АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_______________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно,

встановила:

у січні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1, загальною площею 53 м2, в порядку спадкування після померлого батька ОСОБА_4. При подачі позову позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1142грн. 50коп. та зазначена ціна позову - 114 250грн.

Ухвалою судді від 8 лютого 2016 року позовну заяву залишено без руху, визначено розмір судового збору за звернення до суду в сумі 6 890 грн. та запропоновано позивачу в строк до 29 лютого 2016 року доплатити судовий збір у сумі 5 740 грн. 50 коп.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу судді, визнати суму первинно сплаченого судового збору по справі в розмірі 1 142 грн. 50 коп. достатньою для відкриття провадження у справі та зобов'язати Подільський районний суд м. Києва відкрити провадження у справі.

Представник позивача посилається на безпідставність та необґрунтованість висновку судді про неможливість встановити точну ціну спірного майна на час прийняття позову, оскільки позивачем у підтвердження ціни позову був наданий відповідний звіт про оцінку квартири.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Залишаючи позовну заяву ОСОБА_1 без руху, суддя виходив з того, що предметом спору є визнання права власності, спір є майновим і на момент пред'явлення позову встановити точну ціну майна неможливо, тому розмір судового збору попередньо

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/5682/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Роман О.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
визначений у сумі 6890грн.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

- 2 -

У пункті 2 частини 1 статті 80 ЦПК України зазначено, що ціна у позовах про визнання права власності на майно або його витребування визначається вартістю майна.

Згідно п.п. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичної особою, судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Звертаючись до суду з позовом про визнання права власності на ј частину квартири АДРЕСА_1, позивач зазначив ціну позову у розмірі 114 250грн., сплатив судовий збір у сумі 1142грн. 50коп, а у підтвердження вартості спірної квартири до позовної заяви додав копію звіту про незалежну оцінку вартості двокімнатної квартири від 25 грудня 2015р.

Частиною 2 статті 80 ЦПК України передбачено, якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд з наступним стягненням недоплаченого або з поверненням переплаченого судового збору відповідно до ціни позову, встановленої судом при вирішенні справи.

Отже, прийшовши до висновку, що на момент пред'явлення позову встановити точну ціну майна неможливо, суддя в ухвалі повинен був навести обґрунтування неприйняття, як належного доказу, наданої позивачем копії звіту про незалежну оцінку вартості квартири АДРЕСА_1, та зазначити підстави, з яких судовий збір був визначений у максимальному розмірі.

Проте, на вказані вимоги норм процесуального права суддя уваги не звернув, належним чином не обґрунтував ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надання позивачу строку для оплати судового збору у максимальному розмірі, визначеному Законом України «Про судовий збір», чим порушив вимоги ст.ст. 121 та 210 ЦПК України, що відповідно до ст. 312 ЦПК України є підставою для скасування ухвали судді та направлення справи до суду першої інстанції на новий розгляд питання про відкриття провадження.

Вимоги апеляційної скарги про визнання суми первинно сплаченого судового збору достатньою для відкриття провадження у справі та зобов'язання Подільського районного суду м. Києва відкрити провадження у справі, задоволенню не підлягають, так як не ґрунтуються на нормах процесуального права, оскільки таких повноважень суду апеляційної інстанції положеннями ст. 312 ЦПК України не надано.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 задовольнити частково.

Ухвалу судді Подільського районного суду м. Києва від 8 лютого 2016 року скасувати, матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до Київської міської ради, треті особи: ОСОБА_3, Головне управління юстиції у м. Києві про визнання права власності на спадкове майно повернути до Подільського районного суду м. Києва на новий розгляд.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: