Номер провадження: 22-ц/785/5236/16
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Суворова В.О., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 - «Про визнання права власності на квартиру», за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

18.11.2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зазначеним позовом, вимоги по якому у подальшому були уточнені, та просила встановити факт, що квартиру АДРЕСА_1, площею 62,25 кв.м., зареєстрована за ОСОБА_3 та ОСОБА_4, вона придбала за свої особисті кошти, та визнати за нею право власності на вказану квартиру.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на те, що вказана квартира була придбана за її особисті кошти, які вона отримала в якості доплати при обміні квартири АДРЕСА_2 та оформлена на сина ОСОБА_3 03.02.2001 року за договором купівлі-продажу. Але насправді договір купівлі-продажу між продавцями та її сином було укладено в усній формі ще в лютому 2000 року, однак через відсутність у продавця довіреності від доньки на продаж квартири, яка згодом була отримана в 2001 році, нотаріальний договір був укладений в 2001 році, тобто в той час коли син вже уклав шлюб з ОСОБА_4 Позивач дізналась, що суд апеляційної інстанції своїм рішенням виділив ? частину квартири ОСОБА_4, без участі в суді ОСОБА_2, визнавши квартиру сумісною власністю подружжя, посилаючись на договір купівлі-продажу, який зареєстрований через одинадцять місяців після укладення шлюбу. Але квартира придбана за кошти за її кошти та не має ніякого відношення до сумісної власності подружжя.

Позивач позов підтримала, просила його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги визнав, не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_4 заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на надуманість та необґрунтованість вимог. Рішенням Б.-Дністровського міськрайонного суду від 06.07.2001 року позов ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 грошову компенсацію за проданий автомобіль марки «Мерседес-Бенц» в розмірі 6317,50 грн. Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задоволений, визнано ОСОБА_4, такою, що втратила право користування житловим приміщенням спірної квартири та знято її з реєстраційного обліку. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 15.12.2011 року скасовано рішення Б.-Дністровського міськрайонного суду від 06.07.2001 року та ухвалено нове, яким проведено поділ квартири АДРЕСА_1, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та визнано за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 25.07.2012 року рішення апеляційного суду залишено без змін.

Рішенням Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.04.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

01.06.2016 року ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просить скасувати рішення районного суду, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування районним судом обставин у справі,які мають значення.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволені позовних вимог, районний суд виходив з того, що доводи позивача є недоведеними та не підтвердженими.

Судом встановлені наступні фактичні обставини у справі.

11.11.1998 року ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_3 поміняли належну їм на праві власності квартиру АДРЕСА_2, що належала їм на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 20.11.1996 року - на належну на праві власності ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 квартиру АДРЕСА_3, що підтверджується нотаріально посвідченим договором міни, з якого також вбачається, що міна зроблена без доплат. ( а.с. 54)

Відповідно до п. 2 договору міни, міна зроблена без доплат.

03.02.2001 року між ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_11 та відповідачем ОСОБА_3 був укладений нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу квартири, за яким ОСОБА_3 купив квартиру АДРЕСА_1.

Отже, районний суд дійшов до вірного висновку про те, що матеріалами справи не підтверджено, що міна квартир була здійснена з доплатою позивачу, яку позивач передала відповідачу для покупки квартири.

Крім того, є недоведеними та не підтвердженими належними доказами доводи позивача про те, що нібито договір купівлі-продажу був в усній формі укладений в 2000 році та через відсутність довіреності був посвідчений 03.02.2001 року.

Таким чином, позивач не надала суду першої інстанції, а також суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів на підтвердження своїх доводів, у зв'язку з чим колегія суддів погоджується з висновком районного суду про недоведеність та необґрунтованість позивних вимоги.

Районний суд правильно зазначив в рішенні, що висновки суду щодо доведеності або недоведеності позовних вимог не можуть ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до п. 4 Прикінцевих і перехідних положень ЦК України 2003 року, що набрав чинності 01.01.2004, цей Кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Отже, на спірні правовідносини поширюється дія норм ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення.

Статтею 224 ЦК УРСР передбачено, що за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР, договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди.

Таким чином, відповідач правомірно придбав вказану квартиру на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу.

Також, районний суд вірно зазначив щодо обов'язковості висновків судових рішень ( рішення апеляційного суду Одеської області від 15.12.2011 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ України від 25.07.2012 року), якими були встановлені обставини та вирішені права і обов'язки сторін, які мають значення для правильного вирішення даного позову.

Даними судовими рішеннями було встановлено, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя та за ОСОБА_4 визнано право на 1/2 частину у спільному сумісному майні із колишнім чоловіком ОСОБА_3

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підтвердження своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На підставі ч. 1 ст. 59 ЦПК України належними є докази, що містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 3 ст. 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З матеріалів цивільної справи не вбачається, що позивачем по справі були надані належні допустимі письмові докази на підтвердження доводів та позовних вимог.

Районний суд, давши оцінку поясненням сторін по справі та на підставі сукупності зібраних по справі доказів, прийшов до правильного обґрунтованого висновку, що твердження позивача є недоведеними та непідтвердженими, у зв'язку з чим не підлягаючими задоволенню.

Висновки суду першої інстанції відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з'ясувавши обставини справи та давши належну оцінку зібраним доказам, дійшов до обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Апеляційна скарга не містить доводів, які мають бути підставами для скасування рішення суду.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги є неспроможними, висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, є правильним по суті, відповідає вимогам ст. ст. 212-215 ЦПК України, підстави для його скасування та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

В.О. Суворов

П.М. Черевко

20.07.2016 року м. Одеса