ухвала

іменем україни

13 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дем'яносова М.В.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Запорізької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра», реєстраційна служба Запорізького міського управління юстиції, про визнання недійсними прилюдних торгів з реалізації квартири та свідоцтва про придбання з електронних торгів квартири, зобов'язання скасувати запис про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно і рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відновлення права власності на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції (далі - Комунарський ВДВС Запорізького МУЮ), державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України в особі Запорізької філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України (далі - ДП «Інформаційний центр»), ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року в справі № 2-510/11 з ОСОБА_6 на користь відкритого акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - ВАТ «КБ «Надра»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати у розмірі 1 837 525 грн 90 коп. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17 грудня 2012 року в справі № 2-305/11 з ОСОБА_6 на користь ВАТ «КБ «Надра» стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати у розмірі 325 283 грн 81 коп. На підставі вищевказаних рішень суду банку видані виконавчі листи, які були пред'явлені до виконання до Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ та на підставі яких було відкрито зведене виконавче провадження. Під час проведення виконавчих дій державним виконавцем Лавровою К.А проведено опис майна згідно з актом опису та арешту майна від 11 лютого 2014 року, а саме - квартири АДРЕСА_1, яка належить позивачу як іпотекодавцю. Постановою державного виконавця від 17 лютого 2014 року призначено екперта ОСОБА_7 для участі у виконавчому провадженні з метою проведення експертної оцінки зазначеної квартири. Відповідно до звіту про оцінку майна ринкова вартість вищевказаної квартири станом на 23 квітня 2014 року складає 313 551 грн. Вищевказаний звіт про оцінку квартири був підписаний 30 квітня 2014 року. 01 жовтня 2014 року Комунарським ВДВС Запорізького МУЮ на адресу управління державної виконавчої служби головного управління юстиції в Запорізькій області було надіслано заявку на реалізацію арештованого майна (квартири). На підставі вказаної заявки предмет іпотеки було передано до ДП «Інформаційний центр» для проведення прилюдних торгів з реалізації зазначеного нерухомого майна. 20 січня 2015 року під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що прилюдні торги з реалізації вищевказаного майна за стартовою ціною 313 551 грн були призначені на 07 листопада 2014 року, але вони не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців. Повторні прилюдні торги з реалізації майна за стартовою ціною 297 873 грн 45 коп., які були призначені на 12 грудня 2014 року, також не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців. 19 січня 2015 року відбулися треті прилюдні торги з реалізації вищевказаного нерухомого майна за ціною 282 195 грн, переможцем на яких стала ОСОБА_4, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів від 19 січня 2015 року № 41337. Позивач вважає зазначені прилюдні торги незаконними, проведеними з порушенням норм чинного законодавства, зокрема, ч. 8 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з якою примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Зазначена норма кореспондується також з п. 5 розділу III Тимчасового положення реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2014 року № 656/5, у редакції, чинній на момент проведення спірних прилюдних торгів (далі - Тимчасове положення). Також позивач зазначала, що на порушення вимог ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» призначені на 07 листопада 2014 року публічні торги з реалізації квартири не повинні були відбуватися, оскільки в день їх проведення звіт про оцінку нерухомого майна втратив свою чинність (а саме - 31 жовтня 2014 року), а тому державний виконавець повинен був призначити повторну оцінку майна. Крім того, оскільки договір іпотеки було укладено 07 листопада 2007 року, до набрання чинності Законом України від 22 вересня 2011 року № 3795 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», в силу п. 2 Прикінцевих положень якого його дія не поширюється на кредитні договори, укладені до набрання ним чинності, у зв'язку з чим державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження з реалізації іпотечного майна зобов'язаний був керуватися ст. 49 Закону України «Про іпотеку», яка діяла в попередній редакції. Отже, під час проведення прилюдних торгів з реалізації квартири, мало місце порушення ч. 2 ст. 49 Закону України «Про іпотеку» в редакції, що діяла на момент укладення іпотечного договору, відповідно до якої за результатами перших прилюдних торгів призначається проведення на тих же умовах других прилюдних торгів, які мають відбуватися протягом одного місяця з дня проведення перших прилюдних торгів. На порушення вказаної норми другі прилюдні торги були призначені через 35 днів, а не 30. При цьому положеннями ст. 49 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на момент укладення договору, взагалі не було передбачено проведення третіх прилюдних торгів. Посилаючись на викладене, позивач з урахуванням уточнень остаточно просила визнати недійсними проведені Запорізькою філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 19 січня 2015 року прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про придбання з електронних торгів вищевказаної квартири, видане 21 квітня 2015 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кріль О.М., зареєстроване у реєстрі за № 352; зобов'язати реєстраційну службу Запорізького МУЮ скасувати запис про державну реєстрацію речових прав на спірну квартиру, яка належить ОСОБА_4; зобов'язати реєстраційну службу Запорізького МУЮ скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) приватного нотаріуса Запорізького МУЮ Кріль О.М., індексний номер 21000422, від 28 квітня 2015 року щодо реєстрації права власності на спірну квартиру; а також відновити за нею право власності на вказану квартиру, згідно з рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28 жовтня 2004 у справі № 2-4490/04.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року, в позові відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду й ухвалити нове рішення про задоволення позову, мотивуючи свої вимоги порушенням судом норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судами встановлено, що на виконання виконавчого листа № 2-305/11, виданого 31 травня 2013 року Комунарським районним судом м. Запоріжжя, про стягнення на користь ВАТ «КБ «Надра» в особі філії ВАТ «КБ «Надра» Запорізького регіонального управління з ОСОБА_3 в солідарному порядку заборгованості у розмірі 325 283 грн 81 коп., Комунарським відділом державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження № 40494234.

25 листопада 2013 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження й накладено арешт на все майно, що належить ОСОБА_3

З метою виконання вищевказаного виконавчого провадження 11 лютого 2014 року державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, згідно з яким описано та арештовано наступне майно: квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3

Постановою державного виконавця від 17 лютого 2014 року з метою оцінки вищевказаного майна було залучено суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання ОСОБА_7

16 травня 2014 року до Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ надійшов звіт про оцінку майна від 23 квітня 2014 року, підписаний 30 квітня 2014 року, відповідно до якого вартість вищевказаного арештованого майна визначена в розмірі 313 551 грн.

01 жовтня 2014 року Комунарським ВДВС Запорізького МУІО направлена заявка на реалізацію арештованого майна - квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3

07 листопада 2014 року призначені електронні торги з реалізації квартири за стартовою ціною 313 551 грн, які не відбулися у зв'язку з відсутністю покупців.

11 листопада 2014 року державним виконавцем складено акт про зниження вартості квартири до 297 873 грн 45 коп.

12 грудня 2014 року призначені повторні електронні торги, які не відбулися у зв'язку з відсутністю купівельного попиту.

18 грудня 2014 року державним виконавцем складено акт про зниження вартості квартири до 282 195 грн 90 коп.

19 січня 2015 року філією ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України були проведені прилюдні торги з реалізації квартири АДРЕСА_1, про що 03 лютого 2015 року складено акт.

Переможцем на вказаних прилюдних торгах стала ОСОБА_4, що підтверджується протоколом проведення електронних торгів від 19 січня 2015 року № 41337.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 лютого 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 07 квітня 2015 року, в справі за скаргою ОСОБА_3 на дії заступника начальника Комунарського ВДВС Запорізького МУЮ ОСОБА_9 щодо проведення у виконавчому провадженні № 40494234 повторної уцінки арештованого нерухомого майна, а саме - квартири АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві власності, у задоволенні скарги відмовлено.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що реалізоване на прилюдних торгам майно не є предметом іпотеки, тому прилюдні торги були проведені з додержанням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасового положення, а тому підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Проте погодитися з такими висновками судів не можна з огляду на таке.

Примусова реалізація заставленого майна як стадія виконавчого провадження є сукупністю правовідносин (урегульованих ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження» та іншими нормативно-правовими актами), що в процесі примусового виконання виникають і реалізуються між органами й посадовими особами, які здійснюють примусову реалізацію судових рішень, та особами, які беруть участь у виконавчому провадженні чи залучаються до проведення виконавчих дій відповідно до Закону.

Частиною 3 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що майно передається на реалізацію за ціною та в порядку, визначеними ст. 58 цього Закону.

Частинами 1 та 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення вартості майна боржника проводиться державним виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Для проведення оцінки нерухомого майна та майна, вартість якого перевищує сто неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, державний виконавець залучає суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні вважається чинним протягом шести місяців з дня його підписання суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно.

Отже, оцінка нерухомого майна, на яке звернуто стягнення, здійснюється з метою визначення стартової ціни для здійснення подальшої реалізації арештованого нерухомого майна на прилюдних торгах. Ураховуючи предмет стягнення, яким є нерухоме майно, проведення оцінки здійснює незалежний суб'єкт оціночної діяльності на замовлення державного виконавця, який після складення акта опису та арешту майна, його вилучення, проведення оцінки й отримання звіту про оцінку майна передає його на реалізацію на прилюдних торгах у порядку і на умовах, визначених законодавством.

Частиною 5 ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», п. 7.1 Тимчасового положення, абз. 3 п. 5.12.2 Інструкції про проведення виконавчих дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 15 грудня 1999 року № 74/5 і зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 15 грудня 1999 року за № 865/4158, у редакції, чинній на момент проведення спірних прилюдних торгів, передбачено підстави й порядок призначення повторних прилюдних торгів, а також порядок уцінки нереалізованого майна. Так, у разі відсутності покупців або наявності тільки одного покупця та з інших визначених Тимчасовим положенням причин прилюдні торги вважаються такими, що не відбулися. У такому разі призначаються повторні прилюдні торги, на яких стартова ціна лота може бути зменшена, але не більше ніж на 30 відсотків. Уцінка майна проводиться державним виконавцем у десятиденний строк з дня визнання прилюдних торгів такими, що не відбулися, після чого реалізація майна за вказаною ціною повинна бути проведена впродовж місяця з дня проведення уцінки.

За правилами проведення прилюдних торгів спеціалізована організація проводить прилюдні торги за заявкою державного виконавця, в якій зазначається початкова вартість майна, що виставляється на торги, за експертною оцінкою та інші відомості. Уповноважені особи спеціалізованої організації складають інформаційні картки на кожний лот із зазначенням стартової ціни. При цьому визначення стартової ціни лота здійснюється на підставі початкової вартості майна за результатами проведеної оцінки майна незалежним суб'єктом оціночної діяльності (п. п. 2.6, 3.2, 3.4 Тимчасового положення). Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Тобто на момент проведення прилюдних торгів, у тому числі повторних торгів, для визначення вартості об'єкта оцінки звіт про оцінку майна повинен бути дійсним.

Ураховуючи зазначене, можна зробити висновок про те, що повторні прилюдні торги повинні відбутись у межах шестимісячного строку з моменту підписання звіту про оцінку майна. Після збігу цього шестимісячного строку обов'язковою умовою призначення й проведення прилюдних торгів є отримання нового звіту про оцінку майна. Проведення прилюдних торгів з реалізації майна за ціною, визначеною звітом про оцінку майна, який утратив чинність, є порушенням установлених законодавством правил про порядок реалізації майна на прилюдних торгах, у тому числі правил про визначення стартової ціни реалізації майна, а саме: ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження»; п. п. 3.2, 3.4 Тимчасового положення.

Проведення переоцінок (уцінок) спірного майна державним виконавцем у зв'язку з тим, що прилюдні торги не відбулися, не може вважатися новою оцінкою у розумінні положень ч. 5 ст. 58 Закону України «Про виконавче провадження».

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, на порушення вимог ст. ст. 10, 212-214, 303, 315 ЦПК України не повно з'ясували фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, зазначені вище вимоги закону не врахували й залишили поза увагою те, що електронні торги з реалізації майна, що є предметом іпотеки, відбулися зі спливом шестимісячного строку складення звіту про оцінку арештованого майна, при цьому не перевірили, чи вплинули ці порушення на результати торгів, зокрема, чи підвищилася вартість майна, що реалізовувалося на спірних прилюдних торгах, з огляду на те, що торги були проведені більше ніж через 6 місяців з моменту підписання звіту про оцінку реалізованого майна; чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивача, яка оспорює результати торгів, оскільки підставою для пред'явлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність порушення норм закону при проведенні торгів водночас із порушенням прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Така ж правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 25 листопада 2015 року у справі № 6-1749цс15.

Крім того, норми Закону України «Про виконавче провадження» допускають звернення стягнення на предмет іпотеки в ході процедури виконавчого провадження без наявності відповідного рішення, у межах процедури стягнення коштів з іпотекодавця на користь іпотекодержателя.

За змістом ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто його арешт, вилучення та примусова реалізація в розумінні ч. 1 ст. 52 цього Закону є підставою для застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про іпотеку».

З огляду на зміст ч. 1 ст. 575 ЦК України, ст. ст. 44, 52, 54 Закону «Про виконавче провадження» норми цього Закону дозволяють державному виконавцю передавати на реалізацію предмет іпотеки в ході примусового виконання рішень судів про стягнення на користь іпотекодержателя заборгованості, яка випливає із забезпечених іпотекою зобов'язань, за певних умов (відсутність у боржника будь-якого іншого майна, на яке можна першочергово звернути стягнення; наявність заборгованості виключно перед іпотекодержателем; дотримання порядку реалізації майна, визначеного Законом № 898-IV).

Такий же правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року в справі № 6-2411цс15.

Як вбачається із матеріалів справи, на забезпечення виконання умов кредитного договору 07 листопада 2007 року між ВАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 16/2007/840/0050/ЮМК-2, предметом якого є належна ОСОБА_3 на праві власності квартира АДРЕСА_1.

Згідно зі ст. 43 Закону України «Про іпотеку»організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 днів до дня початку прилюдних торгів публікує за місцезнаходженням предмета іпотеки принаймні в двох місцевих друкованих засобах масової інформації повідомлення про проведення прилюдних торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про умови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію.

Організатор прилюдних торгів забезпечує будь-якій заінтересованій особі доступ до інформації про умови проведення прилюдних торгів та про предмет іпотеки, що підлягає продажу. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення прилюдних торгів у засобах масової інформації організатор прилюдних торгів письмово сповіщає державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день, час і місце проведення прилюдних торгів та про початкову ціну реалізації майна.

Аналогічна вимога про письмове повідомлення організатором торгів державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення прилюдних торгів та про початкову ціну продажу майна, передбачена також п. 5 розділу ІІІ Тимчасового положення.

Так, згідно з п. 5 розділу ІІІ Тимчасового положення не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації організатор письмово повідомляє державного виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та про початкову ціну продажу майна.

При цьому під письмовим повідомленням слід розуміти не тільки направлення відповідних відомостей зазначеним особам у письмовому вигляді, а й отримання цими особами відомостей, які мають бути їм повідомлені.

Отже, за загальним змістом термін «повідомлення» включає в себе не тільки направлення відомостей, з якими особа має бути обізнаною, а й отримання цією особою зазначених відомостей.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 року у справі № 6-813цс15.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій на порушення вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України на вищевказані положення законів уваги не звернули, фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, належним чином не встановили, зокрема, помилково вважали, що спірна квартира, яка була реалізована на прилюдних торгах, не є предметом іпотеки, й відповідно не з'ясували порядок продажу такого майна на прилюдних торгах, не перевірили, чи було повідомлено належним чином іпотекодавця про призначені прилюдні торги та чи вплинули такі порушення на результат торгів, що призвело до порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює.

Оскільки наведені порушення норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, судові рішення не можна визнати законними та обґрунтованими відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, у зв'язку з чим в силу ст. 338 ЦПК України вони підлягають скасуванню із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення судом норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 12 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 18 листопада 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.В. Дем'яносов

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак