ЗОЛОЧІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 622/596/15-ц р.
05.04.2016 року смт. Золочів
Золочівський районний суд Харківської області в складі:
головуючого судді Шабас О.С.,
при секретарі Бойко І.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Золочів цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "ОСОБА_2 Трейд", третя особа: Харківська регіональна філія ДП "Центр ДЗК при Державному комітеті України по земельним ресурсам" про визнання правонаступником, розірвання договору оренди земельної ділянки та скасування державної реєстрації договорів,
В обґрунтування позовних вимог вказав, що між ОСОБА_3, яка є його сестрою та відповідачем ТОВ "ОСОБА_2 Трейд" 22 січня 2009 року укладено договір оренди земельної ділянки, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №082492 від 12 лютого 2002 року, на умовах платного строкового використання. 05.03.2009 року між ОСОБА_3 та відповідачем було укладено договір оренди земельної ділянки, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 082492 від 12.02.2002 року, на умовах платного строкового використання. 10 березня 2012 року померла його сестра ОСОБА_3. Позивач прийняв спадщину після сестри та оформив спадкові права на вказані земельні ділянки, про що отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину за законом. ТОВ «ОСОБА_2 Трейд» свої зобовязання за договорами не виконує, починаючи з 2012 року зовсім не сплачує орендної плати. Добровільно розірвати договір відповідач не погоджується, в звязку з чим позивач був змушений звернутися до суду, сплативши судовий збір.
В судове засідання позивач не зявився. Подав через канцелярію суду заяву, відповідно до якої позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи здійснювати без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечував. В минулому судовому засіданні позивач та його представник ОСОБА_4, що діє на підставі довіреності від 20.02.2014 року, пояснили, що так як відповідач не виконує своїх обовязків за договорами оренди, не сплатив орендну плату за 2012-2015 роки, бажає розірвати договори оренди у звязку із систематичною несплатою орендної плати ТОВ «ОСОБА_2 Трейд», та володіти, користуватися та розпоряджатися, належними йому земельними ділянками, на власний розсуд.
Представник відповідача ТОВ «ОСОБА_2 Трейд» у судове засідання не зявився, до суду повернулося поштове відправлення за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз. 1, 2, 4 ч. 5 ст. 74 ЦПК України у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Представник третьої особи Харківська регіональна філія ДП "Центр ДЗК при Державномукомітеті України по земельним ресурсам", на судове засідання не зявився, причини неявки не повідомив.
Враховуючи, що відповідачем не було надано заяви про розгляд справи за його відсутності, судом було прийнято рішення про заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечував.
Земельну ділянку за актом приймання-передачі земельної ділянки було передано ОСОБА_3 орендарю, що засвідчено підписами сторін та печаткою юридичної особи (а.с.13).
Земельну ділянку за актом приймання-передачі земельної ділянки було передано ОСОБА_3 орендарю, що засвідчено підписами сторін та печаткою юридичної особи (а.с.25).
Згідно із наданою суду копії свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 345131 10 березня 2012 року померла ОСОБА_3 у віці 39 років, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції у Книзі реєстрації смертей 13 березня 2012 року зроблено відповідний актовий запис № 3550 (а.с.53).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.10.2014 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_1 набув право приватної власності в порядку спадкування після смерті сестри ОСОБА_3, яка померла 10 березня 2012 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2, 8915 га, що розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області та належить померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 082492, виданого на підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 12 вересня 2007 року № 536 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 330. Зареєстровано в реєстрі № 6-513 (а.с.33).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 22.10.2014 року державним нотаріусом Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, ОСОБА_1 набув право приватної власності в порядку спадкування після смерті сестри ОСОБА_3, яка померла 10 березня 2012 року, на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 1, 0303 га, що розташована на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області та належить померлій на підставі Державного акту на право власності на землю серії ЯГ № 082492, виданого на підставі розпорядження голови Золочівської районної державної адміністрації Харківської області від 12 вересня 2007 року № 536 та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі № 330. Зареєстровано в реєстрі № 6-515 (а.с.36).
Вирішуючи спір суд виходить з того, що спірні правовідносини врегульовані положеннями Конституції України, Цивільного Кодексу України, Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 № 161-XIV (надалі Закон), Земельним Кодексом України (надалі Кодекс). При розгляді справи суд також керувався висновком Верховного суду України, викладеним у рішенні від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12.
Статтею 55 Конституції України передбачено, що права і свободи громадянина захищаються судом.
Відповідно до положень ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Стаття 526 ЦК України визначає загальні умови виконання зобов'язання, так зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Стаття 530 ЦК України встановлює, що якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.
Стаття 611 ЦК України передбачає правові наслідки порушення зобов'язання. Відтак, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки.
Статтею 21 Закону надано поняття орендної плати, так орендною платою за землю - є платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою.
Стаття 24 Закону перелічує права та обов'язки орендодавця. Зокрема, орендодавець має право серед іншого вимагати від орендаря використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил; своєчасного внесення орендної плати.
Стаття 32 Закону коментує підстави припинення договору оренди землі шляхом його розірвання. Так, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України ( 2768-14 ) та іншими законами України.
Положеннями ст. 93 Земельного Кодексу України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам України, іноземцям і особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним об'єднанням і організаціям, а також іноземним державам.
Стаття 96 Земельного Кодексу України перелічує обов'язки землекористувачів, так серед іншого землекористувачі зобов'язані: в) своєчасно сплачувати земельний податок або орендну плату.
Частина 4 ст. 124 Земельного Кодексу України визначає, що передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди.
Статтею 125 Земельного Кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.
Згідно із п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.
Тобто за змістом зазначених норм та правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 12 грудня 2012 р. у справі № 6-146цс12, договір оренди землі можливо розірвати лише в разі систематичної несплати орендної плати, разове порушення умов договору у цій частині не є підставою для його розірвання.
Статті 10, 59, 60 ЦПК України передбачають, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 27 ЦПК України обумовлює строки подання доказів, так, зокрема, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.
Відтак, судом встановлено, що 22 січня 2009 року та 05.03.2009 року між ОСОБА_3, спадкоємцем якої є ОСОБА_1, та ТОВ «ОСОБА_2 Трейд» було укладено договори оренди землі відповідно до положень ст. 124 ЗК України. Сторонами було погоджене платне користування ТОВ «ОСОБА_2 Трейд» земельними ділянками, належними ОСОБА_3 Розмір орендної плати у Договорах визначений у грошовій сумі, яка вираховується у розмірі 3 відсотків від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням індексації. Обовязки сторін визначені у Договорах дублюють положення ст. 96 Земельного Кодексу України, ст. 24, 32 Закону. Державна реєстрація договорів проведена 27 серпня 2010 та 09 серпня 2012 року відповідно.
Враховуючи, що відповідно до положень ст. 125 ЗК України реєстрації підлягає лише право оренди, суд визначає спірні договори укладені 22 січня 2009 року та 05.03.2009 року відповідно, коли сторонами було досягнуто згоди стосовно усіх істотних умов договору, про що свідчать їх підписи в договорі. Відповідно з цього часу і обраховує строк, з якого відповідач мав сплачувати орендну плату позивачу.
В позові та в поясненнях позивач та його представник вказують на підставу розірвання договорів оренди несплату відповідачем орендної плати за 2012-2015 роки, проти чого відповідач не надав жодних заперечень, хоча не був позбавлений такого права.
В порушення вимог ст.ст.10, 27, 59, 60 ЦПК України відповідач своїм правом на надання доказів на спростування тверджень позивача (як то платіжні відомості тощо) не скористався, хоча не був позбавлений такої можливості.
Відтак, суд розглядаючи справу, виходячи з наявних доказів, встановлює, що відповідач, орендувавши земельні ділянки ОСОБА_3, спадкоємцем якої є позивач, у 2012- 2015 р.р. включно не сплачував спадкоємцю ОСОБА_1 орендну плату за користування землею, що безумовно є систематичним невиконанням його зобовязань за договорами оренди від 22 січня 2009 року та від 05 березня 2009 року по сплаті орендної плати, що є самостійною та достатньою підставою для розірвання договорів в розумінні положень ст. 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 Земельного кодексу України та п.29 Договорів.
Оскільки судом встановлено систематичне невиконання відповідачем своїх зобовязань щодо сплати орендної плати за чотири роки поспіль (2012-2015 роки), права позивача мають бути захищені. Обраний позивачем спосіб захисту відповідає допущеному порушенню, відтак, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, договори оренди земельної ділянки мають бути розірвані.
Відмовляючи в задоволенні інших позовних вимог, а саме визнання правонаступником та скасування державної реєстрації договорів, суд виходить з наступного.
Відповідно до положень ЦК України права власності набувається в порядку спадкування.
Виходячи із положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо подав заяву про її прийняття протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, тобто протягом 6 місяців з дня відкриття спадщини.
Згідно із ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
У ст. 1297 зазначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Спадщина належить спадкодавцю з моменту відкриття спадщини.
ОСОБА_1 прийняв спадщину після ОСОБА_3, оформив спадкові права, набув право власності на вказані земельні ділянки в порядку спадкування, а тому є власником земельних ділянок, має всі правомочності власника, тому визнання його правонаступником у відносинах оренди землі не потребується, адже він автоматично став орендодавцем вказаних земельних ділянок після набуття права власності на них. Відтак, його право в цій частині не порушено, та відповідно не підлягає захисту.
Аналогічного висновку суд доходить щодо вимог позивача про скасування державної реєстрації, так само його право, станом на момент розгляду справи не порушено, а тому не потребує правового захисту, вказані вимоги є передчасними.
Одночасно, враховуючи задоволення судом позовних вимог частково з відповідача також підлягають стягненню пропорційно до розміру задоволених позовних вимог документально підтверджені судові витрати відповідно до положень ст. 88 ЦПК України.
Керуючись вказаними нормами матеріального закону та 10, 11, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, суд,
1. Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.
4. Стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_2 Трейд» на користь ОСОБА_1 121 гривню 80 копійок судових витрат.
5. В задоволенні іншої частини вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через Золочівський районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення може бути переглянуте за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду в десятиденний термін з дня отримання копії рішення.
Суддя: О.С. Шабас