Провадження №2/761/1633/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

21 січня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарі: Паночко О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

02 вересня 2015 року до суду надійшла вказана позовна заява.

В позовній заяві позивач просить: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за Договором позики №24011401 від 24.01.2014 року у розмірі 1 920,94 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 24.01.2014 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір позики №24011401 за яким ОСОБА_1 надав ОСОБА_2 грошові кошти в розмірі 4 061,04 грн. строком до 30.05.2014 року.

Як зазначає позивач, відповідач не виконала належним чином умов договору, кошти повернула частково та з 14.03.2014 року припинила повертати кошти, а тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 31.08.2015 року становить: 1 192,00 грн. - сума неповернутої позики, 43,89 грн. - 3% річних за період прострочення (з 30.05.2014 року по 17.08.2015 року), 685,05 грн. - індекс інфляції за період прострочення, загальною сумою - 1 920,94 грн.

Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду клопотання про розгляд справи в його відсутність, зазначає, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

А тому у відповідності із ст.169 ЦПК України, продовжив розгляд справи у відсутність сторін.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.01.2014 року між ОСОБА_1 (далі - Позикодавець) та ОСОБА_2 (далі - Позичальник) було укладено договір позики №24011401. За даним договором Позикодавець надав Позичальнику гроші в сумі 4 061,04 грн. строком на 24 тижні (п.п.2.1, 4.1 Договору).

За умовами Договору, Позичальник повинен щотижнево в п'ятницю повертати частину позики згідно з графіком - по 169,21 грн.

Як вбачається з позовної заяви, відповідач припинила виконувати зобов'язання в частині повернення коштів з 14.03.2014 року, тобто не повернутою є сума 1192,04 грн.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором.

Отже, як встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконала свої зобов'язання в частині повернення коштів, тому сума заборгованості, що становить 1 192,04 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, так як зобов'язання відповідача є грошовим та вона належним чином не виконала свої зобов'язання, тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача трьох відсотків річних та інфляційних втрат, які нараховуються на суму 1 192,04 грн., починаючи з 31.05.2014 року по 17.08.2015 року, що становить відповідно 43,50 грн. та 670,03 грн.

Відповідач в судове засідання не з'явилася та не надала доказів, що сума заборгованості є меншою чи відсутня.

Таким чином, встановлено, що позивачем виконані умови договору в повному обсязі та кошти надані в користування, однак відповідач свої зобов'язання по зазначеному Договору належним чином не виконала, що призвело до утворення заборгованості по позиці в загальній сумі 1 905,57 грн. (1 192,04 грн. + 4350 грн. + 670,03 грн.), що є доведеною та такою, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

У відповідності до ст.88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.525,526,549 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 88, 159, 212,214,215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 заборгованість за Договором позики №24011401 від 24.01.2014 року в розмірі 1 905 (одна тисяча дев'ятсот пять) гривень 57 копійок та 243 (двісті сорок три) гривни 60 копійок судового збору.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Сторона, яка не була присутня при проголошенні рішення може його оскаржити протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Н.Г.Притула