АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 642/1011/16-ц Головуючий суддя І інстанції Грінчук О. П.
Провадження № 22-ц/790/4045/16 Суддя доповідач Яцина В.Б.
Категорія: Спори, що виникають із сімейних правовідносин про стягнення аліментів
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року м. Харків.

Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Яцини В.Б.

суддів: - Бурлака І.В., Карімової Л.В.,

за участю секретаря : Баранкової В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 травня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, третя особа Ленінський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції про звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИЛА:

25 лютого 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_5 про звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

В обґрунтування позовних вимог вказав, що згідно рішення суду від 06.04.2010 р. з нього проводиться стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400грн. щомісячно. Так, 07.07.2015 року відповідачка пред'явила до Ленінського ВДВС м. Харкова виконавчий лист на виконання для утримання аліментів. Виконавчою службою за період з липня 2012 р. по 01.02.2016 р. нарахована заборгованість по сплаті аліментів у сумі 13200 грн. Позивач вважає, що дана сума заборгованості виникла з вини відповідачки, яка без поважних причин не пред'явила виконавчий документ до виконання з часу прийняття рішення про стягнення аліментів до 17.04.2013 р. - дня пред'явлення виконавчого листа до виконання, а тому вважає нараховану заборгованість неправомірною та просить суд звільнити від сплати цієї заборгованості.

У судовому засіданні позивач позов підтримав із підстав, зазначених вище та просив суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами на користь відповідачки у сумі 13200 грн.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала, вважає правомірними дії виконавчої служби.

Представник третьої особи - Ленінський ВДВС ХМУЮ в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 04 травня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 було задоволено. Звільнено ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 від сплати заборгованості по сплаті аліментів за виконавчим провадженням № 48077945 у розмірі 13200 грн.00 коп., вирішено питання щодо судових витрат.

Не погоджуючись з таким рішенням суду представник ОСОБА_5 - ОСОБА_4 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають матеріалам справи.

Судова колегія, вислухавши суддю - доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та відповідно до ст. 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів і вимог апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 06.04.2010 р. (а.с.6), на підставі заяви стягувача від 07 липня 2015 року, відповідно до виконавчого листа Ленінського районного суду м. Харкова № 2-1866/10-ц від 23 квітня 2010 року, з позивача по цій справі ОСОБА_5 Ленінським ВДВС Харківського МУЮ проводиться примусове стягнення аліментів на користь відповідача по цій справі - ОСОБА_5 на утримання їх спільної неповнолітньої доньки ОСОБА_6, в розмірі 400 грн. щомісячно. При цьому позивачем проводилась сплата відповідачу певних грошових сум, що підтверджується заявою її представника про отримання аліментів за розпискою від 01 березня 2012 року у сумі 12 000 грн. (а.с.25). Виконавче провадження було відкрито постановою від 09.07.2015 р., під час примусового виконання державним виконавцем позивачу ОСОБА_5 була нарахована заборгованість по аліментам, починаючи з липня 2012 р. по січень 2016р., зокрема з липня 2012 р. по 12.2012р. - за минулий час, що передував пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.194 СК України, аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим листом, пред'явленим до виконання, аліменти не стягувалися у зв'язку з розшуком платника аліментів, або у зв'язку з його перебуванням за кордоном, вони мають бути сплачені за весь минулий час. Підстав, передбачених ч.2 ст. 194 СК України, для сплати аліментів за весь минулий час судом не було встановлено.

Враховуючи викладене, районний суд дійшов висновку, що державним виконавцем безпідставно було нараховане заборгованість по аліментам за період з липня 2012 р. по грудень 2012 р.

Крім того, суд вважав, що оскільки відповідач ОСОБА_5 без поважних причин до липня 2015 року не пред'явила виконавчого листа до виконання про стягнення аліментів з боржника з квітня 2010 року, то відповідно до ч.ч. 2, 3 ст. 197 СК України можливе звільнення позивача від сплати заборгованості по аліментам.

Однак такі висновки районного суду не відповідають вказаним нормам матеріального права.

Так, відповідно до статті 197 СК України звільнення від сплати заборгованості за аліментами можливе в наступних випадках:

1. З урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів суд може відстрочити або розстрочити сплату заборгованості за аліментами.

2. За позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

3. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти.

Проте повністю з таким висновком районного суду погодитись не можна з наступних підстав.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Суд відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, виходячи з підстав заявленого позову та змісту заперечень відповідача на підставі наявних у справі документів повинний був з'ясувати, що виконавчий лист № 2-1866/10 був виданий Ленінським районним судом на підставі рішення цього ж районного суду від 06 квітня 2010 року про стягнення з ОСОБА_5 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 3 березня 2010 року і до повноліття дитини (а.с. 6, 7). Як вбачається із вказаного рішення суду, боржник ОСОБА_5 брав участь у розгляді вказаної справи, йому було відмово про присуджену судом суму.

Закон «Про виконавче провадження» у ч. 3 ст. 22 передбачає, що рішення про стягнення періодичних платежів (у тому числі у справах про стягнення аліментів) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки в усякому випадку зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина.

Таким чином, районний суд у своїх висновках не звернув уваги, що позивач ще у 2010 році знав про обов'язок сплачувати аліменти на утримання спільної з відповідачем дитини у присудженому розмірі, час звернення відповідача до примусового виконання рішення районного суду про стягнення аліментів відповідає вказаному у Законі України «Про виконавче провадження» правилу, позивач не довів, що заборгованість у розмірі 13 200 грн. виникла з вини стягувача, тому звернення виконавчого листа з певною затримкою не виправдовує виникнення заборгованості у позивача по сплаті аліментів. При таких обставинах у суду були відсутні передбачені ч. 3 ст. 197 СК України підстави для звільнення боржника - позивача ОСОБА_5 від заборгованості за аліментами.

При незгоді з визначенням заборгованості по аліментах судовим виконавцем будь-яка зі сторін може оскаржити дії судового виконавця в порядку, передбаченому цивільним процесуальним законодавством.

Таким чином, оскільки суд першої інстанції неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи; висновки суду про наявність підстав для застосування ч. 3 ст. 197 СК України не відповідають обставинам справи, внаслідок чого суд не застосував вказані норми Закону України «Про виконавче провадження» та ст.ст. 180, 194 СК України, які підлягали застосуванню, та безпідставно застосував ч. 3 ст. 197 СК України, - колегія суддів вважає за необхідне скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову, за недоведеністю заявлених підстав.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, ст.ст. 309, 316, 317, 319-325, 327 ЦПК України, судова колегія

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 - задовольнити.

Рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 04 травня 2016 року - скасувати.

У задоволенні позову ОСОБА_5 - відмовити.

Рішення набирає чинності негайно і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя

Судді колегії