РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 643/13595/15-ц

Провадження № 2/643/501/16

03.06.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Майстренко О.М., при секретарі Шабатько Л.М. розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу позовом Управління служб у справах дітей департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради, в інтересах: малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Московського районного суду м. Харкова з позовом, в якому просить відібрати малолітніх ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 у матері ОСОБА_4 без позбавлення останньої батьківських прав. Закріпити право на житло за малолітніми дітьми за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідачка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має шістьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає разом з батьком за адресою: м. Куп*янськ, вул.. 1-го Травня, 55; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка перебуває під опікою бабусі - ОСОБА_7 згідно рішення виконкому Харківської міської ради від 09.01.2011 року №786 та мешкає за адресою: м. Харків, вїзд ДостоєвськогоАДРЕСА_2; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, який влаштований до державного закладу на повне державне утримання згідно рішення виконкому Харківської міської ради від 22.06.2011р. № 439; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, 31.12.2013р.н., які за заявою матері тимчасово влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» з 24.06.2015 року; ОСОБА_3, 02.02.2015р.н., яка з 29.04.2015 року перебувала на лікуванні і обстеженні в стаціонарному відділенні КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №24» та з 26.05.2015 року дитина була переведена до педіатричного відділення КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17». Діти до влаштування до вищевказаних закладів мешкали з бабусею за її адресою, яка займалася їхнім вихованням у звязку з психічною хворобою матері. Крім того, посилалися на те, що при активному відвідуванні дітей вдома медперсоналом, мати постійно відсутня, та вихованням дітей не займається, зі слів бабусі мешкає за адресою її реєстрації: вул. Гв. Широнінців, 43, кім. 162 у м. Харкові.

При неодноразових обстеженнях умов проживання дітей спеціалістами Управління служб у справах дітей за адресою: в*їзд Достоєвського, б.3., кв. 92 у м. Харкові встановлено, що з бабусею в 2-кімнатній квартирі готельного типу з комунальними зручностями, на 8-му поверсі 9-ти поверхового будинку житловою площею 29 кв.м., мешкають діти : ОСОБА_6, ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, діти забезпечені необхідним одягом, продуктами харчування. За адресою реєстрації матері, матеріально-побутові умови не створені та в квартирі ніхто не мешкає, квартира закрита.

Оскільки, ОСОБА_4 перебуває на обліку психоневрологічного диспансеру та має хронічне захворювання, має інвалідність, просять суд провести судово - психіатричну експертизу з метою встановлення дієздатності матері ОСОБА_4, а дітей відібрати у матері без позбавлення її батьківських прав.

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримав, просив її задовольнити, крім того додатково вказав, що в квартирі відповідачів, де проживали діти до направлення їх до відповідних закладів служба у справах дітей особисто не проводила обстеження умов проживання та не проводила його і на час розгляду справи, будь-який акт складений не був, а за місцем реєстрації матері належних умов для дітей не створено, тому просив їх відібрати без позбавлення матері батьківських прав.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання з*вилась, проти позову заперечувала просила в його задоволенні відмовити, посилаючись на те, що підстав для відібрання дітей немає, що вона веде нормальний спосіб життя, відвідує постійно дітей у закладах їх перебування, купує дітям харчі, ліки, одяг, для ОСОБА_3 купує памперси та засоби гігієни, не зловживає спиртними напоями та наркотиками. На даний час зроблений ремонт у квартирі бабусі ОСОБА_7, купили двохярусні ліжка для дітей, купили інші необхідні меблі для дітей, її мати неофіційно працює у церкві та має невеличкий додатковий дохід, окрім пенсії по інвалідності.

Представник відповідача ОСОБА_9 в судове засідання з*явилась, просила в задоволенні позову відмовити обґрунтовуючи тим, що мати - ОСОБА_4 дійсно перебуває на обліку Психоневрологічного диспансеру, але підстав для відібрання у неї дітей немає, оскільки її дії ніяким чином не загрожують здоровю та життю дітей, мати та бабуся люблять та піклуються про дітей, випадків жорстокого поводження останніх з дітьми не було. На підтвердження їх сумлінного ставлення до дітей суду була надана позитивна характеристика на дитину, яка перебуває під опікою бабусі, ОСОБА_6, 21.02.2008 року, ученицю 2-а класу ХЗОШ № 41, акт обстеження умов проживання за адресою: вїзд Достоєвського, б.3., кв. 92 у м. Харкові, а також медичний висновок про обстеження матері ОСОБА_4, у невролога, який свідчить про фізичний стан особи та не передбачає визнання матері недієздатною.

Суд, вислухав сторони, дослідив матеріали справи, вважає, що позов не є обґрунтованим,а тому в його задоволенні відмовляє з наступних підстав.

Як було встановлено судом та вбачається з пояснень сторін та матеріалів справи, відповідачка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має шістьох дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка мешкає разом з батьком за адресою: м. Куп*янськ, вул.. 1-го Травня, 55; ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка перебуває під опікою бабусі - ОСОБА_7 згідно рішення виконкому Харківської міської ради від 09.01.2011 року №786 та мешкає за адресою: м. Харків, вїзд ДостоєвськогоАДРЕСА_2; ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_4, який влаштований до державного закладу на повне державне утримання згідно рішення виконкому Харківської міської ради від 22.06.2011р. № 439; ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5, ОСОБА_2, 31.12.2013р.н., які за заявою матері тимчасово влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Гармонія» з 24.06.2015року; ОСОБА_3, 02.02.2015р.н., яка з 29.04.2015 року перебувала на лікуванні і обстеженні в стаціонарному відділенні КЗОЗ «Харківська міська дитяча клінічна лікарня №24» та з 26.05.2015 року дитина була переведена до педіатричного відділення КЗОЗ «Харківська міська клінічна багатопрофільна лікарня № 17». Діти до влаштування їх до вищевказаних закладів мешкали з бабусею за її адресою, яка займалася їх вихованням у звязку з психічною хворобою матері. Крім того, посилалися на те, що при активному відвідуванні дітей вдома медперсоналом, мати постійно відсутня, та вихованням дітей не займається, зі слів бабусі мешкає за адресою її реєстрації: вул. Гв. Широнінців, 43, кім. 162 у м. Харкові.

Позивач у підтвердження позовних вимог послався на те, що відповідачка має психічне захворювання та перебуває на обліку в психоневрологічному закладі, а тому не може займатися їхнім вихованням та утриманням, просив провести судово-психіатричну експертизу щодо позбавлення останньої недієздатності, при цьому посилаючись на те, що мати не створює належних умов для виховання та розвитку дітей, однак, належних доказів в підтвердження своїх вимог суду не надав.

Суд критично ставиться до наданих представником позивача характеризуючих відповідачку матеріалів, оскільки під час розгляду справи з наданих суду пояснень, не було виявлено факту невиконання батьками своїх обов'язків та жорстокого до них ставлення, що було викликано її захворюванням.

Відповідно характеристики, наданої ХЗОШ № 41 на ім.*я ОСОБА_6, учениці 2-а класу дитина старанна, дисциплінована, працелюбна, має добру пам'ять, багато читає, має авторитет серед товаришів, весела та соромна, підтримує дружні стосунки з учнями, охоче і сумлінно виконують громадські доручення. Опікун приділяє належну увагу вихованню дівчини, що не може вказувати на те, що мати не займається вихованням дітей, оскільки вона проживає разом з донькою та бабусею.

Відповідачем ОСОБА_4 було надано акт обстеження умов проживання за адресою бабусі дітей: м. Харків, вїзд ДостоєвськогоАДРЕСА_2, де вона зараз і проживає, згідно якого задовільні умови проживання та забезпечення всім необхідним для розвитку та проживання всіх дітей вказаної родини. В квартирі створені необхідні умови для проживання, зроблено ремонт, куплені для дітей необхідні меблі.

Відповідно медичного висновку № 2295, фізичний стан ОСОБА_4 не передбачає визнання матері недієздатною та не слугує відібранню дітей у останньої, а може бути підставою для призначення опікуном над малолітніми дітьми їх бабусю - ОСОБА_7.

Вказані факти суперечать твердженню позивача, що мати не займається утриманням дітей, не забезпечує їх матеріально, та не створює належні умови для їх розвитку та навчання, та в силу свого психічного захворювання не може ними опікуватися, а бабуся не може бути їх опікуном, оскільки не має такої фізичної можливості.

Крім того, позивачем не надано суду доказів загрози життю і здоров'ю дитини, через недостатність коштів і через особисті якості матері, неспроможність забезпечувати дітей належним харчуванням, одягом, підтримувати належні санітарні умови, належним чином дбати про стан здоров'я дітей, а також забезпечувати дітям соціальну адаптацію та справляти на них відповідний виховний вплив, і що така ситуація була небезпечною для життя, здоров'я та морального виховання дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ст.11 Закону № 2402-111 "Про охорону дитинства", сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та на піклування батьків. Право дитини на отримання належного сімейного виховання виникає у неї з моменту народження. А підстави про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав передбачені ст.170 СК України.

Той факт, що ОСОБА_4 перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері, і має групу інвалідності та не має достатніх коштів, не може слугувати підставою для відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав.

Згідно ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для їх життя, здоров'я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків. У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

Згідно ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-1У «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело прав.

Згідно п.п.58-60 рішення Європейського суду з прав людини у справі суд, зауважив, що витребувана конкретна інформація у цьому зв'язку могла б допомогти визначити, чи виконали відповідні органи свій конвенційний обов'язок зі збереження єдності сім'ї і чи дослідили вони достатнім чином ефективність менш суворих альтернативних заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від батьків. А національні органи обґрунтовували своє рішення про відібрання дітей від батьків, ці аргументи не були достатніми для виправдання такого серйозного втручання в сімейне життя заявників.

Однак позивачем не було надано суду доказів відносно того, що органами опіки і піклування були виконані будь які дії для збереження єдності сім'ї і.

Як вбачається з пояснень самого представника позивача, в квартирі відповідачів, де проживали діти до направлення їх до відповідних закладів, ні за місцем реєстрації матері малолітніх дітей, служба у справах дітей особисто не проводила обстеження умов проживання та не проводила його і на час розгляду справи, будь-який акт складений не був, що також є підтвердженням того, що відповідні органи не вжили всіх заходів перед тим, як клопотати про відібрання дітей від батьків.

Таким чином, суд приходить до висновку, про те, що підстав про відібрання дітей від батьків без позбавлення їх батьківських прав не виявлено, а тому відмовляє в задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 57,60,213-215 ЦПК України, ст.. ст. 164. 170, 180, 181 СК України суд -,

В И Р І Ш И В:

В позові управлінню служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради до ОСОБА_4 про відібрання дітей від матері без позбавлення її батьківських прав відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Харківській апеляційний суд через районний суд протягом 10 днів.

Суддя Майстренко О.М.