У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

6 квітня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» про зобов'язання виконати взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2014 року публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі - ПАТ «Альфа-Банк») звернулося до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 19 червня 2008 року між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сведбанк» (далі - ПАТ «Сведбанк») та ОСОБА_4 укладено кредитний договір. Відповідно до умов кредитного договору, ПАТ «Сведбанк» надав ОСОБА_4 кредит у сумі 35 тис. доларів США, а ОСОБА_4 зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором від 19 червня 2008 року та додатком № 1 до нього - графіком погашення кредиту.

ПАТ «Сведбанк» свої зобов'язання за кредитним договором від 19 червня 2008 року виконав в повному обсязі, надав ОСОБА_4 кредит у сумі 35 тис. доларів США.

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4, 19 червня 2008 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_5 укладено договір поруки, відповідно до умов якого ОСОБА_5, як поручитель, поручається за виконання ОСОБА_4 обов'язків, які виникли на підставі кредитного договору від 19 червня 2008 року або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами. У свою чергу, 15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа-Банк» укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

Згідно вищезазначених угод (договорів) відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором від 19 червня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та фізичною особою - ОСОБА_4, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

В результаті неналежного виконання умов кредитного договору, утворилась заборгованість у сумі - 33 695,52 доларів США, що за курсом Національного банку України на дату розрахунку складала - 436 357 грн 75 коп. Таким чином, ПАТ «Альфа-Банк» просив задовольнити позов та стягнути кредитну заборгованість.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище зустрічним позовом, посилаючись на те, що 19 червня 2008 року він та ПАТ «Сведбанк» уклали кредитний договір відповідно до умов якого, останній зобов'язався надати кредит в сумі 35 тис. доларів США, на придбання квартири, але зобов'язання не виконав.

У червні 2012 року ОСОБА_4 дізнався про те, що відповідно до договору переуступки прав його кредитором став ПАТ «Альфа-Банк», який також кредитних коштів не надав. У серпні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до банку з проханням видати йому кредит, проте йому було відмовлено, посилаючись на те, що він вже отримав кредит, при цьому ніяких доказів на підтвердження цього йому надано не було. Отримавши таку відповідь він перестав вносити платежі та звернувся з позовом до суду. Вважає, що відповідач повинен виконати взяті на себе зобов'язання та видати йому кредит, відповідно до умов договору в сумі 878 469 грн 97 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2015 року, позов ПАТ «Альфа-Банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 455 596 грн 5 коп. у рахунок погашення заборгованості по кредиту, відсотків та пені за кредитним договором від 19 червня 2008 року. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, ОСОБА_5 просять скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову банку та задовольнити зустрічний позов.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суди першої та апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшли правильного висновку, з урахуванням норм ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, про задоволення позову ПАТ «Альфа-Банк», оскільки зобов'язання повинно виконуватись належним чином, в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, правильно виходив із того, що ОСОБА_4 були частково виконані умови кредитного договору, а саме: частково оплачені чергові платежі. Також подальші та послідовні дії щодо укладення додаткового договору, спрямованого на врегулювання кредитної заборгованості, свідчать про визнання ним факту отримання кредитних коштів, а тому посилання на їх неотримання є необґрунтованим.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 2 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 4 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.Ф.Хопта