Справа №718/529/15-ц
Провадження №2/718/95/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 рокуКіцманський районний суд Чернівецької області у складі: головуючого - судді Мізюка В.М., псекретаря - Безушко М.Д. розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, мотивуючи свої вимоги тим, що згідно укладеного 31 жовтня 2006 року Кредитного договору № б/н, останній отримав кредит у розмірі 2300 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 порушив зобов`язання за кредитним договором і заборгованість станом на 31 січня 2015 року становить 21574,35 гривень, які просив стягнути з відповідача.

Представник позивача підтримала заявлені вимоги в повному обсязі, просила справу розглянути у її відсутності, погодилась на заочний розгляд справи, що вбачається з поданої нею письмової заяви.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки вважає їх необґрунтованими, так як позивачем пред'явлений позов поза межами строку позовної давності.

Вислухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно до ст. 60 ч.1 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, судом встановлено, що між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 31 жовтня 2006 року укладено Кредитний договір № б/н, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2300 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, тобто до жовтня 2008 року. (а.с. 6)

Відповідач ОСОБА_2 порушив зобов`язання за кредитним договором і заборгованість станом на 31 січня 2015 року становить 21574,35 гривень, з яких: 5896,97 гривень заборгованість за кредитом, 12346,15 гривень заборгованість по процентам за користування кредитом, 1827,69 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 гривень штраф (фіксована частина), 1003,54 гривень штраф (процентна складова). Даний факт підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 3-5).

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконання зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту та сплата відсотків за користування ним у строки, в розмірі та валюті, як це було визначено договором.

Постановою Верховного Суду України у цивільній справі № 6-116цс13 від 06.11.2013 року, визначено, що ч. 3 ст. 254, ст. ст. 256-258, чч. 1, 5 ст. 261, ст. 1050 ЦК України щодо встановлення початкового моменту перебігу позовної давності за вимогами, що складаються із сукупності прострочених щомісячних зобов'язань.

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобов'язання" (ст.ст. 530, 631 ЦК України).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

Перевіряючи доводи заявника в частині застосування судами норм закону щодо позовної давності, суд виходить із такого.

Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню в строк.

Таким чином, графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Разом з тим, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист цивільного права або інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права.

Із правової позиції Верховного суду України у справі №6-154цс15 від 30.09.2015 року слідує, що перебіг строку позовної давності починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення права особи (с.261 ЦК України).

В силу ст. 257 ЦК України визначено загальну тривалість позовної давності у три роки.

Згідно ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 267 ЦК України, а саме ч.ч. 3, 4, 5 цієї статті, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, № 6-61цс14 від 18 червня 2014 року, № 6-95цс14 від17 вересня 2014 року, № 6-103цс14 від24 вересня 2014 року,№ 6-134цс14 від 1 жовтня 2014 року, № 6-167цс14 від 12 листопада 2014 року, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідачу видана картка, строк дії якої закінчується - 10/08 року (а.с. 6 зв). Отже, строк дії платіжної картки - до 31 жовтня 2008 року.

Належних та допустимих доказів, що після закінчення дії цієї картки Банком відповідачу була передана нова картка з новим строком дії, позивачем надано не було.

Згідно ч. 4 ст. 631 ЦК передбачено, що закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, що мало місце під час дії договору, однак при цьому слід врахувати строки позовної давності, що передбачені ст.ст. 257, 258, 259 ЦК України.

Отже, як встановлено судом, у відповідності до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Крім того, як встановлено судом позивач не звертався до суду з вимогою про поновлення пропущеного строку позовної давності.

Таким чином, виходячи з вищенаведеного суд, прийшов до висновку, що в задоволенні позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості слід відмовити в зв'язку зі спливом строків позовної давності.

Відповідно до ст.88 ЦПК України в зв'язку з повною відмовою в позові не підлягає задоволенню вимога позивача про стягнення понесених ним судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 256, 257, ч. 4 ст. 267, ст. 631 ЦК України, ст. ст. 10, 57-60, 212-215, 218 ЦПК України

В И Р І Ш И В :

У задоволення позову публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а в разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : В.М. Мізюк