Справа № 468/286/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

30.05.2016 року Баштанський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючого по справі судді Бойко Л.Л. при секретарі Цегельник Н.В.

за участю сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, треті особи Баштанська місцева прокуратура Миколаївської області, Баштанський районний відділ поліції Головного управління національної поліції Миколаївської області та прокуратура Миколаївської області, про відшкодування шкоди, завданої незаконним рішенням і діями слідства та прокуратури,

В С Т А Н О В И В:

24.03.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача. В заяві позивач на підтвердження позовних вимог вказала, що 18.02.2013 року прокуратурою Баштанського району Миколаївської області до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000008 було внесено відомості за фактом смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України. Смерть останніх настала від отруєння чадним газом. 20.01.2014 року слідчим СВ Баштанського районного відділу поліції Головного управління національної поліції Миколаївської області їй (позивачу), яка на той час була працівником Баштанського управління експлуатації газового господарства, була оголошена підозра у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України. В березні 2014 року справа відносно неї з обвинувальним актом була передана до Баштанського районного суду Миколаївської області. 04.09.2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області було винесено вирок яким її виправдано в інкримінованому злочині у звязку з недоведеністю винуватості. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року вищевказаний вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.09.2015 року залишено без змін. За таких обставин позивач вважає, що притягнення її до кримінальної відповідальності органами слідства та прокуратури було вчинено у незаконний спосіб. Незаконними рішеннями і діями держави, в особі органу досудового розслідування та державного обвинувачення їй завдано моральної шкоди. Внаслідок постійного тиску правоохоронців вона, працюючи в Баштанському управлінні експлуатації газового господарства, була вимушена перейти на менш оплачувану роботу, а згодом взагалі піти на пенсію, була змушена звернутись до адміністративного суду Миколаївської області з метою оскарження висновків за актом перевірки №588 Гірпромнагляду. Було порушено звичайний спосіб її життя: вільно пересуватись, приїздити до доньки, виховувати онуку, вона втратила психічне здоровя,що виразилось в емоційних та душевних стражданнях, була позбавлена можливості реалізовувати свої уподобання. У такий протиправний спосіб було принижено її честь, гідність, престиж та репутацію, порушено нормальні життєві звязки, стосунки з оточуючими людьми, звичайний життєвий уклад. Все це негативно позначилось на її психічному стані. На підставі вищевикладеного позивач просила винести рішення, яким стягнути з Державного бюджету на її користь моральну шкоду в розмірі 300 000 грн., а також стягнути витрати повязані з оскарженням в Миколаївському окружному адміністративному судді висновків за актом перевірки №588 Гірпромнагляду (проїзд, оплата судового збору, послуги пошти та розрахунково-касове обслуговування) та витрати на проїзд з захисником до апеляційної інстанції при вирішенні апеляційної скарги прокурора на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.09.2015 року в сумі 180 грн., а також витрати на правову допомогу в загальній сумі 15 000 грн.

В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення, посилаючись на його безпідставність.

В судовому засіданні представник третіх осіб - Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської області та прокуратури Миколаївської області позовні вимоги визнав частково в розмірі 26871 грн. з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати за період з часу оголошення підозри (20.01.2014 року) по день ухвалення виправдовувального вироку (04.09.2015 року). Стягнення витрат, повязаних з оскарженням в Миколаївському окружному адміністративному суді висновків за актом перевірки вважає безпідставними, оскільки вони не стосуються даного кримінального провадження, а витрати на правову допоміг не підтверджуються належним доказами.

В судове засідання представник третьої особи Баштанського районного відділу поліції Головного управління національної поліції Миколаївської області не зявився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені вчасно та належним чином.

Заслухавши сторін, свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5, дослідивши письмові докази в матеріалах справи (квитки на автобус, від 01.04.2014 року, квитанції від 21.02.2014 року; квитанцію №654/8; копію постанови Миколаївськоого окружного адмінсуду від 01.04.2014 року; копії ухвал Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.02.2014 року, 04.02.2014 року, 20.03.2014 року; копію історії хвороби на імя ОСОБА_1; копії довідки АСББ «Єдина сімя»; копію акту про встановлення факту не проживання від 13.11.2015 року; копію довідки про склад сімї від 13.11.2015 року; копію пенсійного посвідчення на імя ОСОБА_1; копію вироку Баштанського райсуду Миколаївської області від 04.09.2015 року; копію ухвали апеляційного суду Миколаївської області від 16.11.2015 року; договір про надання правових послуг №007402 від 28.02.2014 року; квитанцію до прибуткового касового ордеру від 02.02.2016 року; ордер серії МК №000007402 від 31.03.2014 року; договір про надання правових послуг адвоката №007398 від 17.01.2014 року; копії клопотань отриманих 27.01.2014 року, 03.02.2014 року, 03.03.2014 року та 19.03.2014 року; копію скарги від 13.02.2014 року; постанови від 13.03.2014 року, 14.02.2014 року, 19.03.2014 року, 03.02.2014 року, 29.01.2014 року; листи Баштанського РВ УМВС від 06.03.2014 року, 14.02.2014 року, 19.03.2014 року, 05.02.2014 року, 30.01.2014 року; копії журналів судових засідань Баштанського районного суду Миколаївської області та апеляційного суду Миколаївської області; довідку Баштанської ЦРЛ від 15.04.2013 року), суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково виходячи з наступного:

- в судовому засіданні встановлено, що 18.02.2013 року прокуратурою Баштанського району Миколаївської області до ЄРДР за №0000008 було внесено відомості за фактом смерті ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України. 20.01.2014 року слідчим СВ Баштанського районного відділу поліції позивачу, було повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України. 04.09.2015 року Баштанським районним судом Миколаївської області було винесено вирок яким позивача виправдано. Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 16 листопада 2015 року вищевказаний вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.09.2015 року залишено без змін,

- відповідно до ст.ст. 58-60,10 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях,

- згідно з ст.ст. 3,56 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов'язком держави. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень,

- відповідно до ч. ч. 1,2,7 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом,

- згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1, п. 1 ч. 1 ст. 2, ч. 5,6 ст. 4, ч 2,3 ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відповідно до положень цього Закону підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок: незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду.

Відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв'язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством. Відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом,

- згідно з п. 5,9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику по справам про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. У випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визна-чаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Аналіз встановлених судом обставин свідчить, що позивачу дійсно була заподіяна моральна шкода, яка полягає у душевних та психічних стражданнях, моральних втратах, яких вона зазнала внаслідок незаконних дій слідства і прокуратури, незаконному притягненні її до кримінальної відповідальності, що призвело до погіршення можливостей реалізації нею своїх звичок і бажань, погіршення стану здоровя, відносин з оточуючими людьми, порушення нормальних життєвих зв'язків та вимагало від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Право на відшкодування моральної шкоди позивач має у зв'язку із постановленням виправдувального вироку, наявності моральної шкоди, протиправності дій прокуратури, причинного зв'язку між шкодою і протиправністю дій прокуратури та слідства.

При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує характер протиправних дій прокуратури, якою позивач обвинувачувався у вчинені злочину, передбаченого ст. 367 ч.2 КК України, який віднесений до категорії середньої тяжкості з необережності, тривалість незаконних дій прокуратури, характер, обсяг, глибину душевних, психічних страждань, яких зазнала позивач, стан її здоровя, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Позивач фактично перебувала під слідством і судом в період з повідомлення про підозру (20.01.2014 року) по 16.11.2015 року (постановлення апеляційним судом Миколаївської області ухвали про залишення в силі вироку першої інстанції), а тому суд вважає можливим стягнення моральної шкоди за вищевказаний період з розрахунку розміру мінімальної заробітної плати, що буде відповідати вимогам розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2014 рік» установлено у 2014 році мінімальну заробітну плату у місячному розмірі - 1218 гривень. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» установлено у 2015 році мінімальну заробітну плату: у місячному розмірі: з 1 січня - 1218 гривень, з 1 грудня - 1378 гривень.

Загальний розмір моральної шкоди становить:

За період з 20.01.2014 року по 31.01.2014 року становить 487 грн. 20 коп. (12 днів х 40 грн. 60 коп. (розмір мінімальної заробітної за 1 день) = 487 грн. 20 коп.)

За період з 01.02.2014 року по 31.08.2015 року становить 23142 грн. 00 коп. (19 місяців х 1218 грн. 00 коп. (розмір мінімальної заробітної ) = 23142 грн. 00 коп.)

За період з 01.09.2015 року по 31.10.2015 року становить 2756 грн. 00 коп. (2 місяця х 1378 грн. 00 коп. (розмір мінімальної заробітної ) = 2756 грн. 00 коп.)

За період з 01.09.2015 року по 16.11.2015 року становить 734 грн. 40 коп. (16 днів х 45 грн. 90 коп. (розмір мінімальної заробітної за 1 день) = 734 грн. 40 коп.)

487 грн. 20 коп. + 23142 грн. 00 коп.+ 2756 грн. 00 коп +734 грн. 40 коп.=27119 грн. 60 коп.

Таким чином, загальний розмір моральної шкоди становить 27119 грн. 60 коп.

Суд вважає доводи позивача, щодо іншої суми моральної шкоди, є необґрунтованими та недоведеними, оскільки останньою не надано належних, допустимих та переконливих доказів.

Вимоги позивача щодо стягнення витрат, повязаних з оскарженням в Миколаївському окружному адміністративному суді висновків за актом перевірки №588 Гірпромнагляду, суд вважає безпідставними, оскільки ці витрати не повязані з розглядом вищевказаного кримінального провадження.

Також не підлягає задоволенню вимога про стягнення витрат на проїзд з захисником до апеляційної інстанції при вирішенні апеляційної скарги прокурора на вирок Баштанського районного суду Миколаївської області від 04.09.2015 року в сумі 180 грн., оскільки вони не доведені та не підтверджуються належними доказами.

Суд вважає є достатньо підстав для задоволення вимоги, щодо стягнення витрат на правову допомогу, так як вони доведені та обґрунтовані, а доводи прокурора стосовно безпідставності цієї вимоги, оскільки правова допомога носила одноразовий характер, спростовуються наявними в матеріалах справи договорами про надання правових послуг адвоката (а.с.44,66), квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.02.2016 року (а.с.45) та численними клопотанням та скаргами, наявними в матеріалах справи, що свідчать про систематичний характер надання правової допомоги позивачу захисником під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження (за яким постановлено виправдувальний вирок). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», відшкодування шкоди у випадках, передбачених пунктами 1, 3, 4 і 5 статті 3 цього Закону, провадиться за рахунок коштів державного бюджету.

Суд зазначає, що моральна шкода в сумі 27119 грн. 60 коп. та матеріальна шкода в сумі 15000 грн. 00 коп. підлягають стягненню з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з Державного бюджету України на користь ОСОБА_1, шляхом списання з відповідного рахунку Державної казначейської служби України, спеціально визначеного для відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконних дій органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду, в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 27 119 грвн.60 коп. (двадцять сім тисяч сто дев"ятнадцять гривень 60 копійок) та 15 000 гривень ( п"ятнадцять тисяч гривень) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, а всього стягнути 42 119 грвн. 60 коп. (сорок дві тисячі сто дев"ятнадцять гривень 60 копійок).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня його проголошення (отримання копії рішення).

Головуючий по справі суддя