09.03.2016 року КОЗЕЛЬЩИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 533/171/16-ц
провадження № 2/533/69/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року селище Козельщина

Козельщинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Лизенка А.В.,

за участі секретаря судового засідання Гордієнко О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, відділ Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області, Козельщинська державна нотаріальна контора, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом,

В С Т А Н О В И В:

17.02.2016 року позивачка звернулася до суду із позовом, в якому, просить суд визнати за нею право на земельну частку (пай), площею 3,68 умовних кадастрових гектарів, розташованої на території Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, згідно сертифікату серії ПЛ №0107564, виданого на імя померлої 17.01.2005 року ОСОБА_3 в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що 17 січня 2005 року померла її прабаба ОСОБА_4, яка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_1. За життя вона отримала і мала право на земельну частку (пай) згідно сертифікату серії ПЛ №0107564 площею 3,68 умовних кадастрових гектарів для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Хорішківської сільської ради. Вказаний сертифікат на даний час втрачено.

Спадкодавець ОСОБА_3, склала заповіт, посвідчений Хорішківською сільською радою Козельщинського району Полтавської області 20.06.2002 року за реєстровим номером 74, яким заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0107564 позивачу.

30 січня 2016 року позивач звернулася до Козельщинської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право на спадщину на вищезазначену земельну частку (пай), але державним нотаріусом було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва, оскільки відсутній документ, який засвідчує право власності померлої ОСОБА_3

Позивачка, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання не зявилась, направила суду письмову заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує. Просить їх задовольнити у повному обсязі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, відділ Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання представника не забезпечила, надала суду письмове клопотання про розгляд справи без участі представника, у вирішенні позовних вимог покладається на розсуд суду.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Козельщинська державна нотаріальна контора, належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, в судове засідання представника не забезпечила, заяв та клопотань до суду не надала.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов просить задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.

17.01.2005 року померла ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №305070 від 17.01.2005 року (а.с.7).

Заповітом, який посвідчено секретарем Хорішківської сільської ради 16.11.1987 року за реєстровим номером №32, ОСОБА_3 заповіла все своє майно відповідачу ОСОБА_2 (а.с.15).

Заповітом, який посвідчено секретарем Хорішківської сільської ради 20.06.2002 року за реєстровим номером №74, ОСОБА_3 заповіла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ №0107564 позивачу ОСОБА_1 (а.с.16).

Відповідно до ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Відповідно до ст.1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю.

Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.2 ст.1236 ЦК України заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини.

Відповідно до ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить.

Таким чином, померлою ОСОБА_3, у заповіті, який складено пізніше, визначено позивачку як спадкоємця окремої частини спадкового майна.

Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами Цивільного кодексу України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки №02-27/310 від 29.04.2015 року, виданої Хорішківською сільською радою Козельщинського району Полтавської області, позивач, яка є правнукою померлої, була зареєстрована та проживала разом із померлою ОСОБА_3 (а.с.14).

Таким чином, позивач є спадкоємцем, який прийняв спадщину.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

30.01.2016 року позивачка звернулася до Козельщинської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну частку (пай), однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва у звязку із відсутністю документа, який засвідчує право власності померлої на земельну частку (пай) (а.с.10).

Відповідно до листа відділу Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області від 02.03.2016 року та Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) вказаний сертифікат виданий на імя ОСОБА_3. Видача дубліката є неможливою у звязку із змінами законодавства.

Відповідно до листа відділу Держгеокадастру від 10.09.2015 року державний акт на земельну ділянку не видавався.

Враховуючи те, що сертифікат втрачено, отримання дублікату є неможливим, вказані обставини свідчать про спір щодо спадкового права позивача.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ч.2 ст.16 ЦК України способом захисту цивільного права може бути визнання права.

Із змісту ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» вбачається, що засобом захисту цивільного права може бути визнання права на земельну частку (пай).

Таким чином, є законні підстави для визнання за позивачем права на земельну частку (пай).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, ч.4 ст.174, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Прийняти визнання позову ОСОБА_2.

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, відділ Держгеокадастру у Козельщинському районі Полтавської області, Козельщинська державна нотаріальна контора, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) площею 3,68 умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Хорішківської сільської ради Козельщинського району Полтавської області, згідно сертифікату серії ПЛ №0107564, виданого на імя померлої ОСОБА_3, в порядку спадкування.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області шляхом подання через Козельщинський районний суд Полтавської області апеляційної скарги у десятиденний строк з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.В. Лизенко