Справа № 541/506/16-ц
Провадження №2/541/373/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

14 червня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області

в складі головуючої, судді Куцин В. М.,

при секретарі Борисенко М. Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Миргород справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 міської ради про визнання права власності на житловий будинок з господарчими будівлями в порядку спадкування за заповітом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Перша ОСОБА_2 державна нотаріальна контора, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 міської ради Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно домоволодіння, розташованого місті Миргород вулиця Лісна,30 яке складається з житлового будинку та господарських споруд, що належало померлій ОСОБА_6.

В позові посилалася на те, що 22 березня 2015 року померла ОСОБА_6, яка була матірю її колишнього чоловіка ОСОБА_7, і за життя мала у власності будинок по вулиці Лісна, 30 в місті Миргород, однак не отримала документа, що посвідчує її право власності на будинок, незважаючи на закінчення будівництва будинку і ввод його в експлуатацію 08.04.1982 року та прийняття 16.06.1982 року рішення виконкому ОСОБА_2 міської ради про затвердження акту закінчення будівництва і вводу в експлуатацію вказаного будинковолодіння. Будинковолодіння було збудоване спільно в період шлюбу з чоловіком ОСОБА_8.

За життя 16 січня 2015 року ОСОБА_6 залишила заповіт, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_2 міського нотаріального округу Полтавської області ОСОБА_9, за яким все своє майно вона заповіла в рівних частинах позивачу та її дітям, своїм внукам - ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які в установленому законом порядку відмовились від спадщини на користь позивача.

Чоловік ОСОБА_6 - ОСОБА_8 помер 27 жовтня 2006 року

На момент смерті спадкодавця в будинку разом з нею був зареєстрований її син ОСОБА_3, який заяву про прийняття спадщини не подавав.

При зверненні до нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння на імя спадкодавця, тому виходячи з положень ст.ст. 1216, 1217, 1268, 1269, 392 ЦК України, просила визнати за нею право власності на спадкове майно, домоволодіння, розташоване в місті Миргород вулиця Лісна,30 яке складається з будинку та господарських споруд, що належало померлій ОСОБА_6.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, просила визнати за нею право власності на домоволодіння, яке їй заповіла ОСОБА_6

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради не заперечувала проти задоволення позову.

Треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5 вважали, що позов підлягає до задоволення, оскільки спадкодавець заповіла домоволодіння їм та позивачці, однак вони не бажали приймати спадщину і відмовилися на користь позивачки.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився,про місце та час розгляду справи повідомлений належно за місцем реєстрації (а.с.76,79).

Представник Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився в направленій на адресу суду заяві просив справу розглянути за його відсутності (а.с.85).

Суд, заслухавши пояснення позивача ОСОБА_10, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, та інвентарну справу ДКП «Миргородтехінвентаризація» на будинковолодіння по вулиці Лісна, 30 в місті Миргород та проаналізувавши їх в сукупності приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. З ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно з ч. І ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Спадщина може бути визнана відумерлою та передана у комунальну власність в порядку визначеному ст. 1277 ЦК України і тому саме міська рада за місцем відкриття спадщини є відповідачем по справі.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно розяснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. N 7 «Про судову практику у справах про спадкування», за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Судом встановлено, ОСОБА_6 померла 22 березня 2015 року в місті Миргород Полтавської області (а.с.9).

Рішенням виконавчого комітету ОСОБА_2 міської ради №109 від 16 червня 1982 року затверджено акт закінчення будівництва будинку і ввод його в експлуатацію індивідуального будинковолодіння від 16.06.1982 року ОСОБА_6 по вулиці Лісна ,30 в місті Миргород загальною площею 68,2 кв.м., житловою - 49,3 кв.м.(а.с.10-12).

Вказане будинковолодіння розміщене на земельній ділянці площею 0,0588га, яка належить ОСОБА_6, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №663445 від 26.12.2006 року, кадастровий номер :50:039:0025 (а.с.25).

Згідно довідки ДКП Миргодтехінвентаризація №76 від 11.02.2016 року, при проведенні інвентаризації житлового будинку з надвірними побудовами по вулиці Лісна,30 міста Миргород встановлено, що вказане будинковолодіння зареєстроване за ОСОБА_6, згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва житлового будинку від 12.05.1974 року, посвідченого ДНК за реєстровим номером №1806 і в цілому складається з житлового будинку А-1, прибудови а, погребу д, погребу а1, прибудови б, літня кухня Б, вбиральні В, гаражу Д ,сараю Е, сараю Є, гаражу Ж, споруд №1,2 загальною вартістю 170860 гривень (а.с.21).

Документ, що засвідчує право власності ОСОБА_6 на вищевказаний будинок, відсутній і зареєструвати право власності за померлою не можливо, так як відповідно до положень ч.4 ст. 25 ЦК України її цивільна правоздатність припинилася в момент смерті.

Позивачка ОСОБА_1 є спадкоємицею після смерті ОСОБА_6 за заповітом і прийняла спадщину, а інші спадкоємеці за заповітом ОСОБА_5 та ОСОБА_4 відмовилися від прийняття спадщини на користь позивачки (а.с.62,56-60).

Постановою в.о. державного нотаріуса Першої ОСОБА_2 державної нотаріальної контори в порядку заміщення ,державного нотаріуса Хорольської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 від 10.02.2016 року відмовлено позивачу ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове майно(а.с.20).

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», розяснено у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб(не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому позов підлягає до задоволення.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що спадкове майно набуте спадкодавцем у період шлюбу, оскільки будь-яких обєктивних даних як б підтверджували ці обставини суду не надані.

В звязку з задоволенням позову, судові витрати понесені позивачем при зверненні до суду відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 1216, 1217,1277, 328, 392 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 174, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 223, 294 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженкою ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності в порядку спадкування за заповітом на будинковолодіння, що знаходиться за адресою: Полтавська область місто Миргород вулиця Лісна,30 та в цілому складається з житлового будинку А-1, прибудови а, погребу д, погребу а1, прибудови б, літня кухня Б, вбиральні В, гаражу Д ,сараю Е, сараю Є, гаражу Ж, споруд №1,2 загальною вартістю 170860 гривень, після смерті ОСОБА_6 22 березня 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_2 міської ради Полтавської області на користь ОСОБА_1, 1708 (одну тисячу сімсот вісім) гривень 60 копійок судових витрат понесених позивачем при звернені до суду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного судуПолтавської області,через Миргородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання копії рішення

Суддя: ОСОБА_12