Справа № 185/1894/16-ц
Провадження № 2/185/1481/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 травня 2016 року

Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Перекопського М. М.,

за участю cекретаря судового засідання Волошиної К.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Павлограді у приміщені суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини , -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання їх неповнолітньої дитини до досягнення нею повноліття та на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рідним батьком дитини є відповідач. Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Сама вона не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Тому, згідно уточнених позовних вимог, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача на утримання дитини до досягнення нею повноліття та аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини заробітку відповідача до досягнення дитиною трирічного віку, починаючи з дати звернення до суду.

У судовому засіданні представник позивача та позивач уточнені позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково. В обґрунтування своїх доводів зазначив, що відповідач має нерегулярний дохід, тому аліменти підлягають стягненню у твердій грошовій сумі, яка з урахуванням матеріального становища відповідача має складати 400 грн. В частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини просить відмовити, оскільки постійного заробітку та регулярного доходу він не має, тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дружини.

Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе частково задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

Судом встановлено, що з 26 вересня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердянську реєстраційної служби Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області за актовим записом №700 /а.с.6/. Сторони мають спільну неповнолітню дитину сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 /а. с. 7 / .

Згідно довідки ПП "К-П-1" від 22.02.2016р., позивач проживає з сином за адресою: АДРЕСА_1 /а.с.8/.

Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки відповідач є батьком неповнолітньої дитини, яка проживає разом з позивачем, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами у справі, досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини підлягають задоволенню.

Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів у твердій грошовій сумі визначається, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення .

Визначаючи спосіб виконання відповідачем обов'язку по утриманню дитини суд виходить з того, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують те, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід. Згідно довідки від 15.03.2016 р., відповідач не перебуває на обліку у центрі зайнятості. З відомостей про застраховану особу за формою ОК-5 вбачається, що з квітня 2012 року страхові внески за відповідача не сплачуються, отже відповідач офіційно не працевлаштований. Проте, на думку суду, відсутність офіційного працевлаштування не свідчить про нерегулярність та мінливість доходу відповідача. Відповідач є здоровою та працездатною людиною, має можливість працевлаштуватись та забезпечувати як свій рівень життя, так і мінімальний рівень життя своєї малолітньої дитини. Часткове визнання позову відповідачем свідчить про наявність у нього можливості сплачувати аліменти.

Суд враховує, що ст. 184 СК України надає можливість суду, а не зобовязує імперативно визначати розмір аліментів саме у твердій грошовій сумі.

За таких обставин суд, приходить до висновку про відсутність підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі, оскільки відповідач не працює, аліменти повинні стягуватись у частці від заробітку (доходу) відповідача, який обчислюється відповідно до вимог чинного законодавства, що не суперечить положенням ч.3 ст. 195 СК України. Крім того, у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я відповідач має право звернутися до суду з заявою про зміну розміру аліментів.

Враховуючи вищезазначені обставини суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 частини заробітку відповідача щомісячно, але не менше розміру, передбаченого ч.2 ст. 182 СК України.

Згідно ч. ч. 2, 4 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Вирішуючи позов в частині вимог про стягнення аліментів на утримання дружини, суд враховує, що дитина, яка не досягла трирічного віку проживає разом з позивачем та потребує догляду, позивач позбавлена можливості працевлаштуватись та самостійно себе утримувати, а відповідач є працездатною особою.

Доводи відповідача про відсутність у нього можливості сплачувати аліменти на утримання дружини суд не приймає з огляду на наступне.

Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд вважає, що надані відповідачем докази не свідчать про неможливість надання матеріальної допомоги позивачу на її утримання.

При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та сторін, той факт, що дитина мешкає разом із позивачем та потребує утримання; позивач не працює, отримує соціальну допомогу при народженні дитини; відповідач є працездатним, постійного місця роботи не має, не надав суду доказів про наявність у нього інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дітей та про проведення з нього стягнень на утримання зазначених осіб.

Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Згідно п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку /доходу/, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2016 року та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку /доходу/, щомісячно, починаючи з 24 лютого 2016 року та до досягнення дитиною ОСОБА_3 трирічного віку, тобто до 12 січня 2018 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) грн. 20 коп.

Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана апеляційному суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_4