Ухвала

іменем україни

30 березня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КасьянО.П., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу,

в с т а н о в и в :

У червні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом, у якому просив стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» суму вкладу у розмірі 6 707,99 доларів США та відсотки по вкладу в сумі 363,35 доларів США.

На обґрунтування заявлених вимог посилався, що 22 січня 2015 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір банківського вкладу, за умовами якого банк прийняв від нього у вигляді вкладу суму у розмірі 6 707,99 доларів США під 13 % річних строком до 22 червня 2015 року. По закінченні строку договору він звернувся до відповідача із письмовою заявою про повернення вкладу та відсотків по ньому. Однак, ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» повернути вказані кошти відмовився.

Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

У відкритті касаційного провадження у справі потрібно відмовити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, обґрунтовано виходив із того, що Фонд гарантування вкладів фізичних осіб запровадив тимчасову адміністрацію та розпочав процедуру виведення ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» з ринку та на момент ухвалення рішення судом першої інстанції у банку вже було введено тимчасову адміністрацію, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень, не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права при їх ухваленні.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою на рішення Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення коштів за договором банківського вкладу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ О.П. Касьян