Провадження № 2/756/740/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді - Шумейко О.І.,

при секретарях - Алфьоровій С.В., Мишковець М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини, та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до травня 2015 року. У листопаді 2008 року у подружжя народилася донька ОСОБА_3. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року розірвано шлюб, укладений між сторонами, та відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_2 в частині визначення місця проживання дитини з матір'ю за адресою: АДРЕСА_1. На час звернення до суду позивач ОСОБА_1 має постійну роботу, зареєстрований фізичною особою - підприємцем. Батьки неповнолітньої не дійшли між собою згоди щодо місця проживання дитини. Наразі неповнолітня донька мешкає разом з матір'ю ОСОБА_2, яка не дає батьку бачитися разом з дитиною та приймати участь у вихованні дитини. Позивач вважає, що буде доцільним визначити місце проживання дитини з батьком, оскільки ОСОБА_1 має власний бізнес, його робочий день триває з 9 до 15 години, а тому батько матиме час відводити та забирати дитину зі школи, займатися з нею вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися. Позивач має усі можливості для створення усіх необхідних умов для проживання та нормального розвитку дитини в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. У той час як мати дитини не має достатнього рівня доходу для забезпечення дитини, зловживає спиртними напоями в присутності дитини, веде аморальний спосіб життя, що негативно впливає на психологічний розвиток дитини. Також позивач стверджує, що дитина виявляла неодноразово бажання жити разом з батьком, однак матір дитини у цьому чинить перешкоди позивачу.

Посилаючись на положення Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», позивач ОСОБА_1 просить визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з її батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2, відібрати дитину ОСОБА_3 у ОСОБА_2 та повернути її за попереднім місцем проживання: АДРЕСА_2, тобто за місцем проживання ОСОБА_1

До початку розгляду справи по суті відповідач ОСОБА_2 заявила зустрічний позов про визначення місця проживання дитини з матір'ю.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 послалася на те, що на даний час неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з нею у будинку АДРЕСА_3. ОСОБА_2 створені усі умови для проживання та розвитку дитини, усі витрати по утриманню дитини несе ОСОБА_2 ОСОБА_3 має власну кімнату, обладнану усім необхідним. ОСОБА_2 працює у ЗНЗ І-ІІІ ступенів - середній загальноосвітній школі № 45 на посаді секретаря. Протягом літа 2015 року ОСОБА_2 два рази відпочивала разом з дитиною на морі та базі відпочинку «Десна». Також позивач за зустрічним позовом зазначає, що нею не чиняться перешкоди батьку ОСОБА_1 у спілкуванні з дитиною, однак ОСОБА_3 сама не бажає спілкуватися з батьком, їздити з ним удвох на відпочинок, тощо.

За таких обставин, позивач ОСОБА_2 просить визначити місце проживання ОСОБА_3, 2008 року народження, разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3.

Позивач ОСОБА_1 та його представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, заперечували проти задоволення зустрічного позову. ОСОБА_1 зазначив, що припинив проживати разом з ОСОБА_2 у жовтні 2013 року, він разом неповнолітньою донькою виїхав з будинку по вул. Кальвільній в м. Києві в квартиру по вул. Маршала Тимошенка, де вони проживали біля року, про що мати дитини не заперечувала. У травні 2015 року ОСОБА_1 привіз дитину до матері, через деякий час не зміг забрати дитину до місця її проживання. ОСОБА_2 почала чинити перешкоди у спілкуванні з дитиною, він не міг додзвонитися до ОСОБА_3, оскільки її телефон був увесь час вимкнений. У вересні 2015 року до останнього не знав в яку саме школу піде його донька.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник у судовому засіданні підтримали зустрічні позовні вимоги, заперечували проти задоволення позову ОСОБА_1

ОСОБА_2 вказала, що ніколи не чинила перешкод у спілкуванні дитини з батьком. Після розлучення з ОСОБА_1 вона проживала в квартирі брата в Оболонському районі м. Києві. ОСОБА_1 забрав дитину, речі та документи. ОСОБА_2 кожен день відвідувала дитячий садочок, до якого ходила дитина. Фактично неповнолітня ОСОБА_3 мала кілька місць проживання. В кінці травня 2015 року ОСОБА_2 разом з дитиною вирішили, що будуть проживати разом в будинку по вул. Кальвільній в м. Києві. Дитина не бажає спілкуватися з батьком, оскільки поведінка ОСОБА_4 є агресивною.

Свідок ОСОБА_5, допитаний у судовому засіданні, показав, що він проживає по АДРЕСА_4, є сусідом ОСОБА_4 - ОСОБА_2 з 1999 року, товаришували родинами, оскільки мають дітей одного віку. Після розлучення відносини з ОСОБА_2 у свідка погіршилися. Свідок вважає, що ОСОБА_2 налаштовує дитину проти батька, перешкоджає батьку у спілкуванні з дитиною. Крім того, свідок повідомив, що на його погляд у родині ОСОБА_2 ненормальний моральний клімат, батько ОСОБА_2 - дідусь ОСОБА_3 проживає у будинку з іншою жінкою, зловживає алкогольними напоями. У дитини в телефоні заблоковано номер телефону батька. Свідок бачив, як ОСОБА_1 приїжджає до будинку по вул. Кальвільній до дитини, однак йому бачитися з дитиною не дають. ОСОБА_5 був свідком бійки ОСОБА_1 з ОСОБА_6, який спровокував бійку.

Свідок ОСОБА_7, допитаний у судовому засіданні, показав, що він проживає по АДРЕСА_5, знайомий з ОСОБА_8 та ОСОБА_2, тісних стосунків не підтримує. Останні 6 місяців регулярно, приблизно 3 рази на тиждень, бачить ОСОБА_8 біля будинку по вул. Кальвільна. Олександр повідомив свідку, що півроку вже не може бачитися з дитиною.

Свідок ОСОБА_6 під час допиту у судовому засіданні показав, що він є батьком ОСОБА_2 та дідусем ОСОБА_3. ОСОБА_2 та ОСОБА_1 роз'їхалися у 2014 році. Спочатку дитина проживала разом з батьком, відвідувала дитячий садочок в Оболонському районі м.Києва. Дитину з садочку забирали поперемінно, дитячі речі знаходилися за місцем проживання матері. Потім дитина почала усе частіше проводити час з матір'ю, та переїхала проживати разом з матір'ю до будинку. Віолетта не бажала розмовляти по телефону з батьком. Після зустрічей з батьком дитина замикається, напружена, а тому таке спілкування шкодить дитині. ОСОБА_1 має великий вплив на дитину. Вихід з ситуації, що склалася, бачить у мирному врегулюванні спору. Віолетта переживає, любить обох батьків.

Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, покази свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне.

ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1, батько - ОСОБА_1, мати - ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про народження від 09 грудня 2008 року. (а.с. 16)

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2015 року шлюб, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, було розірвано. Крім того, судом було відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 щодо визначення місця проживання дитини з матір'ю та стягнення аліментів. (а.с. 48-53)

Між сторонами триває спір з приводу визначення місця проживання дитини.

На час розгляду справи неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з матір'ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_3 та навчається у першому класі середньої загальноосвітньої школи № 45 м. Києва.

Батько дитини ОСОБА_1 проживає за адресою: АДРЕСА_2.

У відповідності до положень ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Згідно ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

За правилами ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до ст. 162 СК України якщо один з батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, або дитячого закладу (установи), в якому за рішенням органу опіки та піклування або суду проживала дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення про відібрання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання.

Дитина не може бути повернута лише тоді, коли залишення її за попереднім місцем проживання створюватиме реальну небезпеку для її життя та здоров'я або обставини змінилися так, що повернення суперечить її інтересам.

Судом встановлено, що під час перебування у зареєстрованому шлюбі у сторін народилася ОСОБА_3, якій наразі виповнилося сім років.

Шлюб, укладений між сторонами, було розірвано за рішенням суду.

Батьки неповнолітньої проживають окремо.

Мати ОСОБА_2 проживає у будинку по АДРЕСА_3, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1. Будинок, у якому проживає відповідач, перебуває у власності її матері ОСОБА_9, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. (а.с. 105)

Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, проведеного 13 листопада 2015 року працівниками служби у справах дітей Подільської РДА, житловий будинок по АДРЕСА_3 в м. Києві складається з двох поверхів, загальною площею 240 кв.м., житлова площа - 110 кв.м. Кімната дитини розташована на другому поверсі, для виховання та проживання дитини створені усі умови. У будинку проживають ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_10 - чоловік ОСОБА_2 (а.с. 54)

Батько неповнолітньої ОСОБА_1 зареєстрований та проживає в квартирі АДРЕСА_2. Вказана квартира належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло. Згідно з довідкою форми № 3 від 30 березня 2016 року усі вказані особи зареєстровані у наведеній квартирі.

Згідно з актом обстеження житлово-побутових умов, проведеного 06 квітня 2016 року працівником служби у справах дітей Оболонської РДА, квартира АДРЕСА_2 розташована на 9 поверсі 9-поверхового будинку, складається з 3-х кімнат. Для ОСОБА_3 відведена окрема кімната, яка облаштована розсувним диваном, комп'ютерним столом зі стільцем, комодом, в кімнаті багато іграшок, книжок. В інших двох кімнатах проживають батько ОСОБА_1 та бабуся з дідусем - ОСОБА_11, ОСОБА_12 ОСОБА_13, який є братом позивача, у квартирі не проживає, іноді залишається на ніч у кімнаті батька дитини.

Мати дитини ОСОБА_2 працює в середній загальноосвітній школі № 45 Подільського району м.Києва на посаді секретаря, що підтверджується довідкою від 02 листопада 2015 року № 265. (а.с. 47)

Позивач ОСОБА_1 зареєстрований суб'єктом підприємницької діяльності - фізичною особою-підприємцем, про що свідчить свідоцтво про державну реєстрацію від 13 грудня 2007 року. (а.с. 13)

З наданих сторонами доказів вбачається, що житлові умови та рівень матеріального забезпечення як батька дитини, так і матері, є рівними.

Згідно з ч.ч. 5,6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд, виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому, суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Тобто, для розлучення неповнолітньої дитини, якою є ОСОБА_3, 2008 року народження, з матір'ю необхідна наявність виняткових обставин, що передбачені ч.2 ст.161 СК України.

У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Подільська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, у своєму висновку від 19 січня 2016 року № 106-345 визначила доцільним проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з матір'ю ОСОБА_2 (а.с. 70-71)

Оцінивши зібрані у сукупності докази, суд доходить наступних висновків. Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебувають у неприязних стосунках, що підтверджується як поясненнями сторін, показами свідків, так і неодноразовими зверненнями осіб до правоохоронних органів. ОСОБА_15 деякий час після розірвання шлюбу проживала разом з батьком ОСОБА_1 З травня 2015 року дитина проживає разом з матір'ю. Дійти згоди щодо місця проживання дитини у позасудовому порядку ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не можуть.

Психологом ОСОБА_16 проведено психологічне обстеження дитини. Згідно з висновком психологічного обстеження, затвердженого Директором Міського центру дитини Служби у справах дітей КМДА 28 грудня 2015 року, ОСОБА_3 позитивна у спілкуванні, емоційний стан стабільний. Проте коли мова йшла про взаємовідносини в родині дівчинка починала хвилюватися, бажає, щоб мати з батьком не сварилися. З'ясовано, що ОСОБА_3 має високий рівень емоційної прихильності до батька, визнає його авторитет, пов'язує з ним свої інтереси та переживання. З матір'ю у дівчинки відкриті стосунки, вона вважає її своїм партнером по справах. В емоційному фоні ОСОБА_3 спостерігається доброзичливість, визначена позитивна спрямованість, як до батька, так і до матері, що є показником емоційного комфорту в житті дівчинки. Психологом рекомендовано матері ОСОБА_2 та батьку ОСОБА_1 скористатися сімейною медіацією з метою налагодження конструктивної комунікації між собою та вирішення питань і дотримання домовленостей, які пов'язані з вихованням ОСОБА_3 та її місцем проживання. Такі рекомендації психолога продиктовані віковими особливостями та потребами дитини, постійним бажанням дівчинки жити спокійно і безпечно, емоційною прихильністю до обох батьків та мінімізацією травмування дитини.

У матеріалах справи відсутні докази зловживання батьками малолітньої ОСОБА_3 - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 спиртними напоями, наркотичними засобами. Також не вбачається, що батьки дитини у повсякденному житті поводять себе аморально або у спосіб, що може зашкодити інтересам дитини.

Суд звертає увагу, що за висновком психолога малолітня ОСОБА_3 має прихильність до обох батьків, однак через конфлікти між батьками дівчинка починає хвилюватися та переживати, що може негативно вплинути на стабільність емоційного стану дитини, її подальшим розвиток та відносини з батьками. На жаль, доказів виконання рекомендацій психолога щодо проходження курсу сімейної медіації сторони суду не надали, налагоджувати стосунки між собою в аспекті, пов'язаному з вихованням та участю у спілкуванні з дитиною, не виявили бажання.

При визначенні місця проживання дитини суд виходить з наступного. На час розгляду справи малолітня ОСОБА_3 з травня 2015 року проживає разом з матір'ю ОСОБА_2, до якої відчуває прихильність. Обставин, за наявності яких дитина віком до 10 років може бути розлучена з матір'ю, судом не встановлено. Розпорядок дня дитини є стабільним, ОСОБА_3 відвідує школу, де працює її матір, а також позашкільні гуртки. У будинку, де проживає дитина, створені усі умови для розвитку та виховання ОСОБА_3. Суд не погоджується з твердженням позивача ОСОБА_1, що за рішенням суду місце проживання дитини визначено разом з батьком, оскільки вищевказаним рішенням суду було відмовлено ОСОБА_2 у визначенні місця проживання з матір'ю в квартирі, розташованій в Оболонському районі м. Києва, позовні вимоги про визначення місця проживання дитини з батьком ОСОБА_1 не заявлялися. Інші судові рішення з цього приводу відсутні.

Приймаючи до уваги те, що зміна місця проживання дитини у даному випадку може негативно позначитися на її емоційному стані, суд доходить висновку про визначення місця проживання малолітньої ОСОБА_3 разом з матір'ю ОСОБА_2

Поряд з цим, суд звертає увагу позивача ОСОБА_1, що він не позбавлений можливості звернутися до суду або служби у справах дітей із заявою про встановлення порядку спілкування дитини з батьком, оскільки як вбачається з матеріалів справи спілкування дитини з батьком та участь останнього у її вихованні утруднено через конфліктні стосунки, що склалися між сторонами.

Враховуючи вищевикладене, суд вирішує відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 та задовольнити зустрічний позов ОСОБА_2

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача судовий збір у сумі 487,20 грн.

Керуючись ст. ст. 10, 57, 58-60, 88, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини, відібрання дитини.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, треті особи: служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, служба у справах дітей Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з матір'ю ОСОБА_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_3.

Стягнути ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судовий збір 487 (чотириста вісімдесят сім) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.І. Шумейко