Справа №591/7046/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/681/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Ільченко О. Ю. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго»

на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго», третя особа - територіальний підрозділ Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг у Сумській області про визнання бездіяльності протиправною, зобовязання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, ОСОБА_3 просила суд визнати бездіяльність публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» (далі ПАТ «Сумиобленерго») протиправною, зобовязати товариство підключити електроустановку та укласти договір про електропостачання.

Свої вимоги мотивує тим, що з 06.02.2015 року вона є власником нежитлового приміщення за адресою м. Суми, площа Горького, 5, і звернулася до відповідача із заявою про приєднання електроустановки в даному приміщенні до електричних мереж та з метою укладення договору з ПАТ «Сумиобленерго» про електропостачання, направивши цінним листом з описом відправлення від 07.05.2015 року, всі необхідні для цього передбачені чинним законодавством документи. Електричну потужність на всю будівлю було збільшено на користь вказаного нежитлового приміщення, що підтверджується технічним рішенням відповідача від 29.09.2014 року про узгодження проектної документації, і позивач отримала технічні умови від 16.02.2015 року. Згідно цих технічних умов позивачем замовлено та виготовлено проектну документацію та сплачено згідно наданого відповідачем рахунку кошти за виїзд інспектора для опломбування лічильника. Однак, відповідач ухиляється без законних на то підстав від укладення договору про електропостачання з позивачем та від підключення її електроустановки.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 02.03.2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено.

Визнано протиправною бездіяльність ПАТ «Сумиобленерго» щодо невжиття дій з підключення електроустановки та укладення договору із споживачем ОСОБА_3 про електропостачання.

Зобовязано ПАТ «Сумиобленерго» здійснити підключення електроустановки ОСОБА_3 у нежитловому приміщенні за адресою м. Суми, площа Горького, 5, та вжити дії з укладення договору із споживачем ОСОБА_3 про електропостачання.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити у повному обсязі, а також стягнути з позивача судові витрати повязані з розглядом справи у розмірі 535,92 грн.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що правовідносини щодо укладання договору електропостачання та підключення до електромережі нежитлового приміщення по вул. Горького, 5 у м. Сумах існували у відповідача з попереднім власником цього приміщення ОСОБА_4, про що свідчать відповідні листи, заяви та інша документація у матеріалах справи. Після набуття права власності на це приміщення позивачем, ОСОБА_3 не зверталась до ПАТ «Сумиобленерго» за отриманням технічних умов на приєднання нежитлового приміщення до електричних мереж КП «Сумижитло» та з заявою на укладання договору про постачання електроенергії.

Вказує, що висновок суду про те, що з огляду на п. 1.5 ОСОБА_5 приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.01.2013 року № 32 (далі ОСОБА_5 приєднання) КП «Сумижитло» Сумської міської ради отримало технічні умови і видача інших технічних умов особисто позивачу не передбачено, зроблений невірно.

Оскільки, виходячи з 2 абз. п. 1.5 ОСОБА_5 приєднання електропередавальна організація повинна видати замовнику технічні умови на приєднання до електричних мереж субєкта господарювання, які погоджуються цим субєктом господарювання.

З метою приєднання електроустановки до технологічних мереж КП «Сумижитло» - субєкта господарювання, який не є електропередавальною організацією, ПАТ «Сумиобленерго» повинно видати технічні умови на приєднання до мереж КП «Сумижитло» та які в свою чергу повинні бути ним погоджені.

Враховуючи те, що ані ОСОБА_4, ані ОСОБА_3 не звертались до ПАТ «Сумиобленерго» з заявою про приєднання електроустановки у порядку, визначеному Правилами приєднання, відповідні технічні умови їм не видавались та ними не виконувались, на сьогоднішній день не створена технічна можливість для передачі (прийняття) у місце приєднання електроустановки позивача відповідної потужності до електричних мереж ТОВ «Керуюча компанія «ДомКомСуми» (КП «Сумижитло») електричної енергії необхідного обсягу з дотриманням показників її якості та надійності.

Крім того, у позивача чи попереднього власника відсутня довідка про виконання технічних умов, видана власником електричних мереж, як того вимагає п. 3.1 ОСОБА_5 технічної експлуатації електроустановок споживачів.

Зазначає, що відповідно до п. 10.2.25 ОСОБА_5 користування електричною енергією, затверджених постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31.07.1996 року № 28 (далі ПКЕЕ), у разі приєднання нових субспоживачів до власних технологічних електричних мереж у межах дозволеної потужності повідомити про це електропередавальну організацію і постачальника електричної енергії та ініціювати коригування дозволеної потужності (зменшення дозволеної потужності на величину приєднаної потужності нових субспоживачів). ТОВ «Керуюча компанія «ДомКомСуми», лише 10.03.2016 року, вже після розгляду справи, звернулась до ПАТ «Сумиоленерго» з листами та ініціювало, згідно з п. 10.2.25 ПКЕЕ, зменшення дозволеної потужності на житловий будинок з 113 кВт до 110 кВт на користь нежитлового приміщення, яке належить ОСОБА_3, також просило внести зміни в договір про постачання електричної енергії на житловий будинок за адресою м. Суми, площа Горького, 5, який укладений 20.01.2016 року.

Вказує, що позивачем не виконані умови п. 5.4 ПКЕЕ, а саме не надано відповідачу документи необхідні для укладання договору про постачання електроенергії. Судом не вірно застосований п. 6.18 ПКЕЕ, оскільки зазначений пункт регулює правовідносини між постачальником та споживачем, колишнім власником з яким укладений договір про постачання електроенергії, проте такий договір з ОСОБА_4 не був укладений, що підтверджують рішення господарського суду. Відповідний пункт не регулює правовідносини між постачальником електроенергії та власником електроустановки, яка вводиться в експлуатації вперше та споживання електроенергії на підставі договору не здійснювалось.

Посилання суду на листи Держенергонагляду та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики та комунальних послуг суперечать ст. 8 ЦПК України, оскільки вони не є нормативно-правовими актами, а обраний позивачем спосіб захисту встановлення правовідносин ( в тому числі шляхом зобовязання особи до укладанні відповідних договорів), не передбачений ст. 16 ЦК України.

Зазначає, що позивач посилається на Закон України «Про захист прав споживачів», який поширюється на правовідносини з надання послуг для фізичних осіб для власних потреб не повязаних з підприємницькою діяльністю, натомість судом не зясовано для яких потреб використовується позивачем нежитлове приміщення. Крім того, суд у своєму рішенні помилкового зазначає, що відмова надавача послуг від укладення договору суперечить вимогам закону та позбавляє споживача реалізувати своє законне право, оскільки ПАТ «Сумиобленерго» відповідно до договору користування електроенергією, укладеного відповідно до ПКЕЕН та договору про постачання електроенергії, укладеного відповідно до ПКЕЕ здійснює постачання електроенергії та не надає послуг у значенні положень ЦК України та Закону України «Про захист прав споживачів».

Також, в апеляційній скарзі позивач посилається на неправильність на незрозумілість резолютивної частини рішення, яка у разі виконання не узгоджується з ПКЕЕ, та на грубе порушення ст. 31 ЦПК України, оскільки суд задовольнив позовні вимоги, змінені позивачем в ході судового засідання, без надання письмової заяви про таку зміну.

В судому засіданні представник ПАТ «Сумиобленерго» підтримав доводи апеляційної скарги, надав суду заяву позивача про приєднання електроустановки від 04.04.2016р.

Представник позивача рішення підтримав і просив апеляційну скаргу відхилити, оскільки вимоги щодо технічних умов електропостачання застосовуються до нововведених в експлуатацію приміщень.

Представник третьої особи підтвердив неправомірність дій ПАТ ««Сумиобленерго», через те, що житловий будинок, в якому розміщено приватне житлове приміщення, прийнято в експлуатацію, а тому технічні умови електропостачання до цього приміщення вже узгоджені. Припис щодо усунення порушення до ПАТ ««Сумиобленерго» не направлялись через заборону проведення перевірок, але на цей час така перевірка проводиться по по її закінчення відбудеться належне реагування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Судом визнано встановленим і це підтверджується матеріалам справи, що за договором дарування від 10.02.2015р. та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, нежитлове приміщення площею 179,1 кв.м. в житловому будинку №5 по вул. Горького в м. Суми належить позивачу

07.05.2015р. на адресу ПАТ «Сумиобленерго» позивачем направлено цінний лист з документу з приводу відновлення електропостачання в її приватне нежитлове приміщення за вказаною адресою.

Позивач, як фізичною особою, новий власник, звертався до відповідача з приводу укладення договору про користування електричною енергією для населення, надавши для цього передбачені чинними нормативними актами документи, що свідчить про його згоду з умовами постачання електроенергії визначених типовим договором.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що, набувши право власності на нежитлове приміщення, позивач, у розумінні ПКЕЕН, є новим споживачем, з яким постачальник електроенергії зобовязаний укласти договір про постачання, оскільки визнав, що заявлені позовні вимоги є належним способом захисту порушеного права через не підключення нежитлового приміщення до електропостачання та не укладення договору порушуються її права споживача.

Колегія суддів визнає висновки суду щодо порушення права позивача через не вжиття дій з приводу підключення нежитлового приміщення споживача до електропостачання обґрунтованими і відповідають нормам матеріального права, окрім висновку щодо задоволення позову шляхом додаткового визнання протиправною бездіяльність відповідача з приводу не укладення договору та покладення на останнього зобовязання вжити дії з укладення такого договору, оскільки ці вимоги є зайвими і не мають наслідків ефективності захисту права в розумінні ст. 16 ЦК України у разі підключення нежитлового приміщення до електропостачання.

Як визначено у пункті 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу;

Відповідно до п.1 ст. 16 цього Закону порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства.

Пунктом 1 ст.19 цього Закону передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Відповідно до пункту 3 ст. 20 цього Закону споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

Статтею 26 Закону України «Про електроенергетику» визначено, що споживання енергії можливе лише на підставі договору з енергопостачальником. Споживач енергії зобов'язаний додержуватись вимог нормативно-технічних документів та договору про постачання енергії. Безпечну експлуатацію енергетичних установок споживача та їх належний технічний стан забезпечує сам споживач. Споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною і тепловою енергією та виконання приписів державних інспекцій з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної та теплової енергії згідно із законодавством України. ОСОБА_5 користування електричною і тепловою енергією для населення затверджуються Кабінетом Міністрів України.

Додатком 1 до ОСОБА_5 користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 26 липня 1999 р. N 1357( далі ОСОБА_5), прийнятих на виконання ст.26 Закону України "Про електроенергетику", затверджено типовий договір про користування електричною енергією, яким визначені зобов'язання енергопостачальника надійно постачати споживачеві електричну енергію у необхідних йому обсягах відповідно до визначеною договором потужності електроустановок споживача, з гарантованим рівнем надійності, безпеки і якості, а споживач зобов'язується оплачувати одержану електричну енергію за обумовленими тарифами (цінами) у терміни, передбачені цим договором.

Як визначено у пункті 3 цих ОСОБА_5 споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки. Договір про користування електричною енергією (далі - договір) вважається продовженим на рік, якщо за місяць до закінчення зазначеного терміну жодна із сторін не заявила про розірвання договору або про внесення до нього змін.

Відповідно до пункту 7 цих ОСОБА_5 для споживання електроенергії новий наймач (власник) квартири або іншого об'єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Після чого енергопостачальник протягом 3 днів у містах та 7 днів у сільській місцевості підключає квартиру або об'єкт споживача до електропостачання.

За змістом частини 1 ст. 630 ЦК України договором може бути встановлено, що його окремі умови визначаються відповідно до типових умов договорів певного виду, оприлюднених у встановленому порядку.

Частиною 3 ст.6 ЦК України передбачено, що сторони у договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обовязковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або суті відносин між сторонами.

Статями 3,6,203,626,627 ЦК України визначено загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів ( вільне волевиявлення учасника правочину).

Згідно ч.1ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків.

Пунктом 2 частини 1 ст. 208 цього Кодексу передбачено,що правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за виключенням випадків, визначених ч.1 ст.206 цього Кодексу.

Підставою визнання недійсності правочинів за норами ч.1,ст.203 і ч.1 ст.215 ЦК України є суперечність їх актам цивільного законодавства.

Згідно ч.1 ст.638 цього Кодексу зміст договору становить умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Аналіз викладених норм матеріального права дає підстави для висновку, що закріплений окремими нормами ЦК України принцип свободи договору, цим Кодексом разом з тим визначено, що свобода договору не є безмежною, оскільки при укладені договору, вибору контрагентів, визначені ними умов договору, сторони не можуть діяти всупереч нормам цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства.

Отже обовязком споживача є вчинення дії - звернутися до електропостачальника і укласти договір за умови, якщо запропонований виконавцем послуг договір відповідає типовому договору, бо його відмова від укладення договору суперечить приведеним нормам закону. Умови типового договору у разі відсутності розробленого договору, який готує енергопостачальник, є обовязковими.

Матеріалами справи підтверджено про звернення позивача, як нового власника нежитлового приміщення, до ПАТ «Сумиобленерго» шляхом направлення 07.05.2015р. листом документів.

Заперечення електропостачальника, яким виступає відповідач, з приводу того, що позивач не подала заяви про укладення договору про користування електричною енергією є необґрунтованим, бо за характером дані спірні відносини стосуються правовідносин, які виникли у звязку з правом користування електроенергією споживачем і підстав вважати, що це приміщення використовується новим власником нежитлового приміщення для здійснення підприємницької діяльності немає. Тому окремі положення ОСОБА_5 користування електричною енергією, затверджені постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України від 31 липня 1996 року N 28, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 серпня 1996 р. за N 417/1442, які регулюють питання споживання електроенергії субєктами господарської діяльності і не розповсюджуються на відносини користування електроенергією для населення.

Надана представником відповідача апеляційному суду заява позивача про приєднання електроустановки, подана 04.04.2016 відхиляється як доказ, бо поданий вже після ухвалення судом першої інстанції оскарженого рішення.

Оскільки, представником відповідача не спростовані дані, що нежитлове приміщення є обєктом, який було підключено до споживання електроенергії з моменту прийняття в експлуатації будівлі жилого будинку №5 по вул.Горького, де розміщено нежитлове приміщення, а фактичне припинення електропостачання до цього приміщення повязано з правовідносинами, які виникли між його колишнім власником ОСОБА_4 та ПАТ «Сумиобленерго» під час використування цього приміщення для здійснення підприємницької діяльності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що дії відповідача щодо не відновлення електропостачання в приміщення позивача порушують його право, яке підлягає захисту шляхом визнання таких дій неправомірними та покладення зобовязання на підключення електроустановки до живлення електричної енергії. Відмова в підключенні електроустановки до мережі електропостачання - це відмова в постачанні електроенергії споживачу, що суперечить вимогам приведеним нормам законодавства, бо відсутність письмової форми договору між сторонами не виключає виникнення між ними правовідносин з приводу користування електричною енергією.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Основні доводи апеляційної скарги зведені до недотримання позивачем ОСОБА_5 користування електричною енергією та ОСОБА_5 приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 17.01.2013 року № 32, колегія суддів відхиляє.

Але через допущення судом першої інстанції порушення норм матеріального та процесуального права при вирішенні питання щодо не укладення сторонами договору про користування електричною енергією, а саме, порушення закріпленого нормами ЦК України принципу свободи укладення договору його сторонами, в цій частині колегія суддів скасовує оскаржене рішення, визнав доцільним ефективним способом захисту порушеного права вирішення на користь позивача питання підключення електроустановки в його власному нежитловому приміщення до мережі електропостачання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Сумиобленерго» задовольнити частково.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 02 березня 2016 року скасувати в частині визнання протиправною бездіяльність ПАТ «Сумиобленерго» щодо невжиття дій на укладення договору із споживачем ОСОБА_3 про електропостачання та про вжиття дії з укладення цього договору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: