Справа № 466/3106/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 р. Шевченківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого-судді Донченко Ю.В.

при секретарі Піцик О.В.

з участю:

представника скаржника ЛМР ОСОБА_1

представника Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою Львівської міської ради на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 на постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 про відмову у відкритті провадження ВП № 50337152, -

у с т а н о в и в:

Львівська міська рада звернулася до суду із скаргою на постанову державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.03.2016 року ВП № 50337152 про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 466/4157/13-ц виданого 25.01.2016 року Шевченківським районним судом м. Львова про витребування від ОСОБА_4 на користь Львівської міської ради нежитлового приміщення на вул. Хорватській, 8/3 у м. Львові, загальною площею 39, 5 кв. м. та зобовязання Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції відкрити виконавче провадження та вжити заходів щодо примусового виконання судового рішення та виконавчого листа виданого Шевченківським районним судом м. Львова по справі № 466/4157/13-ц.

В обґрунтування скарги зазначали, що 16.03.2016 року на адресу Львівської міської ради надійшла постанова державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.03.2016 року (провадження №ВП 50337152), якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа від 25.01.2016 року у справі № 466/4157/13-ц про витребування від ОСОБА_4 на користь Львівської міської ради нежитлового приміщення площею 39, 5 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Хорватська, 8/3 у м. Львові та у відкритті виконавчого провадження.

Як вбачається із вказаної постанови державного виконавця, правовою підставою для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа виконавець вказав п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідності до положень якого державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Враховуючи неможливість подання позову про виселення ОСОБА_4 з приміщення вул. Хорватська, 8/3 у м. Львові, оскільки виселення можливе із житлового приміщення, а спірне приміщення є нежитловим, прокурором заявлено позов про витребування майна з володіння ОСОБА_4.

Разом з тим, слід зазначити, що вимога, заявлена прокурором в інтересах Львівської міської ради задоволена Апеляційним судом Львівської області може бути виконана в процесі виконавчого провадження, жодних неясностей, на думку, скаржника, у виконавчому документі, виданому судом, немає, а тому обставини, які б виключали можливість здійснення виконавчого провадження, на думку міської ради, відсутні.

З огляду на викладене, державний виконавець зобов'язаний відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 17.12.2015 року у справі 466/4157/13-ц виданого Шевченківським районним судом м. Львова.

Дії виконавця щодо не відкриття виконавчого провадження, на думку скаржника, свідчать про ухилення від здійснення виконавчих дій, що порушує права стягувача.

Відтак, постанова державного виконавця від 04.03.2016 року підлягає визнанню недійсною, а орган державної виконавчої служби, на думку скаржника, необхідно зобов'язати відкрити виконавче провадження з виконання виконавчого листа від 17.12.2015 року у справі № 466/4157/13-ц, виданого Шевченківським районним судом м. Львова.

У судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 вимоги скарги підтримала з мотивів зазначених у скарзі та просила її задовольнити.

У судовому засіданні представник Шевченківського відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 скаргу заперечила в повному обсязі покликаючись на заперечення, які долучені до матеріалів скарги. Просила відмовити у задоволенні скарги.

ОСОБА_4 в судове засідання не з'явилась, хоча про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали скарги, вивчивши скаргу, вислухавши пояснення представника скаржника, представника Шевченківського ВДВС ЛМУЮ дослідивши докази, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення з наступних мотивів.

В судовому засіданні встановлено, що 16.03.2016 року на адресу Львівської міської ради надійшла постанова державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.03.2016 року (провадження №ВП 50337152), якою відмовлено у прийнятті до провадження виконавчого документа від 25.01.2016 року у справі № 466/4157/13-ц про витребування від ОСОБА_4 на користь Львівської міської ради нежитлового приміщення площею 39, 5 кв.м, що знаходиться за адресою вул. Хорватська, 8/3 у м. Львові та у відкритті виконавчого провадження.

Також встановлено, що правовою підставою для відмови у прийнятті до провадження виконавчого документа виконавець вказав п. 8 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у відповідності до положень якого державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження за наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» визначено підстави відмови у відкритті виконавчого провадження. Державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі:

1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання;

2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом;

3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання;

4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення;

5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення;

6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону;

7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів;

8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Посилання державного виконавця Шевченківського відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 на правову підставу, передбачено п. 8 Частиною 1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» на думку суду є безпідставними, оскільки у постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50337152 від 04.03.2016 року відсутнє посилання на норму закону, яка виключає здійснення виконавчого провадження.

Згідно ч. 3 ст. 32 Закону України "Про виконавче провадження" Заходами примусового виконання рішень є: вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні.

Так, у постанову від 04.03.2016 року про відмову у відкритті виконавчого провадження державним виконавцем Шевченківського відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 зазначено, що у виконавчому документі відсутні заходи примусового характеру, які боржнику слід вчинити на виконання рішення суду.

Таке посилання державного виконавця Шевченківського відділу ДВС ЛМУЮ ОСОБА_3 у постанові про відмову у відкритті виконавчого провадження ВП № 50337152 від 04.03.2016 року на думку суду є помилковим, оскільки вилучення нежитлового приміщення по вул. Хорватській, 8/3 у м. Львові від ОСОБА_4 на користь Львівської міської ради і є примусовим заходом виконання рішення.

Відповідно до положень ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначаються Законом України «Про виконавче провадження».

Положеннями п.1 ч.2 ст. 17 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, до яких, зокрема, віднесено виконавчі листи, що видаються судами.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

У відповідності до ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Крім того, згідно ст. 6 Закону України Про державну виконавчу службу працівники органів державної виконавчої служби - державні виконавці є державними службовцями, а у відповідності ст. 7 цього Закону працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

З огляду на вищевикладене, скарга підлягає до задоволення

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 58, 60, 88, 209, 212, 214, 215, 383-389 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу задовольнити.

Взнати недійсною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_3 від 04.03.2016 року ВП № 50337152 про відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа 466/4157/13-ц виданого 25.01.2016 року Шевченківським районним судом м. Львова про витребування від ОСОБА_4 на користь Львівської міської ради нежитлового приміщення площею 39,5 кв. м, що знаходиться за адресою: вул. Хорватська, 8/3 у м. Львові.

Зобовязати Шевченківський відділ Державної виконавчої служби Львівського міського управління відкрити провадження та вжити заходів щодо примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Львова по справі № 466/4157/13-ц.

Ухвала може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_5