АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/6781/15-ц 22-ц/774/445/К/16
Справа № 212/6781/15-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/445/К/16 суддя: Водоп'янов С.М.
Категорія - 26 (ІІІ) Доповідач - Бондар Я.М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Бондар Я.М.

суддів - Зубакової В.П., Соколан Н.О.

за участю: секретаря - Петренко К.І.

представника відповідача Мордвінкіна Сергія Вячеславовича,

представника позивача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2015 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком») про відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що працюючи протягом тривалого часу у відповідача в шкідливих умовах праці, отримав професійне захворювання, у зв'язку із чим висновком МСЕК від 04.06.2015 року йому встановлено втрату професійної працездатності у розмірі 25%, з 25 травня 2015 року по 01 червня 2016 року, з датою переогляду 01 травня 2016 року.

Позивач вважає, що у зв'язку з отриманим професійним захворюванням, йому спричинено моральну шкоду, а тому просив суд стягнути на його користь з ПАТ «Кривбасзалізрудком» в рахунок відшкодування моральної шкоди 243 600 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2015 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь ОСОБА_3 у відшкодування моральної шкоди - 25000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на користь держави судовий збір у розмірі 1218,60 грн.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кривбасзалізрудком», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення, яким відмовити ОСОБА_3 у задоволенні його позовних вимог. Так, ставка судового збору за позовну заяву немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить - 487,20 грн., однак суд всупереч вимогам закону стягнув з відповідача судовий збір у розмірі 1218 грн. Оскільки, ОСОБА_3 звільнився за власним бажанням у зв'язку з виходом на пенсію, він втратив працездатність внаслідок досягнення пенсійного віку, а не у зв'язку з професійним захворюванням. Позивач з власної волі виконував роботу в шкідливих умовах праці, а відповідач забезпечував його засобами колективного та індивідуального захисту і скорочував час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства. Суд першої інстанції не взяв до уваги того факту, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні ним професійного захворювання. На думку представника ПАТ «Кривбасзалізрудком», визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 працюючи в період з 03 червня 1998 року по 12 серпня 2014 року в шкідливих умовах праці з параметрами, що перевищували гранично допустимі норми, підземним гірником, підземним лаборантом радіометристом, підземним перекидальником в ПАТ «Кривбасзалізрудком», отримав професійне захворювання. (а.с.4-7,26-27)

Відповідно до медичного висновку лікарсько-експертної комісії Українського НДІ промислової медицини, протокол №184 від 03.02.2015 року, у позивача була встановлена наявність професійного захворювання з діагнозом: 1. Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої стадії (пиловий бронхіт першої-другоїстадії, емфізема легень першої-другої стадії), група В. ЛН першого-другого ступеня. 2. Радикулопатія переважно справа, нерізко виражена. (а.с.9)

Актом розслідування хронічного професійного захворювання від 17 квітня 2015 року встановлена причина зазначеного професійного захворювання, зокрема перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища і трудового процесу (умови праці підземного пере кидальника, зайнятого повний робочий день на підземних роботах за концентрацією аерозолю переважно фібро генної дії у повітрі робочої дії (а.с.4-7).

Висновком МСЕК від 04.06.2015 року (а.с.8) ОСОБА_3первинно встановлено ступінь втрати професійної працездатності в загальному розмірі 25%, з 25 травня 2015 року по 01.06.2016 року, з наступною датою переогляду 01 травня 2016 року.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. 153, ч.1 ст. 237-1 КЗпП України, ст. 4 ЗУ «Про охорону праці» й виходив з обов'язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв'язку з отриманими ним на виробництві професійними захворюваннями.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування професійного захворювання від 17 квітня 2015 року причиною професійного захворювання позивача є робота в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, які виникли в результаті порушення керівництвом відповідача ст. 153 КЗпП України, ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обов'язок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Відповідно до п.19 зазначеного акту, конкретних посадових осіб, які відповідальні за виникнення професійного захворювання ОСОБА_3, встановити неможливо, враховуючи тривалість роботи позивача протягом 16 років в умовах впливу шкідливих факторів виробництва.

При цьому, не можливість встановити конкретних посадових осіб, які допустили порушення законодавства про охорону праці, гігієнічних регламентів і нормативів, а також добровільність виконання позивачем трудових обов'язків в ПАТ «Кривббасзалізрудком», не знімає з відповідача обов'язку виконувати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці» й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Враховуючи викладене, колегія суддів не може взяти до уваги доводи апеляційної скарги про те, що позивачем не було надано до суду доказів того, що відповідач є винним в отриманні ним професійного захворювання.

Спростовуються й доводи відповідача щодо відсутності підстав відшкодування моральної шкоди ОСОБА_3, оскільки факт заподіяння моральної шкоди у зв'язку з отриманим ним професійним захворюванням встановлений в судовому засіданні. Так, позивач час від часу змушений проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлений нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує його життєву активність і вимагає від нього додаткових зусиль для організації життя.

Посилання ПАТ «Кривабасзалізрудком» на те, що підприємство забезпечувало ОСОБА_3 засобами колективного та індивідуального захисту і скорочувало час дії шкідливих факторів виробництва відповідно до норм законодавства, не приймаються колегією суддів, оскільки здійснення відповідачем заходів для забезпечення працівникам безпечних умов праці, які не усунули впливу негативних факторів, не впливають на право позивача на відшкодування завданої моральної шкоди за умови підтвердження такої шкоди.

Разом з тим колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги про те, що визначений судом першої інстанції розмір відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача на користь позивача, визначено ним, без належного урахування засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Зокрема, судом не враховано характер отриманого професійного захворювання, факт не встановлення позивачеві групи інвалідності у зв'язку із втратою певного відсотка працездатності, а також призначення повторного переогляду, що свідчить про можливе покращення стану здоров'я позивача. При цьому колегія суддів прийнявши до уваги вказані обставини та з урахуванням засад розумності виваженості та справедливості, вважає за необхідне зменшити розмір стягнутої з відповідача на користь позивача суми коштів в рахунок відшкодування моральної шкоди з 25000,00 грн. до 13000,00 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв'язку із чим апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду має бути змінене в частині розміру стягнутої моральної шкоди.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-315 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 18 листопада 2015 року змінити, зменшивши розмір моральної шкоди, стягнутої з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_3 з 25000 грн. до 13000грн. та зменшивши розмір судового збору, стягнутого з Публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь держави з 1218,60 грн. до 487,20 грн.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: