Справа № 760/3977/15-ц
Провадження № 1-кс/760/555/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Демидовській А.І.

при секретарі Ковальчуку В.Л, Малютіні А.Д., Шевченко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5, заінтересовані особи: Служба у правах дітей Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції в м. Києві в особі П'ятої київської нотаріальної контори про встановлення факту батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства.

В обґрунтування своїх вимог заявник заявив, що з 2008 року вони з ОСОБА_6 проживали однією сім'єю. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилися донька ОСОБА_7. 18 січня 2011 року заявниця зареєструвала народження доньки у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві згідно вимог ч.1 ст. 135 СК України. Проживаючи в цивільному шлюбі вони мали намір зареєструвати шлюб в установленому законом порядку та ОСОБА_6 мав намір подати заяву про визнання себе батьком дитини, але ІНФОРМАЦІЯ_25 року трагічно загинув.

В березні 2014 року заявник ОСОБА_3 зверталася із заявою до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про встановлення факту батьківства, померлого ОСОБА_6 відносно доньки ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.

Рішенням Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14 березня 2014 року було встановлено факт, що ОСОБА_6, померлий ІНФОРМАЦІЯ_25 року в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, є батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2 р. н.

Зобов'язано відділ реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві внести зміни до актового запису про народження від 18 січня 2011 року, а саме: записати ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянина України, батьком дитини.

В подальшому, на підставі цього рішення, ОСОБА_3 31 травня 2014 року звернулась з відповідною заявою до П'ятої державної нотаріальної контори м. Києва про прийняття спадщини її малолітньою дитиною, ОСОБА_7.

Восени 2014 року до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_4, як бабуся померлого та єдина спадкоємиця. Саме тоді вона дізналася про існування ОСОБА_3 та її доньки. На підставі отриманого рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області про встановлення факту батьківства ОСОБА_6 щодо ОСОБА_7 звернулася з апеляційною скаргою до суду.

Будучи належним чином повідомленою про подання апеляційної скарги на рішення суду про встановлення факту батьківства, ОСОБА_3 звернулась до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві з заявою про видачу дублікату свідоцтва про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2.

25.12.2014р. на підставі внесених змін до Актового запису про народження від 18 січня 2011 року № 166 було повторно видано Свідоцтво про народження ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьком якої було записано ОСОБА_6.

23.02.2015р. Апеляційним судом Черкаської області було винесено Ухвалу, якою було вирішено скасувати рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області у справі №703/1311/14-ц від 14.03.2014р., яке було ухвалене у справі за позовом ОСОБА_3 про встановлення факту батьківства.

Рішення Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 14.03.2014р. у справі №703/1311/14-ц було скасовано апеляційним судом, оскільки винесене з порушенням норм процесуального законодавства України, а тому є незаконним, провадження в справі закрито.

Позивач, в своїй заяві, щодо факту проживання з ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 та ведення спільного господарства, посилається на довідку ТОВ «Житлово-експлуатаційна контора «Житлоексплуатація» від 21.05.2014, в якій зазначено, що ОСОБА_6, 1983 р. н., проживав за адресою: АДРЕСА_1, включно по день смерті, ІНФОРМАЦІЯ_25 року.

В наданій позивачем довідці не зазначено, з якого часу проживала позивач із загиблим ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1. З довідки лише вбачається, що станом на 21 травня 2014 року позивач проживала за даною адресою, до цієї дати місце проживання позивача та ОСОБА_6 не відомо.

В поданій заявником довідці зауважено, що в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 знаходяться особисті речі та документи ОСОБА_6, але не зазначено, які саме документи та речі.

В судовому засіданні 29.03.2016 року були допитані свідки, яких було викликано на підставі заяви Позивача, ОСОБА_3

Так свідок, ОСОБА_8, зазначила, що вона як психолог надала висновок щодо перебігу психологічної роботи з ОСОБА_6 на базі підпільного госпіталю при храмі св. Василія Великого в період подій на майдані 19.02.-23.02.2014р. , що був наданий Позивачем при поданні Позовної заяви. У висновку зазначено, що ОСОБА_8 є завідувачем кафедри психології та педагогіки Київського інституту бізнесу та технологій.

Під час свідчення, сідок зазначила, що спілкувалася на Майдані з ОСОБА_6, 19.02.2016 року та зробила висновок, що його «ображає бабуся». Достеменно не знає причин з яких не відправили пораненого ОСОБА_6 на лікування до Польщі, вважає, що не дозволила бабуся.

В висновку ОСОБА_8 зазначила, що ОСОБА_6 були зроблені тести на наркотики, які проводити має право лише лікар.

Особисто вона не може свідчити про те, чи були між Позивачем та ОСОБА_6 сімейні стосунки та чи проживали вони однією сім'єю, знає тільки те, що до неї звернулася ОСОБА_3 та представилася дружиною загиблого ОСОБА_6

Свідок, ОСОБА_10, проживає: АДРЕСА_2.

В судовому засіданні зазначив, що є сусідом по дачній ділянці ОСОБА_6, який постійно обробляла ОСОБА_4 Зазначив, що декілька разів бачив ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6 , вони приїжджали до дачної ділянки, ніби-то залишалися ночувати, проте на ділянці є лише «Вагончик не придатний до життя у ньому» -, як зазначив сусід. Жодного разу не бачив ОСОБА_6 та ОСОБА_3 разом з дитиною.

Свідок, ОСОБА_11, проживає: АДРЕСА_3

В судовому засіданні зазначила, що є «кумою ОСОБА_3 , так як хрестила її доньку, ОСОБА_7, вказала на те, що під час хрестин ОСОБА_6 був присутній в церкві та тримав на руках дитину.»Також, зазначила, що бачила декілька разів ОСОБА_6 в квартирі ОСОБА_3 Не може визначити чи дійсно були між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 сімейні стосунки

Свідок, ОСОБА_12 , проживає: АДРЕСА_4.

В судовому засіданні зазначив, що є знайомим ОСОБА_3 та знав ОСОБА_6 , як знайомого ОСОБА_3 Сказав про те, що знав, що ОСОБА_6 служив в збройних силах України, працював якийсь час менеджером про продажу товарів на ТОВ «Секрам», а також був приватним підприємцем та продавав бакалію. Бачив декілька разів ОСОБА_3 разом з ОСОБА_6

Представником Відповідачів 16.12.2015 року було подано до суду заперечення проти позову про встановлення батьківства, в якому Відповідачі заперечують проти позову в повнному обсязі.

Представником ОСОБА_4 подано до суду копію паспорта померлого ОСОБА_6, в якій зазначено, що ОСОБА_6 з 2000 року був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5, що підтверджується відміткою про місце проживання та довідкою Центру обслуговування споживачів № 2 від 23.07.2014 р.

Оригінали документів ОСОБА_6, (трудова книжка, водійські права, диплом, студентський квиток, посвідчення учасника Всеукраїнського об'єднання «Майдан») знаходяться та знаходились весь час у представника заінтересованої особи ОСОБА_4 та були представлені судді та учасникам розгляду судової справи для ознайомлення.

Також представником ОСОБА_4 було надано акт, завірений депутатом Боярської міської ради від 01.06.2014 р., довідку Виконавчого комітету Боярської міської ради від 30.07.2014 р. та довідку дільничного інспектора Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 14.03.2015, та виписку із амбулаторної карти Боярської амбулаторії загальної практики-сімейної медицини № 1 від 07.04.2015, в яких зазначається, що ОСОБА_6 з 2000 року постійно проживав без реєстрації у бабусі, за адресою: АДРЕСА_6.

Окремо зазначено, що починаючи з листопада 2013 року, ОСОБА_6 постійно перебував на Майдані Незалежності в Києві, а починаючи з 22 лютого 2014 року до ІНФОРМАЦІЯ_25 р. (день смерті), ОСОБА_6 знаходився в тяжкому стані, внаслідок поранення вибухом гранати на Майдані, після чого його пораненого вивезли на лікування до м. Українки, Київської області.

Поховання ОСОБА_6 було здійснено ОСОБА_4 та ОСОБА_5 за допомогою громади 27.02.2014 в селі в Васильківському районі Київської області.

Представником Відповідачів, ОСОБА_4 та ОСОБА_5, було подано до суду заяву про виклик свідків від 16.12.2015р.

У судовому засіданні , що відбулося 13.04.2016 року було допитано наступних свідків:

Свідок, ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_26, що проживає за адресою: АДРЕСА_7.

ОСОБА_13 є дядьком загиблого ОСОБА_6 У судовому засіданні ОСОБА_13 зазначив, що з 2008 року ОСОБА_6 постійно проживав з дідусем і бабусею ОСОБА_4 та ОСОБА_5, оскільки вони потребували догляду та допомоги. ОСОБА_13 зазначив, що вони з ОСОБА_6 були в гарних стосунках і якби ОСОБА_6 мав дитину, то він ніколи б не приховав цього. ОСОБА_6 кожного дня їздив на роботу з м. Боярки. Також, зазначав , що ОСОБА_6 іноді приїжджав на різних автомобілях додому, проте особистого авто не мав.

Свідок, ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_9, що проживає за адресою: АДРЕСА_8.

ОСОБА_14 є сусідом ОСОБА_6, у судовому засіданні зазначив, що вони разом із ОСОБА_6 постійно їздили на роботу маршруткою, так як обидва працювали в Жулянах, мали близькі, довірительні відносини, постійно спілкувалися, але ОСОБА_6 ніколи не казав, про те, що він має дитину.

Свідок, ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_11, що проживає за адресою: АДРЕСА_9.

Валентина - сусідка ОСОБА_6. У судовому засіданні зазначила, що вони разом з ОСОБА_6 працювали на базі в Жулянах та те, що в їх колективі були товариські відносини, в колективі постійно ділилися важливими подіями зі свого життя, тому факт народження дитини ОСОБА_6 просто не зміг би приховати.

Свідок, ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_13, що проживає за адресою: АДРЕСА_10.

ОСОБА_16 є чоловіком тітки ОСОБА_6, у судовому засіданні зазначив, що вони разом із дружиною проживали та по цей час проживають у будинку разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Також зазначив, що ОСОБА_6 проживав разом з ними, жив у великій прохідній кімнаті, ніколи довго не був відсутнім, всі свята хлопець завжди відмічав разом з ними, в сім'ї .

Свідок, ОСОБА_17, ІНФОРМАЦІЯ_15, що проживає за адресою: АДРЕСА_11.

ОСОБА_17 зазначила, що вона є сусідкою через город ОСОБА_6, знала ОСОБА_6 з 2000 року та подень смерті, постійно бачила його у будинку та на городі, а також як хлопець допомагав бабусі.

Свідок, ОСОБА_18, ІНФОРМАЦІЯ_17, що проживає за адресою: АДРЕСА_12.

ОСОБА_18 зазначив у засіданні, що він проживає у м. Боярці, був знайомий з ОСОБА_6 близько 10 років, те що вони перебували в близьких, товариських відносинах. Наголосив на тому, що ОСОБА_6 допоміг йому влаштуватися на роботу на рибну базу в Жулянах. Зазначав, що вони постійно з ОСОБА_6 спілкувалися на різні теми, в тому числі і особисті, проте ОСОБА_6 ніколи не казав, що в нього є дитина.

Свідок, ОСОБА_19, ІНФОРМАЦІЯ_19, що проживає за адресою: АДРЕСА_9.

ОСОБА_19 зазначив у засіданні, що він є сусідом ОСОБА_6, знав ігря та постійно бачив його, знав, що хлопець працював і в м. Києві і в м. Боярці.

Свідок, ОСОБА_20, ІНФОРМАЦІЯ_20 , що проживає за адресою: АДРЕСА_10.

ОСОБА_20 у засіданні зазначила, що вона є тіткою ОСОБА_6 та те, що ОСОБА_6 , вона та її чоловік ОСОБА_16 проживали разом з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у їх будинку. Вказала на те, що якийсь час ОСОБА_6 проживав на другому поверсі в будинку та ніколи по довгу не був відсутнім. Також, вона зазначила, що ОСОБА_3 вона перший раз побачила на 40 днів з дня смерті ОСОБА_6, в той день було дуже багато різних людей.

У судовому засіданні , що відбулося 10.05.2016 року було допитано, в якості свідка, ОСОБА_22, проживаючу за адресою: АДРЕСА_13.

ОСОБА_22 є сусідкою ОСОБА_3 та вона підписала акт «акт складений на предмет проживаючих за даною адресою АДРЕСА_1» від 21.05.2014 року, поданий Позивачем до суду. В зазначеному акті було вказано, що ОСОБА_6, включно по день смерті , в квартирі знаходяться його особисті речі та документи.

При допиті в якості свідка ОСОБА_22 зазначила, що бачила сумку з особистими чоловічими речами та певні копії документів. На запитання представника Відповідачів не змогла відповісти які саме документи вона бачила. Також, у судовому засіданні представником Відповідачів було зазначено, що ОСОБА_6 в 2011 році загубив паспорт та в листопаді 2011 року він отримав новий паспорт серія НОМЕР_1, копію якого Позивач не змогла представити.

Також ОСОБА_22 зазначила, що перебуває в дружніх відносинах зі ОСОБА_3 та те, що вони купили квартири в один час. На запитання представника Відповідачів чи бачила вона ОСОБА_6 , ОСОБА_22 відповіла, що вперше бачила ОСОБА_6 в 2009 році, коли ОСОБА_3 вже зробила ремонт в квартирі та проживала АДРЕСА_1, будучи вагітною. На запитання чи проживав ОСОБА_6 разом зі ОСОБА_3 відповісти не змогла, оскільки бачила його лише декілька разів на вулиці біля будинку разом з Позивачем.

В запереченнях до позову представник Відповідачів надав в додатках лист Київського інституту бізнесу та технологій, в якому зазначено, що ОСОБА_8 працює в ПВНЗ «Київський інститут бізнесу та технологій» ТОВ на посаді завідуючого кафедрою психології, зазначено також, що Інститут не видає письмових висновків на платній чи безоплатній основі.

Представник Відповідачів зазначив, що в ОСОБА_6 не було закордонного паспорту, а паспорт громадянина України під час Майдану знаходився у бабусі.

Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Представником відповідачів надано достатньо доказів для доведення своєї позиції, тоді як докази позивача є не достатніми. Відповідно за ст.ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог або заперечень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Відповідно до ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу України, позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

На підставі вищевказаного, позивач звернувся до суду з даним позовом про встановлення батьківства.

При цьому, згідно ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України.

Так, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Проте, позивачем не було доведено суду належними доказами, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_25, дійсно є біологічним батьком дитини та між ними є кровне споріднення, проживав разом з Позивачем та її дитиною.

Відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Тому, суд критично ставиться до тверджень позивача стосовно того, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_25, є батьком неповнолітньої ОСОБА_7 , оскільки їхні твердження ґрунтуються на припущеннях та не мають відповідних фактичних підтверджень та офіційних документів.

Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статей 213, 215 ЦПК України рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Аналізуючи зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що заява є не обґрунтованою, не доведеною та такою, що не підлягає задоволенню, оскільки судом достеменно встановлено, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_25, постійно проживав разом із ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та ніколи не визнавав себе батьком ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, з моменту її народження та протягом більше ніж трьох років до моменту своєї загибелі та протягом всього цього часу не зареєстрував шлюб з Позивачем, ОСОБА_3 Доказів наданих Позивачем не достатньо для встановлення факту батьківства.

Керуючись ч.3 ст. 10, ч.2 ст. 59, ст. 60, п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України, ч. 2-3 ст. 128 Сімейного кодексу України, п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, -

Вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , заінтересовані особи: Служба у правах дітей Солом'янського району м. Києва, Відділ реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, Головне управління юстиції в м. Києві в особі П'ятої київської нотаріальної контори про встановлення факту батьківства - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі через Солом'янський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Головуючий суддя: А.І. Демидовська