Справа № 356/882/15-ц Головуючий у І інстанції Лялик Р. М.
Провадження № 22-ц/780/2304/16 Доповідач у 2 інстанції Таргоній Д. О.
Категорія 49 06.04.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

06 квітня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого- судді Таргоній Д.О.,

суддів: Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря Дрозда Р.І.,

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві в режимі відеоконференції матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 12 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи, колегія суддів,

УСТАНОВИЛА :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

В обґрунтування позову послалась на те, що рішенням Березанського міського суду Київської області від 02.12.2013 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн., тобто по 750 грн. на кожну дитину. Також вказала, що на даний час розмір доходів відповідача значно збільшився і він може надавати допомогу на утримання дітей у розмірі більшому, ніж 1500 грн.

ЇЇ ж витрати з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів значно збільшились зв'язку з необхідністю оплачувати лікування, оздоровлення та навчання дітей, один з яких являється дитиною - інвалідом з захворюванням аутизм.

На даний час відповідач відмовляється надавати аліменти на дітей у більшому розмірі, ніж це передбачено рішенням суду від 02.12.2013 року. Просила суд збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1500 грн. на кожну дитину.

Рішенням Березанського міського суду Київської області від 12 січня 2016 року позов задоволено частково. Збільшено розмір аліментів та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі 1500 гривень, починаючи з 25 вересня 2015 року і до досягнення ним повноліття. Стягнуто з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в сумі 487 гривень 20 копійок. В решті позовних вимог відмовлено.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвали нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, при цьому послався на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Зокрема, обґрунтовує скаргу тим, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про існування підстав для збільшення розміру аліментів, посилаючись на погіршення стану здоров'я сина ОСОБА_5. Вважає, що ця обставина може бути підставою для стягнення додаткових витрат на дитину, викликаних хворобою.

Крім того зазначає, що судом не враховано та не встановлено його матеріальний стан, який на даний час не змінився та лише з труднощами дозволяє йому, в умовах теперішньої економічної ситуації в державі, сплачувати кошти на утримання дітей.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повного і всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує наступні питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч. 1 ст. 214 ЦПК України).

Рішення суду першої інстанції даним вимогам закону не відповідає.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про збільшення розміру аліментів з 750 грн. на 1500 грн. на малолітню дитину - ОСОБА_4, виходячи з того, що стан здоров'я останнього погіршився.

Колегія суддів апеляційного суду не може погодитись з такими висновками, оскільки вони зроблені без повного і всебічного з'ясування обставин справи, суперечать наявним у справі матеріалам та не відповідають вимогам чинного законодавства.

Відповідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Як встановлено судом, ОСОБА_2 згідно рішення Березанського міського суду Київської області від 02.12.2013р. сплачує аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. на кожну дитину.

Обгрунтовуючи вимоги позову, ОСОБА_3 зазначила, що відповідач на даний час займає керівну посаду в будівельній фірмі в м. Тернопіль, розмір його доходів значно збільшився порівняно і 2013 роком, коли судом було ухвалене рішення про стягнення аліментів.

В той же час, доказів, підтверджуючих покарщення матеріального стану відповідача, позивач суду не надала.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія судів вважає неправильними висновки суду першої інстанції щодо можливості збільшення розміру аліментів у зв'язку з погіршенням стану здоров'я дитини ОСОБА_4, 2006 року народження, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, малолітня дитина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 12.04.2010 року знаходиться на «Д» обліку у лікаря-психіатра і має статус дитини-інваліда з 26.04.2010 року. Зазначені обставини були враховані судом при ухваленні рішення про стягнення аліментів у 2013 році.

Згідно з довідкою Березанської міської лікарні від 11.01.2016 року № 1 ОСОБА_6 знаходиться на диспансерному обліку у лікаря-психіатра з 12.04.2010 року. Отримує згідно виписки рекомендації амбулаторне лікування в умовах поліклініки БМЛ та стаціонарне лікування в КЗ КОР КОПНЛ. Дитині рекомендоване санаторне (профіль психоневрологічний) лікування.

Згідно з довідкою № 3 Березанської міської лікарні ОСОБА_6. дійсно спостерігається у невролога, діагноз - органічне ураження центральної нервової системи із загальним недорозвитком мови 1 рівня. Отримує медикаментозне лікування медичними препаратами: «Когнум», «Нейроксон», «Кортесет».

Оцінюючи зазначені документи, колегія суддів не вважає за можливе вважати їх доказами погіршення стану дитини, оскільки матеріали справи не містять даних щодо негативної динаміки стану здоров'я дитини за останні три роки.

В той же час, слід зазначити, що відсутність передбачених ч. 1 ст. 192 СК України підстав для збільшення розміру аліментів, не позбавляє позивача права звернутися до суду із вимогою про стягнення з відповідача додаткових витрат, понесених нею на лікування та оздоровлення дитини.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Частиною 2 вказаної статті визначено, що розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Таким чином, обгрунтованими є доводи апеляційної скарги щодо неповного з'ясування судом першої інстанції обставини справи та порушення норм матеріального права, у зв'язку з чим рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову за недоведеності покращення матеріального становища відповідача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 12 січня 2016 року - скасувати. Ухвалити у справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: