АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції Зарицька Ю.Л.
№22-ц/796/9844/2016 Доповідач Кравець В.А.
Справа №758/5319/16 -ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Кравець В.А.,

суддів: Качана В.Я., Желепи О.В.,

за участю секретаря Дуки В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Поліграфкнига» КП «ДАК «Укрвидавполіграфія», третя особа: Подільська районна в м. Києві державна адміністрація про визнання права користування кімнатою,

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2016 року позивачі звернулися до суду із зазначеним позовом, в якому просили визнати за ними право користування АДРЕСА_1

В мотивування вимог посилалися на те, що ОСОБА_1 заселився у квартиру АДРЕСА_1 в 1993 році і на той час перебував на службі в органах внутрішніх справ в управлінні Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві ОБВМ по охороні Київської офсетної фабрики, яка входила у Поліграфічне об'єднання. Після одруження в цю квартиру вселилась його дружина, а після народження дітей - ОСОБА_3 в 1995 році та ОСОБА_4 в 2001 році, вони також були зареєстровані за вказаною адресою. З 01.03.2004 року сусідка по блоку ОСОБА_5 звільнила кімнату № 3 кв. 60, після чого з дозволу адміністрації підприємства вони зайняли цю кімнату та зробили капітальний ремонт з внутрішнім переплануванням влітку 2004 року, внаслідок чого всі три кімнати 1,2,3 квартири № 60 стали однією квартирою з окремим входом та окремим сантехнічним вузлом. Розпорядженням КМДА від 20.10.2004 року будинок № 26 визнано жилим з по квартирним заселенням, на підставі чого, позивачем було подано заяву на отримання ордеру на три займані кімнати, оскільки його сім'я мешкала в кімнатах № 1,2,3 квартири № 60, були зареєстровані та знаходились на квартирному обліку в Подільському районі м. Києва, однак ордер видано не було.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року у задоволенні позову - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій просять скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення позову, посилаючись на те, що суд ухвалив рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, не з'ясувавши дійсні обставини спору.

Вказують, що позовна заява обґрунтована на підставі вимог законодавства зокрема зазначених у ст. 54 ЖК, а саме: якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, звільнилось неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Наймач, якому надається звільнене приміщення, потребує поліпшення житлових умов, загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, в розмірі 13.65 кв. метрів на одну особу, розмір звільненої кімнати є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. У разі відмови у наданні жилого приміщення, що звільнилось, у випадках передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку.

Крім того, внаслідок ремонту, зробленого у 2004 році, всі три кімнати (кімнати 1, 2, 3 кв. 60) стали однією квартирою з окремим входом та з окремим сантехнічним вузлом. Після виходу Розпорядження КМДА № 1917 від 20.10.2004 року «Про використання будинку по АДРЕСА_1» всі мешканці, які на той час проживали у зазначеному будинку, були зареєстровані у ньому та перебували на квартирному обліку подавали заяви на ім'я начальника Головного Управління Житлового забезпечення м. Києва на отримання ордерів на займані кімнати та передавали їх через завідуючу гуртожитком. ОСОБА_1 писав заяву про видачу ордера на три займані кімнати, тому, що на момент виходу Розпорядження № 1917 від 20.10.2004 року, родина мешкала в кімнатах № 1, 2, 3 АДРЕСА_1, були зареєстровані та знаходились на квартирному обліку в Подільському районі м. Києва.

Зазначили, що протягом багатьох років ОСОБА_1 звертався до Голови правління ПАТ «Поліграфкнига», Подільської районної в м. Києві державної адміністрації, до виконавчого органу Київської міської Ради (Київська міська державна адміністрація), департаменту будівництва та житлового забезпечення про надання ордеру на кімнату АДРЕСА_1, але прохання залишилось без задоволення.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 свою апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заслухавши доповідь судді Кравець В.А., обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із його недоведеності та необґрунтованості.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України визначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що на підставі листа командира полку міліції охорони Управління Державної служби охорони при ГУ МВС України в м. Києві ОСОБА_3, в якому зазначено, що у підвідомчому РВО «Поліграфкнига» гуртожитку по АДРЕСА_1 проживають співробітники підрозділу, зокрема, ОСОБА_1, укладено договір оренди від 20.08.1998 між Головним підприємством РВО «Поліграфкнига» та Полком міліції охорони УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає у користування житлове приміщення загальною площею 234,74 кв.м., що знаходяться у приміщенні, яке числиться на балансі Головного підприємства РВО «Поліграфкнига» за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.а.с. 16-21).

Договір оренди був укладений до 31.12.1998 року.

Згідно з Списком співробітників полку міліції УДСО при ГУ МВС України в м. Києві, які проживають в гуртожитку по АДРЕСА_1 з 01.09.1999 року, що є додатком № 1 до договорів від 22.12.1998 року та від 20.08.1998 року, ОСОБА_1 займає кімнату № 13 (2 пов.) площею 32,01 кв. (a.c. 22).

Розпорядженням КМДА від 20.10.2004 № 1917 «Про використання будинку на АДРЕСА_1» визнано будівлю АДРЕСА_1 жилим будинком з поквартирним заселенням, прийнято зазначений будинок до комунальної власності територіальної громади м. Києва, надано жилі приміщення в будинку мешканцям, які в них проживають, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку (а.с. 9-10).

Відповідно до розпорядження КМДА від 12.2004 № 2184 «Про використання жилих приміщень у будинку АДРЕСА_1 на виконання розпорядження КМДА від 20.10.2004 року № 1917 надано жилі приміщення у будинку АДРЕСА_1 зокрема, ОСОБА_1 на чотири особи (він, дружина, дві дочки) кімнати № 1 та № 2 жилою площею 28,30 кв.м. (загальна 40,83 кв.м.) у квартирі № 60 на 2 поверсі (а.с.11-13).

Заступником голови Подільської РДА в м. Києві Стволовим В. направлено лист ОСОБА_1 на його звернення від 29.10.2011 року щодо надання ордера на житло за місцем, в якому повідомлено, що з питання надання житла за місцем проживання йому необхідно звернутись до адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Поліграфкнига» (а.с. 7).

Листом від 28.02.2013 року № Р-128 заступником голови Подільської РДА в м. Києві Стволовим В. вдруге на звернення ОСОБА_1 від 17.02.2013 щодо надання ордера на житло за місцем проживання роз'яснено про звернення з цього приводу до адміністрації ВАТ «Поліграфкнига», оскільки розпорядженням КМДА від 10.07.2007 року № 870 «Про внесення змін до розпорядження КМДА від 20.10.2004 № 1917» Подільській РДА в м. Києві доручено затверджувати рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Поліграфкнига» про надання жилих приміщень у відомчому жилому будинку АДРЕСА_1 і видавати ордери мешканцям, які з моменту прийняття розпорядження від 20.10.2004 року № 1917 проживають у будинку, зареєстровані та перебувають на квартирному обліку (а.с. 14).

З даних довідки № 718 від 09.03.2016, виданої начальником Відділу обліку та розпорядження житлової площі Подільської РДА в м. Києві ОСОБА_8 вбачається, що ОСОБА_1 дійсно перебуває на квартирному обліку з 04.03.1999 року у складі сім'ї з 4 осіб: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 15).

Згідно із ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільній справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло.

Згідно із ст. 31 ЖК Української РСР громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством, цим Кодексом та іншими актами законодавства. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю.

Відповідно до ст. 9 ЖК Української РСР, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно зі ст. 34 ЖК Української РСР, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, беруться на облік для одержання жилих приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду та вносяться до єдиного державного реєстру громадян, які потребують поліпшення житлових умов, порядок ведення якого визначає Кабінет Міністрів України.

Відповідно до ст. 52 ЖК Української РСР, жилі приміщення в будинках відомчого житлового фонду надаються громадянам за спільним рішенням адміністрації і профспілкового комітету підприємства, установи, організації, затвердженим виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Згідно ст. 54 ЖК України якщо в квартирі, в якій проживає два або більше наймачів, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося в квартирі, в якій проживає два або більше наймачів, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (стаття 34), надається йому, а в разі відсутності такого наймача-іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому, загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати норми, встановленої ст. 47 цього Кодексу, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додатку жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим за встановлений для надання одній особі, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Правила , передбачені частинами першою і другою цієї статті, застосовуються незалежно від належності жилого будинку. У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цією статтею, спір може бути вирішено в судовому порядку. Якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил частини другої цієї статті передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку.

Відповідно до п.67 Постанови Ради Міністрів УРСР №470 від 11.12.1984 р. «Про затвердження Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР» якщо в квартирі, у якій проживає два або більше наймачі, звільнилося неізольоване жиле приміщення, воно надається наймачеві суміжного приміщення. Ізольоване жиле приміщення, що звільнилося у квартирі, в якій проживає два або більше наймачі, на прохання наймача, що проживає в цій квартирі і потребує поліпшення житлових умов (пункти 13 і 14 Правил), незалежно від його перебування на квартирному обліку, надається йому, а в разі відсутності такого наймача-іншому наймачеві, який проживає в тій же квартирі. При цьому загальний розмір жилої площі не повинен перевищувати 13, 65 квадратного метра на одну людину, крім випадків, коли наймач або член його сім'ї має право на додаткову жилу площу. Якщо розмір ізольованої кімнати, що звільнилася, є меншим рівня середньої забезпеченості жилою площею громадян у даному населеному пункті, зазначена кімната у всіх випадках передається наймачеві на його прохання. Вказані правила застосовуються незалежно від належності жилого будинку. Рішення про надання жилого приміщення приймає виконавчий

комітет місцевої ради народних депутатів, підприємство, установа, організація, у віданні яких перебуває жилий будинок, у порядку, встановленому цими Правилами. У разі відмови в наданні жилого приміщення, що звільнилося, у випадках, передбачених цим пунктом, спір може бути вирішено в судовому порядку. Якщо ізольоване приміщення, що звільнилося, не може бути відповідно до правил абзацу другого цього пункту передано наймачеві, який проживає в цій квартирі, його надають іншим особам у загальному порядку.

Також за приписом п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України" (зі змінами та доповненнями) судовому розгляду підлягають спори, пов'язані з договором найму жилого приміщення, і зокрема, про надання наймачеві звільненого жилого приміщення в квартирі, в якій він проживає, якщо йому відмовлено в наданні цього приміщення або на нього видано ордер іншій особі чи воно передано іншому наймачеві, який проживає в цій же квартирі.

Статтею 58 ЖК Української РСР передбачено, що на підставі рішення про надання жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду виконавчий комітет районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів видає громадянинові ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення.

Ст. 64 ЖК Української РСР визначено, що члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

З матеріалів справи убачається і сторонами по справі не заперечується, що позивачі займають кімнати АДРЕСА_2, з яких кімнати № 1 і 2 позивачі займають на підставі розпорядження КМДА №2184.

Щодо кімнати № 3, то позивачі не заперечують факт самовільного вселення до неї, у зв'язку з тим, що особа, яка проживала в ній звільнила цю кімнату.

Крім того, позивачі також не заперечують факт самовільного без будь-якого дозволу відповідних органів перепланування кімнат №1, 2, 3 в одну квартиру з окремим входом/виходом та санвузлом.

При цьому ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суду не було надано жодного доказу про надання їм кімнати №3. Як вірно зауважив суд першої інстанції, сам по собі факт звільнення жилого приміщення і виникнення права на його отримання іншим наймачем, у відповідності до ст. 54 ЖК Української РСР, не свідчить про те, що таке право наймача вже може бути реалізоване ним шляхом вселення в таке жиле приміщення та його використання, на підставі чого і визнати за ним право користування таким жилим приміщенням.

Позивачами самовільно зайнято кімнату АДРЕСА_2 без жодної на те законної підстави, оскільки право позивачів на отримання жилого приміщення, що звільнилось, не було ними належним чином реалізоване.

Отже, колегія суддів приходить до висновку про те, що питання права користування кімнатою № 3, яка в результаті об'єднання з кімнатами №1 та 2 стала однією квартирою може бути вирішено шляхом звернення позивачів до суду із позовом в порядку ст. 54 ЖК України про визнання права користування житловим приміщенням, тобто кімнатою №3, оскільки саме при розгляді таких спорів щодо права користуванням жилим приміщення, яке звільнилось у комунальній квартирі, судам слід встановлювати чи є приміщення, які звільнились не ізольованими; чи мають право особи, які претендують на зайняття зазначеного приміщення на покращення житлових умов та чи реалізували вони своє право постановки на квартирний облік відповідно до Правил обліку громадян, які потребують покращення житлових умов та надання їм жилих приміщень в Українській СРСР.

В силу ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відсутні в апеляційній скарзі доводи, які б давали підстави до скасування рішення суду, оскільки при розгляді справи у апеляційному суді скаржник не надав будь - яких переконливих доказів на спростування висновків суду першої інстанції.

Отже, суд першої інстанції всебічно і об'єктивно дослідив всі обставини справи, зібраним доказам дав вірну правову оцінку й постановив рішення, що відповідає вимогам закону.

Рішення суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, тому підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.218, 303,304,307,308, 313-315,317 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 03 червня 2016 року в справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий

Судді