АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/4003/15-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/838/К/16 ОСОБА_1
Категорія 5 ( I ) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Братіщевої Л.А., Грищенко Н.М.,

за участі секретаря: Петренко К.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3;

відповідача ОСОБА_4;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, пов'язаних зі створенням перешкоди у користуванні кімнатами у квартирі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання незаконними дій, пов'язаних зі створенням перешкоди у користуванні кімнатами у квартирі та відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Свій позов ОСОБА_2 обґрунтувала тим, що їй на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року належить на праві власності 1/2 частина квартири № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області. Друга частина квартира належить на праві власності ОСОБА_4, який доводиться їй колишнім чоловіком.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2012 року був встановлений порядок користування квартирою № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області, виділено у користування ОСОБА_2 кімнати № 4 та № 5. В користування ОСОБА_4 виділена кімната № 2. Кухня, коридор, ванна, вбиральня, вбудована шафа залишені у загальному користуванні співвласників.

08 травня 2015 року вона не змогла потрапити до належної їй частини квартири № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області, так як відповідач самовільно змінив замки на вхідних дверях квартири.

12 травня 2015 року вона звернулася з відповідною заявою до Нікопольського МВ (з обслуговування м. Нікополь та Нікопольського району) ГУМВС України в Дніпропетровській області. В ході перевірки її звернення знайшли підтвердження протиправні дії з боку відповідача, тому їй було запропоновано звернутися до суду за захистом порушеного права.

Позивач вважає, що ОСОБА_4 своїми протиправними діями позбавив її права користування належною частиною майна, обмежив її право власності та спричинив моральні страждання.

Із урахуванням наведеного позивач, після уточнення позовних вимог 15.02.2016 року, просила суд визнати незаконними дії відповідача ОСОБА_4, повязані зі створенням для неї перешкод у користуванні належним їй майном в період часу, починаючи з 08 травня 2015 року по 11 листопада 2015 року, та стягнути з відповідача на її користь матеріальну шкоду в розмірі 421 грн. 84 коп., моральну шкоду в розмірі 10000 грн. та судові витрати по справі.

Ухвалою Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року залишено без розгляду позовні вимоги ОСОБА_2 в частині усунення перешкод у користуванні ОСОБА_2. кімнатами № 4,5 квартири № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області та вселення ОСОБА_2 та її сина на цих кімнат.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року ОСОБА_2 в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3, посилаючись на викладені в позові обставини справи, ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення по справі про задоволення позовних вимог в повному обсязі, оскільки відповідач, встановивши новий замок у спірній квартирі створив перешкоди позивачу і її сину у користуванні вказаною квартирою, поважності необхідності заміни замка відповідач не навів.

Посилання в рішенні суду на те, що представник позивача не спростовував той факт, що сторони не спілкуються є необґрунтованими, оскільки представник позивача весь час заперечував те, що сторони не спілкуються.

Суд в своєму рішенні вказав на довідку директора ОСББ «Віра», проте судом не встановлено, яке відношення директор ОСББ «Віра» має до розгляду даного спору.

Причинний зв'язок із хворобою позивача та заміною замка на вхідних дверях відповідачем встановлений копією запису в медичній книжці позивачки, де зазначено, що останні захворіла після психоемоційного стресу.

Судом також не враховано, що в 2012 році відповідач вже міняв замки на вхідних дверях.

Крім того, позовні вимоги щодо відшкодування судових витрат суд взагалі залишив без розгляду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 на підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 липня 2011 року належить на праві власності 1/2 частина квартири № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області. Друга частина квартира належить на праві власності відповідачу ОСОБА_4 (а.с.6,22).

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2012 року встановлений порядок користування квартирою № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області, виділено у користування ОСОБА_2 кімнати № 4 та № 5. В користування ОСОБА_4 виділена кімната № 2. Кухня, коридор, ванна, вбиральня, вбудована шафа залишені у загальному користуванні співвласників (а.с.7).

ОСОБА_4 постійно проживає у квартирі № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області, та 08 травня 2015 року відповідач замінив замок на вхідних дверях квартири, оскільки він прийшов у непридатність. Факт заміни замка суд вважає доведеним, оскільки сторони це не спростовують.

Оскільки сторони не спілкуються, та, як було встановлено судом, позивач ОСОБА_2 тривалий час не проживає в квартирі № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області, що підтверджується довідкою директора ОСББ «Віра» від 23 жовтня 2015 року та не спростовується представником позивача, який пояснив, що ОСОБА_2 не має можливості проживати у квартирі через те, що відповідач вивіз із квартири холодильник та пральну машину, - відповідач не міг своєчасно передати ОСОБА_2 ключі.

Сама позивач до відповідача з цього приводу не зверталася.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведені обставини щодо навмисного чинення відповідачем перешкод у володінні та користуванні нею 1/2 частиною квартири № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області .

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Враховуючи те, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позивач ОСОБА_2 не довела, що відповідач, змінюючи замок на вхідних дверях внаслідок його непридатності, порушив її права власника, та що їй створено перешкоди для користування й розпорядження своїм майном.

Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Крім того слід зазначити, що при здійсненні правосуддя у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом (ст. 4 ЦПК України).

Статтею 16 ч. 2 ЦК України визначений вичерпний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів, проте, нормою даної статті не передбачений такій спосіб захисту цивільних прав чи інтересів, як визнання дій (бездіяльності) фізичних осіб незаконними.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач, встановивши новий замок у спірній квартирі створив перешкоди позивачу і її сину у користуванні вказаною квартирою, поважності необхідності заміни замка відповідач не навів колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони є недоведеними в контексті ст. ст. 10, 60 ЦПК України.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що представник позивача весь час заперечував те, що сторони не спілкуються також не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки не мають відношення до предмету спору.

Також не можуть бути підставою для скасування рішення суду та ухваленя нового рішення про задоволення позовних вимог доводи апеляційної скарги про те, що суд в своєму рішенні вказав на довідку директора ОСББ «Віра», проте судом не встановлено, яке відношення директор ОСББ «Віра» має до розгляду даного спору, оскільки згідно вказаної довідки встановлено, що позивач ОСОБА_2 тривалий час не проживає в квартирі № 55, яка розташована в будинку № 103 по вул. Жуковського в м. Нікополі Дніпропетровської області.

Доводи апеляційної скарги про те, що причинний зв'язок із хворобою позивача та заміною замка на вхідних дверях відповідачем встановлений копією запису в медичній книжці позивачки, де зазначено, що останні захворіла після психоемоційного стресу спростовується довідкою КЗ «Нікопольська центральна районна лікарня» від 29 грудня 2015 року за № 2544, згідно якої позивач до лікаря звернулася 25 травня 2015 року, а до квартири не могла потрапити 08 травня 2015 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом також не враховано, що в 2012 році відповідач вже міняв замки на вхідних дверях колегія суддів не приймає до уваги, оскільки відповідно до вимог ст.ст.10,60 ЦПК України, ці обставини не є доказом неправомірних дій відповідача саме по цій справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд взагалі залишив без розгляду позовні вимоги щодо відшкодування судових витрат колегія суддів не приймає до уваги, оскільки питання щодо розподілу судових витрат між сторонами по справі, відповідно до ст. 88 ЦПК України, вирішується у разі задоволення, або часткового задоволення позову, в даному випадку в задоволенні позову відмовлено.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: