У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Маляренко А.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Укртелеком», третя особа - ОСОБА_4, про стягнення заробітної плати,

в с т а н о в и в :

У квітні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з зазначеним позовом, в якому просила визнати незаконним та скасувати наказ філії "Дирекція первинної мережі ПАТ "Укртелеком" № 489-К від 31 березня 2015 року про її звільнення з посади провідного інженера електрозв'язку відділу технічної експлуатації станційних споруд, поновити на посаді з 01 квітня 2015 року, стягнути з ПАТ "Укртелеком" на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період вимушеного прогулу з 01 квітня 2015 року по день поновлення на посаді, зобов'язавши ПАТ "Укртелеком" здійснити на вказану суму індексацію інфляції, стягнути з ПАТ "Укртелеком" моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. та недоплачену заробітну плату. Свої вимоги мотивувала тим, що при звільненні з посади та здійснені розрахунку були порушені вимоги чинного законодавства України.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 21 вересня 2015 року за заявою представника позивача провадження по справі ОСОБА_2 в частині визнання звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу закрито у зв'язку із прийняттям відмови від позовних вимог.

Уточнивши свої вимоги, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 20 000 грн з урахуванням індексу інфляції та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Вимоги обґрунтував тим, що у грудні 2014 року та січні, лютому, березні 2015 року позивачу не було виплачено частину заробітної плати, про її зменшення попереджено не було. З відомостей заробітної плати у 2013-2014 році заробітна плата позивача була стабільною за розміром у 2013р. - 9 240 грн 13 коп, у 2014р. - 9 525 грн 18 коп. Із довідки про середню заробітну плату вбачається, що премія позивача, яка була складовою заробітної плати, не виплачувалась. Таким чином заборгованість становить 14 404 грн 76 коп. Таке зменшення є незаконним зважаючи на положення ст.ст. 31, 103 КЗпП України, ст. 2 Закону України "Про оплату праці". З урахуванням індексу інфляції сума невиплаченої частини заробітної плати становить 20 000 грн. У зв'язку із незаконними діями відповідача позивачу було спричинено і моральну шкоду яка становить 10 000 грн. Моральна шкода полягла в тому, що позивач з дня звільнення перебуває у глибокому стресі, вживає заспокійливі препарати. У позивача порушені звичайні повсякденні зв'язки з колишніми колегами, налагоджувані протягом не одного десятиліття.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та направити справу для новий розгляду до суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суди попередніх інстанцій правильно встановили характер правовідносин сторін у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням меж заявлених позовних вимог та конкретних обставин справи на підставі наданих сторонами доказів з дотриманням норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову у частині стягнення з відповідача невиплаченої премії, суди дійшли правильних висновків про дотримання роботодавцем трудового законодавства. Решта позовних вимог також правомірно залишені без задоволення як такі, що є похідними від основної вимоги.

Згідно ч.2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судового рішення.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Укртелеком», третя особа - ОСОБА_4, про стягнення заробітної плати, відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних А.В. Маляренко

і кримінальних справ