Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 травня 2016 р. Центральний районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого - судді Черенкової Н.П.,

при секретарі - Шевельовій Я.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом

Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача про стягнення затрат по виплаті страхового відшкодування у розмір 7806,12 грн. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 22 листопада 2013 року в м. Миколаєві на вул.. Нікольській сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля ВАЗ 2109, під керуванням ОСОБА_2 та автомобіля ВАЗ 1118, під керуванням ОСОБА_1 Центральний районний суд м. Миколаєва постановою від 13 січня 2014 року визнав ОСОБА_1 винним у скоєнні ДТП.

Оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПАТ «Просто-страхування», ОСОБА_2 звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, яке було сплачено в розмірі 8316,!2 грн. шляхом перерахування коштів на розрахунковий рахунок. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з ОСОБА_1 суму виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу.

Позивач вимоги позову підтримав, просила про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач до судового засідання не з*явився, направив свого представника.

Представник відповідача просив про розгляд справи у його відсутності та надав заперечення проти позову, в яких посилався на те, що позивач вчасно отримав від учасника ДТП повідомлення про її настання. Той факт, що страховик отримав повідомлення про пригоду від потерпілого, а не від страховика (водія) не може бути підставою для регресного позову відповідно до п.п. «ґ» п. 38.1.1 ЗУ «Про обов*язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Пунктом 33.1.2 вказаного Закону не передбачено окремого обов*язку кожного учасника пригоди направляти повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а зобов*язує їх вжити заходів для повідомлення страховика. Такими заходами, на думку відповідача, є своєчасне надання інформації щодо страхування потерпілому. За такого, просив у задоволенні позову відмовити.

Судом ухвалено про розгляд справи у відсутності сторін.

Обставини справи встановлені судом.

22 листопада 2013 року о 13.00 год. по вул. Нікольській в м. Миколаєві сталася ДТП за участю автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля ВАЗ, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що під керуванням ОСОБА_2

Центральний районний суд м. Миколаєва постановою від 13 січня 2014 року винним у скоєнні ДТП визнав ОСОБА_1 та наклав адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави у розмірі 340,00 грн.

На підставі поліса обов'язкового страхування №АС/2918017 від 26 квітня 2013 року цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 1118, ОСОБА_1 була застрахована у АТ «Просто-страхування».

Згідно зі звітом №180/11-13 про незалежне, авто товарознавче дослідження вартості матеріального збитку, заподіяного власникові колісного транспортного засобу, вартість матеріально збитку, завданого власнику автомобіля ВАЗ 2109 3020, реєстраційний номер НОМЕР_2, в результаті його пошкодження при ДТП без урахування ПДВ, складає 8316,12 грн.

25 листопада 2013 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Просто-страхування» із повідомлення про подію, що має ознаки страхового випадку.

24.01.2014 року ОСОБА_2 звернувся до ПАТ «Просто-страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в розмірі 7806,12 грн., яке було сплачено їй страховиком згідно з платіжним дорученням від 04 беерезня 2014 року.

16 квітня 2014 ПАТ «Просто-страхування» на адресу ОСОБА_1 було направлено вимогу про сплату боргу в сумі 6 тис. 7806,12 грн.

Правовідносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Цивільним кодексом України, Законом № 1961-IV та іншими прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону № 1961-IV (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону.

Із внесенням Законом України від 17 лютого 2011 року

№ 3045-VI «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.

Отже, з огляду на зміст наведених правових норм можна зробити висновок, що в разі, якщо страхувальник або водій забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, не повідомив у встановлені строки страховика про настання такої події, внаслідок чого в останнього виникли необґрунтовані виплати, то після виплати страхового відшкодування страховик має підстави для регресного позову до страхувальника.

Разом з тим за наявності підтверджених документально поважних причин відсутності такого повідомлення підстав для стягнення страхового відшкодування в порядку регресу немає. (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 30.03.2016 року №6186-6-цс16).

Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально.

Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами; відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності. Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування. Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків (вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року №6-284цс15).

За такого, у задоволенні позову слід відмовити з підстав, викладених вище.

Керуючись ст. 10, 60, 2І2, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Просто-страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені ст. 294 -296 ЦПК України.

Суддя Н.П. Черенкова