Справа № 125/2854/14-ц Провадження № 22-ц/772/1888/2016Головуючий в суді першої інстанції Хитрук В. М.
Категорія 2 Доповідач Зайцев А. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого судді: Зайцева А.Ю.,

суддів: Панасюка О.С., Шемети Т.М. ,

при секретарі: Топольській В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» на рішення Барського районного суду Вінницької області від 07.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» про визнання права власності на незавершене будівництво, -

ВСТАНОВИЛА:

В суд звернулися з позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 до ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» про визнання права власності на незавершене будівництво.

Ухвалою суду від 06.04.2016 року провадження по справі в частині позову ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_7 ОСОБА_8 до ПАТ "Будівельно-монтажне підприємство № 1" про визнання права власності на незавершене будівництво закрито. Визнано мирову угоду між ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» згідно якої за вказаними позивачами окремо визнано право власності на кожен об'єкт незавершеного будівництва, а саме приміщення призначеного для розміщення магазину в підвальному приміщені згідно висновку експерта від 2 березня 2016 року № 53, за адресою АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_2 та ОСОБА_3 мотивовані тим, що 21.01.2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» укладено договір № 28 про пайову участь у будівництві приміщення визначеної площі, яке отримує у власність пайовик у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. На виконання умов договору ОСОБА_2 сплачено кошти у загальному розмірі 155 850 грн.

17.09.2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» укладено договір № 35 про пайову участь у будівництві приміщення визначеної площі, яке отримує у власність пайовик у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. На виконання умов договору ОСОБА_3 сплачено кошти у загальному розмірі 312 953 грн.

Пайовики повністю виконали свої зобов'язання за даними договорами. Відповідач не виконав належним чином зобов'язання, не передав об'єкт інвестування жодному з позивачів у визначений договором строк, а саме до початку 2011 року. Порушення умов договору щодо введення об'єкта інвестування в експлуатацію призвело до того, що позивачі не можуть оформити право власності на зазначені у договорах площі. Як наслідок, позивачі отримали відмови від Реєстраційної служби Барського районного управління юстиції у державній реєстрації прав та їх обтяжень.

В зв'язку з чим звернулись до суду з позовом в якому просили визнати за ОСОБА_2 право власності на об'єкт незавершеного будівництва приміщення призначеного для розміщення магазину №35 в цокольному поверсі згідно висновку експерта № 53 від 02.03.2016 року загальною площею 61,7м.кв. за адресою АДРЕСА_1. Визнати за ОСОБА_3 право власності на об'єкт незавершеного будівництва приміщення призначеного для розміщення магазину №40 в цокольному поверсі згідно висновку експерта № 53 від 02.03.2016 року загальною площею 124,5 м. кв. за адресою АДРЕСА_1. Стягнути з ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» на їх користь понесені судові витрати.

Рішенням Барського районного суду Вінницької області від 07.04.2016 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_2 право власності на об'єкт незавершеного будівництва приміщення призначеного для розміщення магазину №35 в цокольному поверсі згідно висновку експерта № 53 від 02.03.2016 року загальною площею 61,7м.кв. за адресою АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_3 право власності на об'єкт незавершеного будівництва приміщення призначеного для розміщення магазину №40 в цокольному поверсі згідно висновку експерта № 53 від 02.03.2016 року загальною площею 124,5 м. кв. за адресою АДРЕСА_1. Стягнуто з ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» на користь ОСОБА_2 4260,02 грн. понесених судових витрат. Стягнуто з ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» на користь ОСОБА_3 5740,98 грн. понесених судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду першої інстанції ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» подало апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати, вважаючи, що воно прийняте з порушенням норм матеріального права.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, виходячи з наступних підстав.

Так, відповідно до ст.213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає зазначеним вимогам закону.

Судом встановлено, що 21.01.2009 року між ОСОБА_2 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» ( забудовник) укладено договір № 28 про пайову участь у будівництві приміщення визначеної площі, яке отримує у власність пайовик у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п. 3.1. Договору вартість 1 кв.м. становить 2480 грн., тобто фактична сума приміщення становить 127 720 грн. На виконання умов договору ОСОБА_2 сплачено кошти у загальному розмірі 155 850 грн., тобто з переплатою 28 138 грн.

17.09.2009 року між ОСОБА_3 та ПАТ «Будівельно-монтажне підприємство № 1» (забудовник) укладено договір № 35 про пайову участь у будівництві приміщення визначеної площі, яке отримує у власність пайовик у багатоквартирному житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1. Згідно п. 3.1. Договору вартість 1 кв.м. становить 2480 грн., тобто фактична сума приміщення становить 308 760 грн. за 124,5 кв.м. На виконання умов договору ОСОБА_3 сплачено кошти у загальному розмірі 312 953 грн., тобто з переплатою 4 193 грн.

Згідно п. 2.1.Договору пайовик передає а товариство приймає пай для подальшого залучення у будівництво об'єкту інвестування та відповідно до п. 2.2. Пайовик отримує право власності на Об'єкт інвестування за умови виконання ним інвестиційних зобов'язань у повному обсязі.

Суд першої інстанції також встановив, що пайовики (позивачі) повністю виконали свої зобов'язання за даним договором. Відповідач не виконав належним чином зобов'язання, не передав об'єкт інвестування жодному з позивачів у визначений договором строк, а саме четвертий квартал 2011 року.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що оскільки ОСОБА_2 та ОСОБА_3 проінвестували будівництво відповідно до ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», позивачі мають право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, тобто об'єкти та результати інвестицій є власністю інвестора.

В той же час, задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не врахував, що позивачі отримали лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. Не враховано ним і те, що спірні приміщення не прийняті в експлуатацію.

Колегія суддів вважає, що підстави для задоволення позову у даній справі відсутні, виходячи з наступних міркувань.

Майнове право, що є предметом договору, обумовлює право набуття в майбутньому прав власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права.

Майновими визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги.

Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.

Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства.

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію.

За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності.

Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов'язує виникнення в особи суб'єктивного права власності на окремі об'єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об'єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 цього Кодексу.

Враховуючи таке, колегія суддів вважає, що за змістом укладених договорів позивачі дійсно отримали лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно.

До таких висновків прийшов і Верховний Суд України, висловивши правову позицію у постанові від 30.03.2016 року по справі № 6-3129цс15.

Таким чином, колегія суддів прийшла до висновків, що приймаючи рішення про задоволення позову судом першої інстанції не вірно застосовані норми матеріального права і його висновки про набуття позивачами права власності на нерухоме майно не відповідають обставинам справи, а тому рішення підлягає скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» - задовольнити.

Рішення Барського районного суду Вінницької області від 07.04.2016 року у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Приватного акціонерного товариства «Будівельно-монтажне підприємство № 1» про визнання права власності на незавершене будівництво - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: А.Ю. Зайцев

Судді: О.С. Панасюк

Т.М. Шемета