутності та за відсутності відповідача ОСОБА_4, а також письмові заперечення, в яких посилається на те, що ОСОБА_1 23 липня 2007 року було отримано від ОСОБА_4 позику у розмірі 1500000 грн., що становило 300000 дол. США, для придбання квартири. Також ОСОБА_1 28 листопада 2007 року було отримано від ОСОБА_4 позику у розмірі 1500000 грн., що становило 300000 дол. США, для придбання нежилого приміщення та на ремонт квартири.

Позивачем за зустрічним позовом не надано доказів того, що вона не знала, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було укладено договори позики. Крім того, позивач за зустрічним позовом не заперечувала проти купівлі квартири за гроші, які були надані на купівлю квартири ОСОБА_1 і які були ним отримані від ОСОБА_4 за договором позики саме з метою придбання квартири. Також відповідач зазначає, що позивач за зустрічним позовом пропустила встановлений законом трьохрічний строк позовної давності для звернення до суду з позовом про визнання недійсними договорів позики.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив.

Свідок ОСОБА_16, допитаний в судовому засіданні, суду пояснив, що він є другом та сусідом ОСОБА_1. Вказав, що він у 2007 році продавав квартиру АДРЕСА_1, яка належала йому на праві власності. Свідок зазначив, що він познайомився з покупцями - сім'єю ОСОБА_1, але всі грошові питання щодо купівлі-продажу квартири він вирішував з матір'ю ОСОБА_2 - ОСОБА_17, яка йому сказала, що вона дає гроші на придбання квартири дочці і що всі фінансові питання потрібно погоджувати саме з нею. Завдаток та основна частина коштів за квартиру передавалися йому готівкою у нотаріуса особисто ОСОБА_17, яка була присутня при укладенні угоди.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_18 вказала, що є рідною сестрою ОСОБА_2 У січні 2012 року ОСОБА_2 попросила позичити їй 10000 доларів США до березня 2013 року на лікування чоловіка ОСОБА_1, у якого була травма від феєрверку. Позику забрала ОСОБА_2, оскільки вона за все платила. На сьогоднішній день вказані кошти не повернуті. Також свідок зазначила, що батьки купили квартиру сестрі за адресою АДРЕСА_1. Батьки їй казали, що купують квартиру ОСОБА_2, а згодом куплять квартиру і їй.

ОСОБА_17, допитана в судовому засіданні в якості свідка, суду пояснила, що є матір'ю ОСОБА_2 Зазначила, що у доньки була квартира на Святошинській площі, 1, проте у середині 2006 року вона її продала, після чого разом з чоловіком кілька місяців проживала у них. Також свідок вказала, що в липні 2007 року нею було передано продавцю завдаток за квартиру АДРЕСА_1. Зокрема, вона зняла кошти з депозиту в банку «Аваль» в розмірі 303263,78 доларів США і заплатила 200000 доларів США завдатку, а потім ще 60000 доларів США заплатила при оформленні договору купівлі-продажу. Донька ОСОБА_2 та її чоловік ОСОБА_1 для придбання квартири із їх спільних коштів давали 80000 доларів США. Спочатку квартиру хотіли оформити на неї, але донька попросила оформити на себе.

Свідок зазначила, що будинок в с.Ясногородка був придбаний нею у 2007 році за 110000 доларів США після народження онуки, яка народилася з патологією легень. Перед тим як подарувати будинок доньці його ремонтували: зробили скважину, погріб, паркан, вигрібну яму, гараж, почали будувати альтанку, купили меблі та побутову техніку. Гроші на ремонт будинку давали вони (батьки ОСОБА_15), працювали всі. Потім в грудні 2007 року вона подарувала будинок та земельну ділянку доньці. Як зауважила свідок, позивач ОСОБА_1 дачу розграбував, повикопував туї, троянди, розібрав альтанку.

Свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні повідомив, що він є батьком ОСОБА_2 Вказав, що у 2004 році донька вийшла заміж. У липні 2007 року вони купували їй квартиру АДРЕСА_1. Для цього його дружина зняла кошти зі свого депозитного рахунку. При укладенні попередньої угоди вони заплатили 200000 доларів США, а потім ще 60000 доларів США при укладенні договору купівлі-продажу квартири, донька з чоловіком з їхнього сімейного бюджету дали 80000 доларів США. Будинок в селі Ясногородка був придбаний раніше, ніж квартира, стан його був занедбаний, вони зробили там косметичний ремонт, оббили будинок блокхаузом, посадили дерева та квіти, зробили скважину, погріб, гараж, лазню. Свідок вказав, що донька з чоловіком щось робили, але гроші не вкладали, чоловік доньки нікого не залучав для проведення робіт, він сам залучав працівників, яким платив по факту виконання робіт. ОСОБА_3 він не знає і ніколи не бачив, щоб він у Ясногородці проводив якісь роботи.

Суд, заслухавши пояснення ОСОБА_1, його представника, ОСОБА_2, її представника, показання свідків, дослідивши матеріали справи, встановив наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 15 липня 2004 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15 березня 2013 року.

Зі свідоцтва про зміну імені серія НОМЕР_24 від 09 грудня 2015 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, вбачається, що ОСОБА_2., ІНФОРМАЦІЯ_5, змінила прізвище на ОСОБА_2.

Від шлюбу сторони мають двох дітей - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з матір'ю за адресою АДРЕСА_1 та знаходять на її утриманні.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно починаючи з 09 квітня 2014 року до їх повноліття.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожитковий мінімум для дитини до 18 років на час ухвалення рішення встановлено у розмірі 1531 грн. Відповідно розмір аліментів, що мають бути сплачені ОСОБА_1 на одну дитину становить 765 грн. 50 коп.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 31 січня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_20 за реєстровим номером 197, ОСОБА_2. (під час перебування у шлюбі) придбала у ОСОБА_16 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 122,10 кв.м, жилою 60,20 кв.м, вартістю 1717909 грн., що дорівнює еквіваленту 340180 дол. США за курсом НБУ 1 дол. США=5,05 грн.

Зі змісту вказаного договору вбачається, що продавець за попереднім договором, посвідченим вказаним нотаріусом 23 липня 2007 року за реєстровим номером 1563, отримав 1010000 грн. за квартиру.

З показань свідків ОСОБА_17, ОСОБА_12, ОСОБА_16 вбачається, що грошові кошти за попереднім договором та договором купівлі-продажу за квартиру продавцю ОСОБА_16 передавала ОСОБА_17 (200000 дол. при укладенні попереднього договору та 60000 дол. США при підписанні договору купівлі-продажу), вказані грошові кошти були особистими коштами ОСОБА_17, які вона зняла зі своїх депозитних рахунків.

Як вбачається з виписки по вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_16 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», належному ОСОБА_17, остання 04 липня 2007 року внаслідок дострокового розірвання ощадного депозиту зняла зі свого рахунку 202327,38 доларів США.

З виписки по вкладному (депозитному) рахунку НОМЕР_18 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», належному ОСОБА_17, вбачається, що 23 липня 2007 року вона внаслідок дострокового розірвання ощадного депозиту зняла зі свого рахунку суму 303263,78 доларів США.

Вказані обставини підтверджується також поясненнями свідка ОСОБА_18, яка зазначила, що вказану квартиру для її сестри ОСОБА_2 купували її батьки.

З пояснень свідків ОСОБА_17 та ОСОБА_12 вбачається, що вклад у придбання квартири ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з їх спільних коштів становив 80000 дол. США.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вказана квартира була придбана за зароблені ним кошти та за рахунок позики у розмірі 300000 дол. США, отриманої 23 липня 2007 року від ОСОБА_4, які ним передавалися особисто продавцю квартири, не підтверджені належними доказами.

Зокрема, з пояснень свідків, в тому числі й продавця квартири ОСОБА_16, вбачається, що грошові кошти продавцю квартири передавалися ОСОБА_17

На підтвердження наявності у нього фінансової можливості оплатити вартість квартири ОСОБА_1 посилається на виписку по його рахунку № НОМЕР_21 в ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», у якій відображені операції по надходженню та зняттю готівки у доларах США за період з січня 2006 року по грудень 2012 року. Проте вказана виписка не доводить, що кошти, які були зняті з рахунку ОСОБА_1, були ним передані ОСОБА_16 в рахунок оплати вартості квартири.

З пояснень ОСОБА_1, наданих ним в судовому засіданні, вбачається, що його діяльність була пов'язана з купівлею-продажем земельних ділянок, тому у зв'язку з укладенням цих угод на його рахунок постійно надходили кошти, які він використовував для подальших розрахунків при укладенні наступних угод.

Як вбачається з договору позики від 23 липня 2007 року, ОСОБА_4 позичив ОСОБА_1 1500000 грн., що дорівнює 300000 дол. США, на купівлю квартири за адресою АДРЕСА_1. Позика надається безвідсотково шляхом передання суми позики у момент підписання договору. Позичальник зобов'язався повернути позику до 21 липня 2012 року в повному обсязі.

Проте доказів того, що отримані у позику грошові кошти у зазначеному розмірі внесені в рахунок оплати квартири, ОСОБА_1 суду не надано.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 23 серпня 2006 року ОСОБА_2. продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 72,40 кв.м, вартістю 757500 грн. (еквівалент 150000 дол. США), яка належала ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 20.12.2000 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_21 за реєстровим №5055.

Згідно договору дарування від 13 квітня 2007 року ОСОБА_17 подарувала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 69 кв.м, інвентаризаційна вартість 25886 грн., дар сторонами оцінено в 26000 грн.

Згідно договору купівлі-продажу квартири від 02 квітня 2009 року ОСОБА_2. продала належну їй на праві особистої приватної власності квартиру АДРЕСА_6, загальною площею 69 кв.м, за 962800 грн., що становило 116000 дол. США.

Проте посилання ОСОБА_2 на те, що вказані грошові кошти (150000 дол. США та 116000 дол. США), які належали їй особисто, вкладені у придбання вищезазначеної квартири, і виходячи з розміру цих коштів має бути визначена частка у квартирі, що є її особистою приватною власністю, є безпідставними.

Зокрема доказів того, що грошова сума 150000 дол. США, отримана від продажу квартири 23 серпня 2006 року, була вкладена у придбання квартири АДРЕСА_1, суду не надано.

Грошова сума у розмірі 116000 дол. США отримана ОСОБА_2 від продажу квартири 02 квітня 2009 року, тобто вже після придбання квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до п.3 ч.1, ч.7 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

На підставі викладеного судом встановлено, що квартири АДРЕСА_1 набута ОСОБА_2 за час шлюбу, але частково за кошти, які належали їй особисто, а саме були надані їй її матір'ю ОСОБА_17

Зокрема, у придбання цієї квартири вартістю 340180 дол. США вкладено, крім спільних коштів подружжя, кошти, що належали ОСОБА_17, у розмірі 260000 дол. США (200000 дол. США та 60000 дол. США).

У зв'язку з цим частка у квартирі, відповідно до розміру вказаного внеску, є особистою приватною власністю ОСОБА_2 і складає:

260000 дол. США х 100/340180 дол. США = 76,43%

Відповідно частка квартири, що належить ОСОБА_2 та ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності складає: 100% - 76,43 = 23,57 %.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений.

Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Виходячи з наведених норм при поділі частки у квартирі у розмірі 23,57 %, що є спільною сумісною власністю подружжя, на кожного з подружжя припадає 11,785 % (23,57:2).

Проте суд вважає за можливе з урахуванням положень ч. 3 ст. 70 СК України при поділі збільшити частку ОСОБА_2 на частку ОСОБА_1 у розмірі 11,785 % та визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 у зв'язку з тим, що з нею у вказаній квартирі постійно проживають малолітні діти, що знаходяться на її утриманні, а розмір аліментів, які ОСОБА_1 повинен сплачувати за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 27 червня 2014 року (на даний час 765 грн. 50 коп. на одну дитину) не достатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Також суд враховує ту обставину, що, як вбачається з пояснень сторін, між ним склалися неприязні стосунки, ОСОБА_1 в квартирі не проживає, житлово-комунальні послуги не оплачує, спільне проживання у квартирі сторін є неможливим.

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №89 від 27.12.2013 року ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 складає 2543000 грн. (без 20% ПДВ).

Також за час шлюбу сторонами набуто інше майно, що є їх спільною сумісною власністю.

Зокрема, згідно договору купівлі-продажу нежилого будинку від 19 грудня 2007 року, ОСОБА_22, ОСОБА_23 та ОСОБА_1 придбали нежилий будинок АДРЕСА_2 загальною площею 213,60 кв.м, вартістю 3030000 грн., в наступних частках: ОСОБА_22 - 1/2 частка нежилого будинку, ОСОБА_23 - 1/4 частка нежилого будинку, ОСОБА_1 - 1/4 частка нежилого будинку.

Згідно договору купівлі-продажу від 07 грудня 2010 року, ОСОБА_1 придбав громадську вбиральню загальною площею 44,6 кв.м, що розташована в АДРЕСА_4, зазначена в плані літерою «А», вартістю 20000 грн.

Згідно договору купівлі-продажу від 07 грудня 2010 року, ОСОБА_1 придбав земельну ділянку, що розташована в АДРЕСА_4, надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, громадських будівель та споруд, площа якої 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_5, вартістю 30000 грн.

Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 08 вересня 2010 року, ОСОБА_1 придбав земельну ділянку площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, для ведення садівництва, розташовану за адресою: Київська область Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, вартістю 600600 грн.

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №89 від 27.12.2013 року ринкова вартість 1/4 частини нежилого будинку АДРЕСА_2 складає 406000 грн. з 20% ПДВ та 338250 грн. без 20% ПДВ, ринкова вартість забудованої земельної ділянки площею 0,0750 га, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, складає 222000 грн., в тому числі вартість земельної ділянки 67000 грн. та вартість будівлі громадської вбиральні 155000 грн., ринкова вартість земельної ділянки площею 4,9512 га, розташованої за адресою: Київська область Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту складає 1622000 грн. (без 20% ПДВ).

Суд вважає, що вказане майно підлягає поділу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в рівних частках, у зв'язку з чим слід визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на:

1/8 частину нежилого будинку АДРЕСА_1 (загальна площа нежилого будинку 213, 60 кв.м);

1/2 частину громадської вбиральні, розташованої в АДРЕСА_3 (загальна площа громадської вбиральні 44,6 кв.м);

1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_3, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа земельної ділянки 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_5;

1/2 частину земельної ділянки площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташованої в Київській області, Вишгородський район, Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва,

та визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право власності на:

1/8 частину нежилого будинку АДРЕСА_1 (загальна площа нежилого будинку 213, 60 кв.м);

1/2 частину громадської вбиральні, розташованої в АДРЕСА_3 (загальна площа громадської вбиральні 44,6 кв.м);

1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_3, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа земельної ділянки 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_5;

1/2 частину земельної ділянки площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташованої в Київській області Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва.

Суд не вбачає підстав для задоволення вимог ОСОБА_2 про такий поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, за яким їй виділяється у власність 1/4 нежитлового приміщення, а ОСОБА_1 - громадська вбиральня, розташована в смт. Димер; земельна ділянка, розташована в АДРЕСА_3 надана для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа земельної ділянки 0,0750 га та земельна ділянка площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташована в Київській області Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва, оскільки позивачем за зустрічним позовом не обґрунтовано та не доведено належним доказами необхідність саме такого поділу майна.

З матеріалів справи вбачається, що 12 липня 2008 року, тобто під час шлюбу з ОСОБА_2, за ОСОБА_1 на праві власності було зареєстровано автомобіль Тойота Камрі, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14, державний номер НОМЕР_4, тобто вказаний автомобіль, набутий за час шлюбу, є спільною сумісною власністю сторін.

З даних автоматизованої інформаційно-пошукової системи УДАІ м. Києва, отриманих з листом УДАІ ГУ МВС в м. Києві №10/8016вх від 02 квітня 2013 року на запит суду, вбачається, що автомобіль Тойота Камрі, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14, державний номер НОМЕР_4, належав ОСОБА_1, 04 січня 2013 року був знятий з обліку за заявою власника для реалізації та відчужений ОСОБА_24

Відповідно до ч. 1 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісно власності подружжя, за взаємною згодою.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.

З матеріалів справи вбачається, що вказаний автомобіль був відчужений ОСОБА_1 після відкриття провадження у справі за його позовом про поділ майна подружжя та після пред'явлення зустрічного позову про поділ майна; ОСОБА_2 згоди на відчуження автомобіля не давала і про його відчуження дізналася лише в суді при розгляді цієї справи; доказів, що грошові кошти від відчуження автомобіля були використані в інтересах сім'ї чи на її потреби, суду не надано, а сам позивач за первісним позовом суду пояснює, що автомобіль було відчужено безоплатно.

За таких обставин суд вважає, що вартість цього автомобіля має бути врахована при поділі майна.

Згідно висновку експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи №89/1 від 10.02.2014 року, середня ринкова ціна автомобіля Тойота Камрі 3,5, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14 визначається рівною 211500 грн.

На підставі викладеного з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути половину вартості автомобіля, а саме 105750 грн. (211500:2).

За договором купівлі-продажу 06 липня 2007 року ОСОБА_17 придбала у ОСОБА_10 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 40,8 кв.м, житловою площею 19,8 кв.м, з пластини, збудований у 1945 році, 55% зносу, до нього прилягають надвірні будівлі: сарай «Б», погріб «В», госпблок «Г», убиральня «Д», огорожа «1-5», колонка «І». Продаж вчинено за 53400 грн. Згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Вишгородського бюро технічної інвентаризації станом на 18 червня 2007 року загальна вартість нерухомого майна становить 53357 грн.

Згідно договору дарування від 26 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А. за № 10012, ОСОБА_17 подарувала ОСОБА_2 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою АДРЕСА_4.

У вказаному договорі зазначено, що відповідно до відомостей, що містяться в технічному паспорті, який є невід'ємною частиною правовстановлюючого документа, цей житловий будинок з пластини, збудований у 1945 році, загальною площею 40,8 кв.м, житловою площею 19,8 кв.м, 55% зносу, до нього прилягають надвірні будівлі: госпблок «Г», огорожа «№6,7», колонка «І», вимощення «ІІ». Дар сторони оцінили в 71589 грн. Вказана сума є вартістю нерухомого майна згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно Вишгородського бюро технічної інвентаризації станом на 24 грудня 2007 року.

У довідці про належність будівель домоволодіння, що міститься в матеріалах інвентаризаційної справи № 5100085, зазначено, що станом на 20 грудня 2007 року, тобто на час укладення договору дарування, у домоволодінні знесено сарай «Б», погріб «В», убиральня «Д», внесено виправлення щодо огорожі та внесено дані про наявне вимощення «ІІ». Дані про наявність самочинного будівництва в матеріали інвентаризаційної справи не внесено.

Згідно договору дарування від 26 грудня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Голуб Л.А. за реєстровим 10016, ОСОБА_17 подарувала ОСОБА_2 земельну ділянку №6, площею 0,2500 га, кадастровий номер НОМЕР_1 21 0940002, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 нормативна грошова оцінка земельної ділянки 1576 грн. 23 коп.

Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серія НОМЕР_19, виданого Управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі Київської області 21 квітня 2008 року на ім'я ОСОБА_2, вона є власником земельної ділянки, що розташована в АДРЕСА_4, загальною площею 0,2500 га, призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку.

Вишгородським бюро технічної інвентаризації ОСОБА_2 виготовлено техпаспорт станом на 29 квітня 2010 року на садибний (індивідуальний) житловий будинок АДРЕСА_4. В технічному паспорті зазначено про наявність наступних об'єктів: «А»-житловий будинок (1945 рік побудови), «Г»-госпблок (1983 рік побудови), «Е»-убиральня-літній душ (2007 рік побудови), «Є»-літня кухня (2007 рік побудови), «Ж»-альтанка (2007 рік побудови), «З»-гараж (2007 рік побудови), «підЗ»-погріб (2007 рік побудови), «И»-господарська будівля (2007 рік побудови), «І»-баня (2007 рік побудови), «І»-колонка питна, «ІІ»-площадка, «8-10»-огорожа.

В технічному паспорті зазначено, що самочинно збудованими є: «Г»-прибудова, «Е»-убиральня-літній душ, «Є»-літня кухня, «Ж»-альтанка, «З»-гараж, «підЗ»-погріб, «І»-сауна.

25 червня 2010 року виконкомом Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області для інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області ОСОБА_2 видано довідку про погодження прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію, якою виконком погодив прийняття в експлуатацію реконструйованого двохповерхового житлового будинку з улаштуванням другого поверху загальною площею 43,70 кв.м, житловою площею будинку 22,7 кв.м з надвірними спорудами: «Г»-прибудова, «Е»-убиральня-літній душ, «Є»-літня кухня, «Ж»-альтанка, «З»-гараж, «підЗ»-погріб, «І»-сауна у АДРЕСА_4. У довідці зазначено, що реконструкція проведена у 2007 році.

Згідно сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Київській області реєстраційний номер КС №002398 від 28 липня 2010 року, забудовнику ОСОБА_2 засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта - реконструкції одноповерхового житлового будинку, загальною площею будинку 43,70 кв.м, житловою площею будинку 22,70 кв.м з господарськими будівлями у АДРЕСА_4, державним стандартам, будівельним нормам і правилам, відповідно до технічного паспорту КП Київської обласної ради «Вишгородське бюро технічної інвентаризації» від 29.04.2010 року, інвентарний №5100085.

09 серпня 2010 року виконкомом Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області прийнято рішення № 27 про оформлення за ОСОБА_2 права власності на житловий будинок АДРЕСА_4 Вишгородського району Київської області з господарськими будівлями: «А»-житловий будинок, «Г»-госпблок, «Е»-убиральня-літній душ, «Є»-літня кухня, «Ж»-альтанка, «З»-гараж, «підЗ»-погріб, «И»-господарська будівля, «І»-баня, «І»-колонка, «ІІ»-площадка, «8-10»-огорожа.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25 серпня 2010 року житловий будинок за адресою: АДРЕСА_4 загальною площею 43,7 кв.м, житлова площа 22,7 кв.м, з госпблоком Г, огорожею 8-10, колонкою питною І, площадкою ІІ, убиральнею - літнім душем Е, літньою кухнею Є, альтанкою Ж, гаражем З, погребом під З, господарською будівлею И, банею І, належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі рішення виконавчого комітету Ясногородської сільської ради №27 від 09.08.2010 року.

Згідно висновку експерта за результатами проведення будівельно-технічної експертизи №89 від 27.12.2013 року ринкова вартість домоволодіння за адресою: АДРЕСА_4 становить (без 20% ПДВ) 514000 грн., в тому числі вартість жилого будинку (госпблоку літера «Г» площею 88,6 кв.м) з господарськими будівлями та спорудами 143000 грн., вартість земельної ділянки площею 0,25 га - 371000 грн.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.

Відповідно до ч.1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Оскільки житловий будинок з надвірними будівлями та земельна ділянка, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 набуті ОСОБА_2 хоч і за час шлюбу, але на підставі договорів дарування, вони є особистою приватною власністю ОСОБА_2

З вищенаведеного вбачається, що вказане майно збільшилося у своїй вартості за рахунок реконструкції житлового будинку та будівництва нових господарських будівель, які згідно технічного паспорту, виготовленого Вишгородським бюро технічної інвентаризації станом на 29 квітня 2010 року, та довідки виконкому Ясногородської сільської ради Вишгородського району Київської області про погодження прийняття об'єкта будівництва в експлуатацію від 25 червня 2010 року проведені у 2007 році, тобто до дарування їх 26 грудня 2007 року ОСОБА_17 ОСОБА_2

Посилання ОСОБА_1 на те, що реконструкція житлового будинку та будівництво нових господарських будівель було здійснено після дарування будинку та земельної ділянки на протязі 2008-2010 року за рахунок його трудових та грошових затрат не підтверджено належними доказами.

Зокрема, на підтвердження зазначених обставин ОСОБА_1 посилається на договір проведення ремонтно-будівельних робіт від 19 квітня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 (замовник) та СПД ОСОБА_3 (виконавець).

За умовами вказаного договору замовник доручив, а виконавець прийняв на себе зобов'язання проведення ремонтно-будівельних робіт зі свого матеріалу за адресою: АДРЕСА_4 Вартість робіт, обумовлених цим договором, становить 1071730 грн., в яку включається: будівництво альтанки - 112828,45 грн., будівництво літньої кухні - 137017,95 грн., будівництво будівлі убиральні, літнього душу та госп. блоку - 126579,71 грн., вимощення майданчика з плитки - 16000 грн., будівництво коробки гаражу - 230684,42 грн., будівництво погребу - 205259,10 грн., будівництво коробки лазні - 230091,74 грн., огорожа - 13268,63 грн.

Початок робіт - з моменту підписання цього договору, строк виконання робіт - дев'яносто днів (три місяці) з моменту початку робіт.

В технічному паспорті, виготовленому Вишгородським бюро технічної інвентаризації станом на 29 квітня 2010 року (тобто через десять днів з моменту укладення договору) вже зазначені всі вище перераховані об'єкти, які згідно договору мав збудувати СПД ОСОБА_3 Сам ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснив, що договір з СПД ОСОБА_3 був укладений уже після завершення будівництва усіх об'єктів, щоб у нього залишився документ, що підсумовує усі понесені ним витрати.

Будь-які належні та допустимі докази виконання вказаних у договорі робіт СПД ОСОБА_3 за замовленням ОСОБА_1 та за його кошти суду не надано.

Відповідно до ст. 234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним.

Оскільки договір проведення ремонтно-будівельних робіт від 19 квітня 2010 року, укладений між ОСОБА_1 (замовник) та СПД ОСОБА_3 (виконавець) без наміру створення правових наслідків, які ним обумовлені (тобто будівництво передбачених договором об'єктів в обумовлені договором строки не здійснювалося), суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання вказаного правочину недійсним.

Крім того, відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою.

При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово.

Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснив, що всі угоди ним укладалися без згоди ОСОБА_2, оскільки всі фінансові питання в сім'ї ним вирішувалися самостійно. ОСОБА_2 надання нею згоди на укладення договору від 19 квітня 2010 року заперечувала.

Оскільки укладений між ОСОБА_1 (замовник) та СПД ОСОБА_3 (виконавець) договір проведення ремонтно-будівельних робіт від 19 квітня 2010 року виходить за межі дрібного побутового та укладений ОСОБА_1 без згоди дружини цей договір слід визнати недійсним і з наведених підстав.

Оскільки ОСОБА_1 не надано суду доказів, що майно ОСОБА_2 (домоволодіння та земельна ділянка) збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або його затрат підстави для визнання його об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та його поділу в рівних частинах відсутні.

На підставі вищенаведеного слід визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 житловий будинок загальною площею 43,70 кв.м, житловою площею 22,70 кв.м, з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_4, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25га, кадастровий номер НОМЕР_20, яка розташована в АДРЕСА_4.

Як зазначалося вище, 23 липня 2007 між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладеного договір позики, за яким ОСОБА_4 позичив ОСОБА_1 1500000 грн., що дорівнює 300000 дол. США, на купівлю квартири за адресою АДРЕСА_1. Позика надається безвідсотково шляхом передання суми позики у момент підписання договору. Позичальник зобов'язався повернути позику до 21 липня 2012 року в повному обсязі.

З договору позики від 28 листопада 2007 року вбачається, що ОСОБА_4 позичив ОСОБА_1 1500000 грн., що дорівнює 300000 дол. США, на купівлю частини нежилого будинку за адресою АДРЕСА_2, та на ремонт квартири за адресою: АДРЕСА_1. Позика надається безвідсотково шляхом передання суми позики у момент підписання договору. Позичальник зобов'язався повернути позику до 26 листопада 2012 року в повному обсязі.

Вказані договори також слід визнати недійсними на підставі положень ч. 2 ст. 65 СК України, як такі, що виходять за межі дрібного побутового та укладені без згоди ОСОБА_2 Зокрема, ОСОБА_1 не заперечував, що згоди дружини на укладення договорів позики він не брав, оскільки всі фінансові питання вирішував самостійно.

Посилання відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 на те, що позивачем за зустрічним позовом заявлено вимоги про визнання недійсними договорів позики з пропуском позовної давності є необґрунтованими, оскільки суду не надано доказів, що ОСОБА_2 дізналася про ці договори раніше, ніж у лютому 2013 року, коли позивачем за первісним позовом їх було надано до матеріалів справи. Позовні вимоги про визнання вказаних угод недійсними заявлено позивачем за зустрічним позовом у березні 2014 року, тобто з дотримання позовної давності.

З матеріалів справи вбачається, що згідно розписки від 05 січня 2012 року ОСОБА_2. позичила у ОСОБА_18 80000 грн., що в еквіваленті становить 10000 доларів США, на лікування та реабілітацію її чоловіка ОСОБА_1, які зобов'язалась повернути до 01.03.2013 року.

Як вбачається з розписки від 12 січня 2012 року, ОСОБА_2. позичила у ОСОБА_25 на лікування, купівлю лікарських засобів та реабілітацію її чоловіка ОСОБА_1, який в даний момент знаходиться в лікарні у тяжкому стані, 10000 доларів США, що в еквіваленті складає 80000 грн., які зобов'язалась повернути до 01.03.2013 року.

Позивач за зустрічним позовом просить стягнути з ОСОБА_1 140000 грн. (половину від суми у розмірі 280000 грн.) посилаючись на те, що саме вона повертає позичені кошти.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Позивачем за зустрічним позовом не надано суду доказів, що грошові кошти, отримані за договорами позики, використані саме на лікування ОСОБА_1, тому підстави для задоволення вказаних позовних вимог відсутні.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2013 року в справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, на вирішення якої поставлено наступні питання: яка ринкова вартість квартири АДРЕСА_1, 1/4 частини нежилого будинку АДРЕСА_2, громадської вбиральні, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, земельної ділянки площею 0,0750га, розташованої за адресою АДРЕСА_3, земельної ділянки площею 4,9512га, розташованої за адресою: Київська область Вишгородський район Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, житлового будинку АДРЕСА_4, земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_4, транспортного засобу Мітсубісі Грандіс 2,4, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_10, та транспортного засобу Тойота Камрі 3,5, 2008 року випуску, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_14.

Зі змісту вказаної ухвали вбачається, що витрати по проведенню експертизи судом покладено на ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в рівних частках.

Як вбачається з квитанцій №П657709 від 20 серпня 2013 року та №П657731 від 20 серпня 2013 року, ОСОБА_2 було сплачено за послуги інформаційно-технічного забезпечення проведення судової автотоварознавчої експертизи 1324,80 грн., за послуги інформаційно-технічного забезпечення проведення судової будівельно-технічної експертизи 9788,80 грн., всього 11113 грн. 60 коп.

З квитанцій №П703377 від 03 жовтня 2013 року та №П703375 від 03 жовтня 2013 року вбачається, що ОСОБА_2 сплачено за послуги інформаційно-технічного забезпечення проведення судової автотоварознавчої експертизи 1324,80 грн. та за послуги інформаційно-технічного забезпечення проведення судової будівельно-технічної експертизи 9788,80 грн., всього 11113 грн. 60 коп.

З пояснень позивача за зустрічним позовом вбачається, що вона оплатила другу половину вартості проведення експертизи, оскільки ОСОБА_1 відмовився її оплачувати.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера від 15 грудня 2014 року №1/20 ОСОБА_2 за надання правової допомоги сплачено на користь ОСОБА_26 4000 грн.

За звернення до суду з позовними вимогами майнового характеру позивач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом сплатили судовий збір у максимальному розмірі.

Крім того, позивачем за звернення до суду з трьома вимогами немайнового характеру (визнання недійсними договорів) позивачем за зустрічним позовом сплачено судовий збір у розмірі 730 грн. 80 коп.

На підставі ст.ст. 79, 88 ЦПК України з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 11113 грн. 60 коп. витрат на проведення судової експертизи, 730 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору у зв'язку з задоволенням вимог немайнового характеру та 4000 грн. витрат на правову допомогу.

Оскільки майнові вимоги за первісним та зустрічним позовом задоволені частково, витрати по сплаті судового збору у зв'язку зі зверненням до суду з вимогами майнового характеру, понесені сторонами, суд залишає за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 та не стягує на користь один одного.

Керуючись ст.ст. 57-62, 65, 69-71 СК України, ст. 234 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212-215 ЦПК України,

вирішив:

Первісний позов ОСОБА_1 та зустрічний позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) житловий будинок загальною площею 43,70 кв.м, житловою площею 22,70 кв.м, з господарськими будівлями, який розташований в АДРЕСА_4, та земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, площею 0,25 га, кадастровий номер НОМЕР_20, яка розташована в АДРЕСА_4.

Визнати за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) право власності на:

квартиру АДРЕСА_1 (загальна площа 122,10 кв.м, жила площа 60,20 кв.м);

1/8 частину нежилого будинку АДРЕСА_1 (загальна площа нежилого будинку 213, 60 кв.м);

1/2 частину громадської вбиральні, розташованої в АДРЕСА_3 (загальна площа громадської вбиральні 44,6 кв.м);

1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_3, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа земельної ділянки 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_5;

1/2 частину земельної ділянки площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташованої в Київській області, Вишгородський район, Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва.

Визнати за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) право власності на:

1/8 частину нежилого будинку АДРЕСА_1 (загальна площа нежилого будинку 213, 60 кв.м);

1/2 частину громадської вбиральні, розташованої в АДРЕСА_3 (загальна площа громадської вбиральні 44,6 кв.м);

1/2 частину земельної ділянки, розташованої в АДРЕСА_3, наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площа земельної ділянки 0,0750 га, кадастровий номер НОМЕР_5;

1/2 частину земельної ділянки площею 4,9512 га, кадастровий номер НОМЕР_6, розташованої в Київській області, Вишгородський район, Димерська селищна рада, за межами населеного пункту, цільове призначення земельної ділянки для ведення садівництва.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 105750 грн.

Визнати недійсним договір на проведення ремонтно-будівельних робіт від 19.04.2010 року, укладений між ОСОБА_1 та суб'єктом підприємницької діяльності ОСОБА_3.

Визнати недійсним договір позики від 23.07.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Визнати недійсним договір позики від 28.11.2007 року, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_6, ідентифікаційний номер НОМЕР_3) на користь ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2) 11113 грн. 60 коп. витрат на проведення судової експертизи, 730 грн. 80 коп. витрат по сплаті судового збору та 4000 грн. витрат на правову допомогу.

В задоволенні інших вимог первісного та зустрічного позову відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя М.М.Маринченко