У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Дьоміна О.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Житомирської області від

2 червня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з даним позовом, в якому просив зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на утримання сина - ОСОБА_1 з 1/4 до 1/8 частки від заробітку (доходу) щомісячно починаючи з 29 травня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що відповідно до рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 3 жовтня 2011 року на нього покладений обов'язок сплачувати аліменти на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 липня

2011 року і до повноліття дитини.

6 жовтня 2012 року ОСОБА_2 зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 Від даного шлюбу мають трьох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та близнюків - синів ОСОБА_6 та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2. Враховуючи, що змінився його сімейний стан, просить зменшити розмір аліментів, які він сплачує.

20 липня 2015 року представник ОСОБА_3 - ОСОБА_8 подала зустрічний позов, в якому просила ухвалити рішення, визначивши розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_1 замість 1/4 частини всіх видів доходів відповідача у твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн, щомісячно, з моменту подання позову і до повноліття дитини.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що на ОСОБА_2 покладено такий же обов'язок утримувати дитину, як і ОСОБА_3 Він є фізичною особою-підприємцем, має значні задекларовані доходи, однак сплачує мінімальний розмір аліментів.

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від

25 лютого 2016 року первісний позов задоволено.

Зменшено суму стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_1, з 1/4 до 1/8 частини всіх видів доходів (заробітку) щомісячно і до повноліття дитини, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В задоволенні зустрічного позову про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі відмовлено за необґрунтованістю.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від

2 червня 2016 року рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2016 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_3, на утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн щомісячно, починаючи з 20 липня 2015 року і до повноліття дитини.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погодившись із рішенням апеляційного суду Житомирської області від

2 червня 2016 року, ОСОБА_2 звернувся до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ з касаційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване судове рішення та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Крім цього, ОСОБА_2 звернувся з клопотанням про поновлення строку на касаційне оскарження судового рішення.

Враховуючи те, що підстави пропущення строку на касаційне оскарження судового рішення є поважними, зазначене клопотання підлягає задоволенню, а процесуальний строк - поновленню.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд виходив із того, що ухвалюючи вказане рішення, суд не звернув увагу, що матеріальний стан у ОСОБА_2 не змінився, його дохід є мінливим, що передбачає можливість визначення аліментів у твердій грошовій сумі (ч.1 ст. 184 СК України).

Так, апеляційний суд обґрунтовано зазначав, що враховуючи наявні відомості про доходи фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, які є мінливими, однак достатніми для утримання, як дітей, народжених від другого шлюбу, так і неповнолітнього ОСОБА_1, підстав для задоволення позову про зменшення розміру аліментів немає, та дійшов правильного висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_3 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі.

Доводи, на які посилається заявник у своїй касаційній скарзі, висновків судів не спростовують.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Зі змісту рішення апеляційного суду Житомирської області від 2 червня

2016 року і доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваного судового рішення.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення апеляційного суду Житомирської області від 2 червня

2016 року.

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зменшення розміру аліментів та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Житомирської області від

2 червня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.О.Дьоміна