Справа № 715/308/16-ц
Провадження № 2/715/217/16
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 червня 2016 року Глибоцький районний суд Чернівецької області
в складі: головуючого судді Григорчака Ю.П.
секретаря судового засідання Ткач О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Глибока цивільну справу за позовом ПАТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення Чагорської сільської ради від 02.10.1996 р. № 90 та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку,-
ПАТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» звернулося до суду з позовом до Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та відділу Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області про визнання незаконним та скасування рішення Чагорської сільської ради від 02.10.1996 р. № 90, та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 30.12.2013 року укладено договір №Л/П-134382/НЮ між ДТГО «Львівська залізниця» та землевпорядною організацією ПП «Ріга» про виконання робіт з інвентаризації земель та виготовлення державних актів на право постійного користування земельними ділянками ДТГО «Львівська залізниця» в межах існуючої смуги відведення. Вказана інвентаризація земель проведена на підставі рішення №445-31/2014 від 25.04.2014 року Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. В результаті проведеної інвентаризації смуги відведення, виявлено, що земельна ділянка, яка знаходяться на 274 км+ 971м до 274км+981 м, перебуває у власності ОСОБА_2, площею 0,0031 га накладаються на смугу відведення ДТГО «Львівська залізниця». Вказана земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі договору дарування від ОСОБА_3 Остання набула права власності на вказану земельну ділянку, площею 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства, на підставі рішення №90 від 02.10.1996 року Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області. Земельна ділянка, яка накладається із смугою відведення залізниці площею 0,0031 га, зареєстрована в державному земельному кадастрі НОМЕР_1. Враховуючи вищевикладене, просить суд визнати незаконним та скасувати рішення №90 від 02.10.1996 року Чагорської сільської ради, в частині передачі земельної ділянки у приватну власність ОСОБА_3, площею 0,29 га, для ведення особистого підсобного господарства, зобов'язати відділ Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області скасувати записах у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, шляхом внесення до державного земельного кадастру відомостей про його скасування.
Представник позивача ПАТ «Українська залізниця», в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» в судове засідання не з'явилася, однак від неї до суду надійшла заява, відповідно до якої просить суд, позовну вимогу в частині визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого ОСОБА_2 на підставі договору дарування від ОСОБА_3 залишити без рзглдяу, в частині інших позовних вимог підтримує у повному обсязі та просить суд розглянути справу у її відсутності.
Представник відповідача Чагорської сільської ради Глибоцького району Чернівецької області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомляла і не просила суд відкласти розгляд справи.
Представник третьої особи відділ Держгеокадастру у Глибоцькому районі Чернівецької області в судове засідання не з'явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причину неявки в судове засідання не повідомив і не просив суд відкласти розгляд справи.
За таких обставин суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що рішенням №90 виконкому Чагорської сільської ради від 02.10.1996 року, передано ОСОБА_3 земельну ділянку у приватну власність, площею 0,29 га, що в селі Чагор, Глибоцького району Чернівецької області.
Згідно «Плана полосы отвода линии Черновци-Адынката Львовской железной дороги, в административних границах Черновицкого района Черновицкой области от 269км+000м до 293 км+090м», 1959 року, ширина смуги відведення на вищевказаній ділянці перегону становить 15м від осі колії.
Таким чином, площа перетину земельної ділянки відповідача ОСОБА_2 в смузі відведення залізниці становить 0,0031 га.
Відповідно до ст.68 Земельного Кодексу України, ст.11 Закону України «Про транспорт», ст.6 Закону України «Про залізничний транспорт», до земель залізничного транспорту належать землі смуг відведення залізниць під залізничним полотном та його облаштуванням, станціями з усіма будівлями і спорудами енергетичного, локомотивного, вагонного, колійного, вантажного і пасажирського господарства, сигналізації та зв'язку, водопостачання, каналізації; під захисними та укріплювальними насадженнями, службовими, культурно-побутовими будівлями та іншими спорудами, необхідними для забезпечення роботи залізничного транспорту. Такі землі призначені для виконання покладених на підприємства і організації залізничного транспорту завдань щодо експлуатації, ремонту, вдосконалення, забезпечення безпеки руху і розвитку об'єктів залізничного транспорту.
Так, відповідно до норм законодавства, яке існувало при облаштуванні залізничного полотна та смуги відведення («Инструкция о нормах и порядке отвода земель для железных дорог и использовании полосы отвода», затв. Міністерством шляхів сполучення СРСР 30.01.1963 року; «Положение о землях предоставленных транспорту», затв. Постановою СНК СССР 07.02.1933 року; «Об упорядочении отвода земель для железных дорог», затв. Постановою Ради Міністрів СРСР 27.01.1962 №83, інші нормативні акти та будівельні норми), вимоги щодо виготовлення та отримання державного акту не передбачалися, а землі транспорту вважалися землями спеціального призначення, які використовувалися на підставі особливих положень про ці землі, відповідно до п.п.54,55 «Общих начал землепользования и землеустройства»(Постанова ЦИК СССР 15.12.1928).
Оформлення прав органів шляхів сполучення на землі, що закріплювалися за ними, проводилося шляхом відведення за схемою згідно вищезазначених нормативних актів.
Дані обставини підтверджуються також і п.2 «Положення про землі транспорту», затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР від 08 січня 1981 року за №24, де зазначено, що «размеры земельных участков, предоставляемых для указанных целей, определяются в соответствии с утвержденными в установленном порядке нормами или проектно-технической документацией».
В подальшому, при зміні законодавства та введення інституту державних актів в Земельних Кодексах, вимоги щодо їх оформлення поширювалися тільки на нові земельні ділянки при їх відведенні та не вимагалося отримання актів на існуючі та наявні у користуванні землі.
Перебування у залізниці земельної ділянки також підтверджується Інформацією щодо наявності площ Відділу Держземагенста у Глибоцькому районі від 01.01.2012р. відповідно до якої під об'єктами залізничного транспорту в с. Чагор Глибоцького району знаходиться площа 21,6 га.
Право постійного землекористування є безстроковим і може бути припинене лише з підстав, передбачених ст.141 Земельного кодексу України, перелік яких є вичерпним.
Відповідно до ч.2 ст.149 Земельного кодексу України вилучення земельних ділянок провадиться за згодою землекористувачів на підставі рішень Кабінету Міністрів України, місцевих державних адміністрацій, сільських, селищних, міських рад відповідно до їх повноважень.
Однак, вилучення ділянки у встановленому порядку у залізниці не проводилося. Крім того, залізниця, як суміжний користувач, не погоджувала ні проект відведення земельної ділянки, ні акт встановлення і узгодження зовнішніх меж землекористування в натурі, погодження на вилучення земельної ділянки не надавала.
Відповідно до п.б ч.4 ст.84 Земельного кодексу України, до земель державної власності, які не можуть передаватись у приватну власність належать, зокрема, землі під державними залізницями, а отже, відповідач Йорданештська сільська рада Глибоцького району Чернівецької області не мала правових підстав виносити згадане рішення про передачу у власність земельної ділянки, яка накладається з смугою відведення залізниці.
Згідно п.5 Постанови Верховної Ради України №562 від 18.12.1990 року «Про порядок введення в дію Земельного кодексу України» громадяни, підприємства, установи, організації, які мають у користуванні земельні ділянки, надані їм до введення в дію кодексу, зберігають свої права на користування до оформлення ними у встановленому порядку права власності на землю чи землекористування. Пунктом 6 Постанови Верховної Ради Української PCP «Про земельну реформу»(зі змінами та доповненнями) визначено, що землекористувачі повинні до 01.01.2008 року оформити право власності або право користування землею.
Рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 року у справі №5-рп/2005 щодо відповідності Конституції України (конституційності) положень статті 92, пункту 6 розділу X «Перехідні положення»Земельного кодексу України щодо зобов'язання переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право користування, визнані неконституційними.

Таким чином, оформлення права постійного користування відповідно до норм Земельного кодексу України, на землі, які фактично перебувають у користуванні залізниці, не є обмеженим у часі.

Згідно п.3 ст.152 Земельного кодексу України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав та визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Частина 1 ст.155 Земельного кодексу України передбачає, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. В даному випадку підставою звернення до суду є порушення права користування земельною ділянкою в результаті протиправних дій відповідачів.

Згідно ч. 1 ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а відповідно до ч.2 п.10 цієї статті способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Крім цього, відомості про землі, їх власників та користувачів вносяться до Державного земельного кадастру відповідно до підпунктів 1-16 п.24 Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрі; України від 17.10.2012 №1051, ведення якого згідно п.4 Порядку здійснює Держгеокадастр України та його територіальні органи, до складу яких відповідно до п.5 Порядку входять державні кадастрові реєстратори.

До набрання чинності вищевказаним Порядком, такі відомості вносились до Поземельної книги-згідно із Порядком ведення Поземельної книги, затвердженим Постановою Кабінет-Міністрів України від 09.09.2009 № 1021.

Відповідно до п.п. 60-61 Порядку ведення Державного земельного кадастру запис у Поземельній книзі скасовується (поновлюється) Державним кадастровим реєстратором на підставі рішення суду. Скасування запису в Поземельній книзі здійснюється шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування.

Згідно до ст.8 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» орган державної реєстрації прав проводить державну реєстрацію прав та їх обтяжень або відмовляє у їх реєстрації, забезпечує ведення Державного реєстру прав.

Відповідно до ст. 26 вказаного Закону у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Відповідно до п.41 Постанови Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 р. №1141 Державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру прав про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду державної реєстрації прав, проведеної до 1 січня 2013 р. відповідно до законодавства, що діяло на момент такої реєстрації, записів про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 р., за відсутності державної реєстрації таких прав у Державному реєстрі прав державний реєстратор переносить до Державного реєстру прав записи про державну реєстрацію прав, що містяться в інформаційних системах, та вносить запис про скасування державної реєстрації прав.

Враховуючи викладене, а також беручи до уваги, що спірна земельна ділянка відповідача, лише частково накладається на землі позивача, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково.

На підставі наведеного, ст. ст. 68 ЗК України, ст. 11 Закону України "Про транспорт", ст. 23 Закону України "Про залізничний транспорт", п.п. 54, 55 Загальних засад землекористування і землеустрою, затверджені ЦВК СРСР від 15 грудня 1928 року, керуючись ст. ст.3, 8, 10, 11, 15, 60, 61, 79, 84, 88, 179, 212-215,224-226 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ПАТ «Українська залізниця» в особі її регіональної філії «Львівська залізниця» - задовольнити частково.

Визнати частково незаконним та частково скасувати рішення Чагорської сільської ради від 02.10.1996 року №90 про передачу земельної ділянки ОСОБА_3, площею 0,29 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташоване в селі Чагор, Глибоцького району Чернівецької області,в частині, яка накладається на землі ДТГО «Львівська залізниця», а саме 0,0031 га.

Скасувати запис у Поземельній книзі щодо земельної ділянки за кадастровим номером НОМЕР_1, шляхом внесення до Державного земельного кадастру відомостей про його скасування та скасувати Державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за кадастровим номером НОМЕР_1 у державному реєстрі прав.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Чернівецької області через Глибоцький районний суд Чернівецької області протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: