У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 квітня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Траст-Інвест-Буд» про визнання поруки припиненою,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернувся до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 27 серпня 2010 року між ВАТ «Укрінбанк» (правонаступник - ПАТ «Укрінбанк») та ТзДВ «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Транс-Інвест-Буд» було укладено кредитну угоду № 005 про відкриття відновлювальної кредитної лінії. За змістом п. 3.1 угоди банк відкрив позичальнику кредитну лінію з лімітом 3 500 тис. грн терміном до 26 серпня 2012 року. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитною угодою між ОСОБА_2 та AT «Укрінбанк» 27 серпня 2010 року укладено договір поруки. Відповідно до п. 4.1.3 кредитної угоди від 27 серпня 2010 року № 005 «за не переведення протягом перших двох місяців 100 % надходжень до Луцької філії ПАТ «Укрінбанк» та неутримання їх в такому ж обсязі протягом терміну дії кредитної угоди, починаючи з третього місяця дії кредитної угоди процентна ставка за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 30 % річних в односторонньому порядку». Однак даний пункт договору суперечить вимогам ст. 1056-1 ЦК України. Враховуючи вищенаведене, позивач просив визнати припиненою поруку з 11 червня 2011 року.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Стаття 629 ЦК України встановлює, що договір є обов'язковим до виконання сторонами.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку, дійшов обґрунтованого висновку, що збільшення процентної ставки відбулося на підставі п. 4.1.3 кредитної угоди, положення якого були відомі поручителю на час укладення договору поруки, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення про відмову у задоволенні позову, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки судів не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Волинської області від 18 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Укрінбанк», Товариства з додатковою відповідальністю «Довірче товариство - Перша Волинська фінансово-будівельна компанія «Траст-Інвест-Буд» про визнання поруки припиненою.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов