У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Кузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л.,Мостової Г.І.,
Кадєтової О.В., Наумчука М.І.,-

розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення кредитної заборгованості, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У травні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_6, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані неналежним виконанням відповідачем ОСОБА_7 умов кредитного договору № HET0GA00001860, укладеного між ним та Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк») 12 квітня 2007 року. В забезпечення виконання позичальником ОСОБА_7 умов кредитного договору, 02 лютого 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 було укладено договір поруки № 03/ДЗ. Позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача ОСОБА_7 станом на 21 квітня 2015 року заборгованість за кредитним договором в розмірі 26 682,64 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 593 688,74 грн, яка складається з заборгованості з процентів за користування кредитом в розмірі 7 331,73 доларів США, що еквівалентно 163 130,99 грн, заборгованості з комісії за користування кредитом в сумі 780 доларів США, що еквівалентно 17 355,00 грн, пені в розмірі 18 570,91 доларів США, що еквівалентно 413 202,75 грн та стягнути з відповідача ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 тис. грн.

Рішенням Братського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року у задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» відмовлено.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 29 липня 2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_7 105 951,06 грн кредитної заборгованості, яка складається з 2 154,46 грн пені, 87 526, 60 грн процентів, 16 020 грн комісії та 250 грн штрафу, а також стягнуто 1 369,41 грн судового збору. Стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» з ОСОБА_7 та ОСОБА_6 в солідарному порядку 1 тис. грн кредитної заборгованості за цим же договором.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення апеляційного суду в частині задоволених позовних вимог щодо стягнення пені в розмірі 2 154,46 грн та стягнення заборгованості в валюті гривня скасувати, та ухвалити у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити в розмірі 720 доларів США - заборгованості з комісії, 3 933,78 доларів США заборгованості за процентами та 410 170,10 грн пені, а в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що відповідачем було порушено умови кредитного договору, укладеного між сторонами щодо повернення ним кредитних коштів. З урахуванням рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2014 року апеляційний суд виходив з власного розрахунку при обчисленні заборгованості за кредитним договором.

Проте повністю погодитися з такими висновками апеляційного суду не можна виходячи з наступного.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 13 квітня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № HET0GA00001860, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 32 890,00 доларів зі сплатою процентів в розмірі 0,92 % на місяць на суму залишку заборгованості та кінцевим терміном повернення кредиту, відсотків і винагороди, комісії не пізніше 13 квітня 2017 року на умовах передбачених цим договором (а.с.10-12).

Пунктом 4.1 договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобов'язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається у іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату сплати.

Заочним рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 24 жовтня 2014 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № HET0GA00001860 від 13 квітня 2007 року в сумі 1 207 185,16 грн (а.с. 48-49).

З метою забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, 02 лютого 2015 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 03/ДЗ, за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором за виконання обов'язків за кредитним договором в розмірі 1 тис. грн (а.с. 13). Відповідно до п. 4 договору поруки, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Сторони дійшли згоди, що строк в межах якого сторони можуть звернутись до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється протягом у 5 років (п. 9 договору поруки).

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошовікошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року № 6-1206цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове про часткове задоволення позовних вимог, апеляційний суд, в порушення ст. 303, 315 ЦПК України, не встановив в повному обсязі фактичних обставин справи, що мають суттєве значення для її вирішення, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, зокрема, приймаючи до уваги уточнення позовних вимог від 04 червня 2015 року (а.с. 36) не перевірив, що входить до складу сум заборгованості про стягнення яких просив позивач, стягнувши в тому числі 250 грн штрафу про стягнення якого позивач питання не ставив.

Розглядаючи спір про стягнення з відповідача ОСОБА_7 пені, апеляційний суд виходив з розміру 0,15 % ставки за прострочений платіж, який становить заборгованість за рішенням суду та нараховані проценти і комісію за наступний період, залишивши поза увагою, положення п 4.1 кредитного договору, якими передбачено, що розмір пені становить 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Стягуючи з відповідачів пеню за порушення умов кредитного договору, апеляційний суд не перевірив належним чином за який період така пеня нарахована та можливості застосування положень ч. 3 ст. 551 ЦК України.

Разом з цим, дійшовши висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_7 заборгованості за процентами за користування кредитом та комісією, апеляційний суд задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» шляхом стягнення з відповідача заборгованості у гривневому еквіваленті, залишивши поза увагою, що позивач просив стягнути дану заборгованість у валюті кредиту, тобто у доларах США.

Також, апеляційний суд не надав жодної оцінки наявній у матеріалах справи копії позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_8, ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки, що також має важливе значення для з'ясування розміру заборгованості за кредитним договором № HET0GA00001860 від 13 квітня 2007 року.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом не встановлені, рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись п. 2 ч. 1 ст. 336, ч. 2 ст. 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»задовольнити частково.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області від 02 грудня 2015 рокускасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
Г.І. Мостова
М.І. Наумчук