АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 214/8928/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/1357/К/16 суддя: Попов В.В.
Категорія - 27 (I) Доповідач: Грищенко Н.М.
У Х В А Л А

Іменем України

16 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Грищенко Н.М.,

суддів: Барильської А.П., Братіщевої Л.А.,

секретар: Маслова К.В.,

за участю: відповідача - ОСОБА_1, його представника ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого зазначило, що 09 грудня 2004 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 145-МКЕ, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 15000 грн. на споживчі цілі зі сплатою відсотків в розмірі 34% річних з кінцевим строком його повернення до 09.12.2005 року.

Оскільки відповідач ОСОБА_1 не виконує зобовязання за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 13.11.2015 року становить 128129,68 грн. та складається з наступного:

-10339,29 грн. - заборгованості за кредитом;

-47981,66 грн. - заборгованості по процентам за користування кредитом;

-69808,73 грн. - пені за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором.

За наведених обставин ПАТ КБ «ПриватБанк» просило суд стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за кредитним договором в розмірі 80000 грн. та судові витрати.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема зазначає, що судом помилково застосовано до врегулювання спірних правовідносин положення про сплив позовної давності й не враховано, що у відповідності до п. 6.1 кредитного договору від 09.12.2004 року, договір діє до повного виконання зобовязань, а оскільки за кредитним договором заборгованість на час розгляду справи відповідачем не погашена, то договір є чинним, що відповідає також й вимогам ст. 599 ЦК України. У звязку з чим проценти за кредитом та пеня підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 09 грудня 2004 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с. 9, 12), та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 145-МКЕ, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі в розмірі 15000 грн. зі сплатою відсотків в розмірі 34% річних строком до 09 грудня 2005 року включно.

У звязку з невиконанням ОСОБА_1 належним чином взятих на себе зобовязань за кредитним договором, виникла заборгованість зі сплати кредиту та процентів за його користування, яка станом на 13 листопада 2015 року складала 58320, 95 грн., а також нараховано пеню в розмірі 21679,05 грн., всього на загальну суму 80000 грн.

Відмовляючи в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк», суд першої інстанції виходив з того, що позов подано до суду з пропуском строку позовної давності, про застосування якого, у відповідності до ч.3 ст. 267 ЦК України, заявив відповідач.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним з видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

В п. 2.2.3 кредитного договору № 145-МКЕ від 09 грудня 2004 року сторони погодили, що позичальник зобов'язується проводити погашення кредиту в порядку і терміни згідно Графіку погашення кредиту та відсотків, приведеного в Додатку №1, який є невід'ємною частиною договору (а.с. 6-7).

Зазначеним Графіком погашення кредиту та відсотків встановлено порядок погашення кредиту щомісячно шляхом здійснення відповідного платежу з погашення кредиту та процентів за його користування (а.с. 8).

Відповідно до п. 1.3 кредитного договору сторони також погодили, що термін повного погашення кредиту є 09 грудня 2005 року включно.

Отже, в укладеному кредитному договорі сторони визначили як строк дії договору до повного виконання сторонами своїх зобовязань за цим договором (п. 6.1 кредитного договору), кінцевий строк повернення кредиту до 09 грудня 2005 року (п. 1.3 кредитного договору), так і строки виконання зобовязань зі щомісячним погашенням платежів щомісячно, у розмірі та строки, визначені у Графіку повернення кредиту та відсотків.

Таким чином, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів умовами договору визначено місяцями.

При цьому, строк виконання кожного щомісячного зобовязання згідно із ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Так, за зобовязанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина пята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252- 255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з розрахунку заборгованості, останній платіж відповідачем ОСОБА_1 здійснений 31 травня 2005 року (а.с. 3), що є початком перебігу строку позовної давності, який сторонами збільшено за домовленістю сторін до п'яти років, про що зазначено в п. 5.7 укладеного кредитного договору й не заперечувалося відповідачем.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що строк позовної давності для позивача сплинув 01 червня 2010 року, проте з позовом він звернувся 10 грудня 2015 року (а.с. 2), не зазначивши поважних причин пропуску строку і не ставив питання про його поновлення.

Встановивши наведені обставини, зважаючи на відсутність доказів поважності причин пропуску звернення до суду з позовом, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позов подано до суду з пропуском строку позовної давності, про що відповідач відповідно до вимог ч. 3 ст. 267 ЦК України зазначив в заяві від 27 квітня 2016 року (а.с. 20).

Відповідно до положень ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» не підлягають задоволенню у зв'язку із спливом позовної давності.

Водночас, колегія суддів зауважує, що обставини, які суд першої інстанції поклав в основу мотивів свого рішення про відмову у задоволенні позову, частково не узгоджуються з матеріалами справи в частині визначення початку перебігу строку позовної давності, який пов'язано зі строком припинення дії кредитного договору, а не зі спливом строку виконання зобов'язання кожного чергового платежу.

Разом з тим, зроблений судом в оскаржуваному рішенні висновок про пред'явлення ПАТ КБ «ПриватБанк» позову до ОСОБА_1 поза межами строку позовної давності в цілому є вірним.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд неправильно зробив висновок щодо пропуску позивачем позовної давності, оскільки станом на теперішній час зобов'язання не виконане, колегія судів до уваги не приймає, скільки вони ґрунтуються на неправильному застосуванні норм матеріального права.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Доводи апеляційної скарги не спростовують наведеного та зроблених в оскаржуваному рішенні висновків, тому підстави для його скасування і задоволення апеляційної скарги відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» - відхилити.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 27 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: А.П. Барильська

ОСОБА_3