Єдиний унікальний номер 719/120/16-ц
Номер провадження 6/719/1/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 квітня 2016 року

м. Новодністровськ

Новодністровський міський суд Чернівецької області в складі:

судді Луців О.В.,

секретаря Матковської А.О.,

за участю ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новодністровськ подання в.о. заступника начальника Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, -

ВСТАНОВИВ:

В.о. заступника начальника НМУЮ Чернівецької області ОСОБА_1 20.04.2016 року звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань.

В обґрунтування свого подання вказав, що у нього на виконанні перебуває два виконавчих листи про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості в сумі 76002,25 грн. та 69561,51 грн. Оскільки рішення суду боржником виконано не було, в ході примусового виконання було оголошено в розшук, а в подальшому затримано автомобіль Mitsubishi Pajero 3/5 I V, № кузова JMBLYV75W1J001631, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво: КІС852724, видане 17.12.2003 року, який на праві власності належить боржнику, однак був переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_2

Проте зберігач майна не передав органам виконавчої служби транспортний засіб в строк, вказаний в акті опису та арешту майна (не раніше 07.09.2015 року), що зробило неможливим подальшу реалізацію транспортного засобу, належного боржнику. На сьогоднішній день ОСОБА_2 перебуває за кордоном, а місце знаходження арештованого автомобіля виконавчій службі невідомо. Як наслідок, на думку ОСОБА_1, це перешкоджає проведенню виконавчих дій і унеможливлює фактичне виконання рішення суду, а тому просить тимчасово обмежити у праві виїзду за кордон ОСОБА_2

Державний виконавець в судовому засіданні підтримав своє подання та просив суд його задовольнити.

Суд, розглянувши подання ОСОБА_1, заслухавши його пояснення, дослідивши письмові документи, додані до подання, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15.02.2016 року старшим державним виконавцем НМУЮ Чернівецької області Полинкевичем К.Ю. було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/759/2669/14 від 03.10.2014 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 заборгованості в загальному на суму 69561,51 грн.

17 лютого 2016 року цим же державним виконавцем було відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №759/158087/14-ц від 23.01.2015 року про стягнення зі ОСОБА_3 на користь ОСОБА_5 заборгованості в загальному на суму 76002,25 грн.

В ході примусового виконання було оголошено в розшук, а в подальшому затримано автомобіль Mitsubishi Pajero3/5 I V, № кузова JMBLYV75W1J001631, 2001 року випуску, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво: КІС852724, видане 17.12.2003 року, який на праві власності належить боржнику.

Даний транспортний засіб 03.09.2015 року на підставі акту опису та арешту майна було передане на зберігання ОСОБА_2 із забороною відчуження та повідомленням про передачу для реалізації не раніше 07.09.2015 року. Окрім того, зберігач попереджений про кримінальну та матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна, про що свідчить його підпис в акті.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України (далі - ЦК), відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК до особистих немайнових прав фізичної особи (кн. друга ЦК), а саме - до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи (гл. 21 кн. другої ЦК). Відповідно до ч. 3 ст. 269 ЦК особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитись від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом від 21 січня 1994 р. № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" (далі - Закон № 3857-XII).

Положеннями ст. 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань (п. 5).

Відповідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" від 21.04.1999 року №606-ХІV (надалі Закон №606-ХІV) закріплено право державного виконавця, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Стаття 377-1 ЦПК України передбачає, що питання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом.

Частинами 3 і 4 ст. 22 Закону від 22 вересня 2011 р. № 3773-VI "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" (далі - Закон № 3773-VI) визначено, що виїзд та в'їзд з/та в Україну іноземця та особи без громадянства може бути за рішенням суду тимчасово відкладено до виконання ним майнових зобов'язань перед фізичними та юридичними особами в Україні, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України або тимчасово обмежується право виїзду з України.

Аналізуючи положення вищевказаного законодавства, суду стає очевидним, що такий вид обмеження особистих немайнових прав людини як тимчасова заборона виїзду за межі України може бути застосована виключно до боржника та лише при наявності невиконаного судового рішення.

Відповідно до ч. 1-2 ст.8 Закону №606-ХІV сторонами у виконавчому провадженні є стягувач і боржник. Боржником є фізична або юридична особа, визначена виконавчим документом.

Як вбачається із доданих до подання письмових документів, боржником за виконавчими листами №2/759/2669/14 від 18.08.2014 року, №759/158087/14-ц від 12.12.2014 року є ОСОБА_3, натомість ОСОБА_2 має статус зберігача арештованого майна, а тому положення ст.. 377-1 ЦПК України, п. 18 ч. 1 ст. 11 Закону №606-ХІV, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII відносно ОСОБА_2 не можуть бути застосовані, у звязку з чим подання є безпідставним та не підлягає задоволенню.

Окрім того, суд відхиляє доводи ОСОБА_1 щодо невиконання покладених на ОСОБА_2 обовязків, так як згідно зі ч. 6 ст. 57 Закону №606-ХІV порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна, в тому числі кримінальну або матеріальну, про був належним чином повідомлений зберігач.

Проте, невиконання обовязків зберігачем не може мати наслідком обмеження останнього у праві виїзду за межі України, оскільки порушуватиме ст.2 Протоколу №4 до Конвенції, ст.. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права та ст.. 313 ЦК України.

Враховуючи вищенаведене та керуючись ст.ст. 208-210, 292-294, 377-1 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання в.о. заступника начальника Новодністровського міського управління юстиції Чернівецької області ОСОБА_1 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити за безпідставністю.

Копію ухвали направити сторонам виконавчого провадження та державному виконавцю.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до апеляційного суду Чернівецької області через Новодністровський міський суд Чернівецької області.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Оскарження ухвали не перешкоджає подальшому здійсненню виконавчого провадження.

Суддя