Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1114/16 Головуючий у суді І-ї інстанції Кулінка Л. Д.
Доповідач Гайсюк О. В.
РІШЕННЯ

Іменем України

31.05.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Гайсюка О.В.

суддів - Карпенка О.Л., Фомічова С.Є.

за участю секретаря - Діманової Н.І.

Розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2016 року,?

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди завданої внаслідок скоєння злочину.

ОСОБА_2 зазначила, що 24.02.2014 року відповідач ОСОБА_3 своїми навмисними діями заподіяв їй легке тілесне ушкодження у вигляді синців на грудній клітині.

На своє лікування вона витратила 1694,67 грн. та зазнала моральних страждань через дії відповідача, що проявилося у фізичному болю від отриманих травм, та у відчутті безпорадності.

У зв'язку з тим, що відповідач заподіяв їй тілесні ушкодження загострилися хронічні хвороби, з'явилася гіпертонія, вона вимушена була отримувати матеріальну допомогу від сім'ї, кашель, погане самопочуття виснажують її.

Посилаючись на це, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 1694,67 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 15000 грн. на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2016 року позов задоволено частково.

З ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто 367,43 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати у сумі 243,60 грн. в дохід держави також стягнуто з відповідача 243,60 грн. судового збору.

Додатковим рішенням Кіровського районного суду від 08.04.2016 року з відповідача на користь ОСОБА_2 стягнуто 917,09 грн. витрат на правову допомогу (а.с.183-184). В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2016р. та ухвалити нове рішення про задоволення її позову у повному обсязі, посилаючись на необґрунтованість рішення, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права (а.с.193-195).

ОСОБА_3 в апеляційній скарзі також просить скасувати рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23.02.2016р. та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, вважаючи це рішення незаконним і таким, що не відповідає встановленим обставинам справи.

Зокрема, відповідач зазначає, що висновком експертизи від 28.03.2014р. в кримінальній справі встановлено, що ОСОБА_2 зазнала лише легких тілесних ушкоджень у вигляді синців на грудній клітці і в цьому висновку не зазначається, що вказані тілесні ушкодження потягли будь-який розлад здоров'я потерпілої, зазначене підтверджує і вирок суду (а.с.196-198).

У судовому засіданні ОСОБА_2 та її представник підтримали доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_2 та не погодилися з доводами скарги відповідача.

Представник відповідача підтримав доводи апеляційної скарги відповідача та не погодився з доводами апеляційної скарги ОСОБА_2 Апеляційна скарга ОСОБА_2 задоволенню не підлягає, апеляційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Як встановлено судом і випливає з матеріалів справи 24.02.2014 року близько 18 год.00 хв. ОСОБА_2 перебувала у себе в квартирі АДРЕСА_1 та почула різкий шум, крики та гучну музику з сусідньої квартири № 85, де проживає ОСОБА_3 Коли ОСОБА_2 біля квартири № 85 попрохала ОСОБА_3 зменшити гучність музики і зробила йому зауваження щодо недотримання ним загальноприйнятих норм проживання в багатоквартирних будинках, ОСОБА_3 відреагував на це агресивною поведінкою, почав виражатися нецензурною лайкою в адресу ОСОБА_2 та умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень та больових відчуттів, долонями обох рук наніс ОСОБА_2 удар в область грудної клітини та відштовхнув її від дверей квартири, а потім навмисно наніс ще один удар долонями обох рук в область грудної клітини ОСОБА_2, спричинивши при цьому легкі тілесні ушкодження у вигляді синців на грудній клітині.

Вироком Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11.11.2014 року ці дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України і йому призначено покарання у вигляді 150 (сто п'ятдесят) годин громадських робіт.

Цей вирок в частині засудження ОСОБА_3 набрав законної сили (а.с.46-55).

Вирішуючи спір про відшкодування шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що питання неправомірності дій ОСОБА_3 не потребує доказування, оскільки його винна поведінка щодо потерпілої ОСОБА_2 повністю підтверджена вироком суду (ст.61 ЦПК).

Але частково задовольняючи вимоги ОСОБА_2 про відшкодування їй відповідачем витрат на лікування у сумі 376,43 грн., суд так і не встановив та не зазначив в рішенні чи є витрати, які понесла позивач ОСОБА_2 на своє лікування наслідком неправомірних дій, які вчинив відповідач 24.02.2014 року, а саме кримінального правопорушення (ст.1177 ЦК).

Згідно епікризу № 403, на який послався суд першої інстанції (а.с.132). ОСОБА_2, 45 років, інвалід III групи знаходилася на лікуванні на денному стаціонарі поліклініки з 13.03.2014 року по 28.03.2014 року (тоді як легкі тілесні ушкодження їй відповідач заподіяв 24.02.2014, більше як два тижні тому).

На лікування ОСОБА_2 поступила з приводу чисельних хронічних хвороб, якими страждає з 1995 року. Зі слів самої ОСОБА_2 погіршення стану у вигляді підняття артеріального тиску, посилення головного болю мало місце з 24.02.2014р. після конфлікту з сусідом. Після лікування ОСОБА_2 виписана із стаціонара з покращенням та рекомендацією приймати ліки у тому числі і ті, які вона приймала на стаціонарі (а.с.132 зворот).

У судовому засіданні апеляційного суду були досліджені матеріали кримінальної справи № 405/4476/14-к, у тому числі висновки судово-медичних експертиз № 287/187 від 28.03.2014 року та № 543 від 02.06.2014 року (т.1-й, кримінальної справи - а.с.30-31, том 2-й кримінальної справи - а.с. 135-140) згідно яких легкі тілесні ушкодження у вигляді двох синців на грудній клітині, які відповідач спричинив ОСОБА_2 не викликали розладу здоров'я, не викликали короткочасного розладу здоров'я і не викликали незначну стійку втрату працездатності.

Суд, у судовому засіданні апеляційного суду роз'яснив позивачу ОСОБА_2 право заявити клопотання про призначення в цивільній справі за її позовом судово-медичну експертизу для з'ясування питання чи є лікування ОСОБА_2 та її витрати на придбання ліків наслідком тих тілесних ушкоджень, які були завдані відповідачем ОСОБА_3 їй 24.02.2014 року, але ОСОБА_2 та її представник заявляти таке клопотання відмовилися, вважаючи, що і без експертизи можна прослідити зв'язок між тілесними ушкодженнями і загостренням хронічних хвороб, які вимушена була лікувати ОСОБА_2 за свій рахунок.

За таких обставин слід вважати, що ОСОБА_2 не довела того, що саме неправомірними діями відповідача завдано їй матеріальної шкоди у вигляді витрат на лікування (ч.1 ст.1166 ЦК), хоча зобов'язана була це довести відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК.

Отже, висновок суду про часткове задоволення вимог ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди не відповідає обставинам справи, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

У зв'язку з цим підлягає скасуванню рішення і в частині стягнення в дохід держави з відповідача судового збору. Ці витрати слід віднести на рахунок держави, оскільки ОСОБА_2 від сплати судового збору звільнена (ч.6 ст.5 Закону України «Про судовий збір»).

Вирішуючи спір про відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції правильно виходив з того, що через неправомірні дії відповідача ОСОБА_2 зазнала моральної шкоди, яка полягає у фізичному болю та стражданнях від отриманих тілесних ушкоджень та від безпорадності її як жінки перед насильством та самовпевненою агресивно поведінкою відповідача, який супроводжував свої дії нецензурною лайкою, що принизило людську гідність ОСОБА_2

Тому розмір грошового відшкодування визначений судом (5000 грн.) відповідає характеру правопорушення, яке вчинив відповідач та ступеню його вини, глибині фізичних та душевних страждань, яких зазнала ОСОБА_2, її стану здоров'я. Отже, рішення суду в частині відшкодування моральної шкоди та витрат на оплату судового збору по вимогам немайнового характеру не підлягає скасуванню чи зміні.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 23 лютого 2016 року в частині стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 376,43 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та в частині стягнення з ОСОБА_3 в дохід держави судового збору у сумі 243,60 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя:

Судді: