ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження

28 березня 2016 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Чернищова Є.Ю., розглянувши заяву ОСОБА_1, заінтересована особа - Фастівське спільне виробничо-експлуатаційне підприємство по енергетиці та електрофікації «Агропроменерго» про встановлення факту перебування в зоні посиленого радіоактивного контролю та встановлення факту постійної праці,

ВСТАН ОВИВ:

Заявник звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з заявою, в якій просить встановити факт, що він перебував в зоні посиленого радіоактивного контролю у м. Фастові та встановити факт постійної праці (роботи) у СП «Агропроменерго» у м. Фастові на території зони посиленого радіоактивного контролю за умови, що ОСОБА_1 станом 01 січня 1993 року відпрацював у цій зоні не менше чотирьох років.

У відповідності до ст. 234-235 ЦПК України, в окремому провадженні, як в одному з самостійних видів цивільного судочинства, суд при розгляді безспірних справ встановлює юридичні факти або обставини, від яких у конкретної особи може виникнути, змінитися або припинитися певне субєктивне право.

Виходячи зі змісту ст.256 ЦПК України, суду надане право встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право.

Зі змісту заяви вбачається, що ОСОБА_1 встановлення цих фактів необхідно для отримання посвідчення потерпілої внаслідок Чорнобильської катастрофи 4 категорії, у звязку з чим він звертався до УПСЗН Фастівської РДА, де було роз'яснено про неможливість видачі такого посвідчення із зазначенням відповідних підстав відмови.

Відповідно до пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду. Зокрема: у відповідності із Законом «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» ( 796-12 ) і затвердженим на підставі цього Закону Постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 1992 року ( 501-92-п ) Порядком видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, посвідчення учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС може видаватись на підставі рішення суду про встановлення факту безпосередньої участі в будь-яких роботах за певний період (визначений законодавством), повязаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження, в тому числі в проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також у роботах на діючих пунктах санітарної обробки людей і дезактивації техніки. Інші питання визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, вирішуються на підставі відповідних документів, а спірні питання розвязуються комісіями при виконкомах Київської і Житомирської обласних Рад народних депутатів і при Міністерстві у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

В п.4 Листа Верховного Суду України від 01.01.2012 «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказано, що при вирішенні питання про прийняття заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, суддя, окрім перевірки відповідності поданої заяви вимогам закону щодо форми та змісту, зобов'язаний з'ясувати питання про підсудність та юрисдикційність. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у відкритті провадження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи те, спірні питання щодо осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розвязуються комісіями при виконкомах Київської і Житомирської обласних Рад народних депутатів і при Міністерстві у справах захисту населення від наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, справа за вищезазначеною заявою ОСОБА_1 не підвідомча суду, а тому суддя відмовляє у відкритті провадження у справі.

При цьому, судом враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року, у якому зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

На підставі викладеного, відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року, керуючись ст. 122 ЦПК України , суд

У Х В А Л И В:

Відмовити у відкритті провадження за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа - Фастівське спільне виробничо-експлуатаційне підприємство по енергетиці та електрофікації «Агропроменерго» про встановлення факту перебування в зоні посиленого радіоактивного контролю та встановлення факту постійної праці.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Є.Ю.Чернишова