Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"04" березня 2016 р. Суворовський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого судді Бузовського В.В.,

при секретарі Петровської О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в місті Одесі, цивільну справу за позовом Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки шляхом знесення обєкту самочинного будівництва -

встановив:

Одеська міськрада звернулася до суду із зазначеним позовом та просила ухвалити рішення яким зобовязати ОСОБА_1, звільнити самовільно зайняту земельну ділянку, шляхом знесення за власний рахунок самочинно збудованої прибудови площею 27,92 кв.м., прибудованої до кв. № 12, буд. № 6, по вул. Отамана Чепіги в м. Одесі. В обґрунтування вимог представник позивача посилався на здійснення відповідачкою будівництва на земельній ділянці, яка не була відведена у встановленому законом порядку для здійснення будівництва.

За клопотанням представника позивача, судом було залучено до участі у справі співвідповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, які є членами сімї наймача кв. № 12, буд. № 6, по вул. Отамана Чепіги в м. Одесі.

Відповідачка ОСОБА_1, вимоги позову не визнала та пояснила, що на місті прибудови знаходився дворовий туалет, який перебував у занедбаному стані, а на його місті утворилося сміттєзвалище, яке зростало та наблизилося впритул до стіни її квартири, внаслідок чого стіна перебувала в аварійному стані. Вона та співвідповідачі, які є її синами, власними силами та за власний кошт вивезли сміття, вичистили ділянку та здійснили прибудову для запобігання руйнування капітальної стіни будинку.

Відповідачі ОСОБА_2, та ОСОБА_3, підтримали пояснення матері та просили в позові відмовити.

Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини.

Так встановлено, що ОСОБА_1, є наймачем кв. № 12, буд. № 6, по вул. Отамана Чепіги в м. Одесі розташованої на першому поверсі зазначеного будинку. Членами сімї наймача є її сини ОСОБА_2, та ОСОБА_3, що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання та склад сімї. ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, без належного дозволу, без проектної документації, без відведення земельної ділянки для будівництва здійснили самочинне будівництво та прибудували до зазначеної квартири кімнати загальною площею 27,92 кв.м, що підтверджується приписом КП ЖКС «Пересипський» від 26.12.2014 року №6, актом перевірки К11 ЖКС «Пересипський» від 26.12.2014 року № 6, актом про встановлення факту самочинного будівництва обєктів від 26.12.2014 p., протоколом про адміністративне правопорушення від 26.12.2014 р. № 6, планом квартири технічного паспорту, виданого КП «БТІ» Одеської міської ради від 17.07.2014 p., доповідним листом майстра ділянки ОСОБА_4, від 26.12.2014 р. № 2, планом - схемою самочинного будівництва КП ЖКС «Пересипський», фото фіксацією обєкту.

Суворовською районною адміністрацію Одеської міської ради було видано розпорядження від 16.01.2015p., № 6р, яким ОСОБА_1, було зобовязано у десятиденний строк привести до первісного стану згідно з технічної документації обєкт самочинного будівництва, що розташований за адресою: АДРЕСА_1,.

На теперішній час розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 06.01.2015 р. № 6р не виконано. Крім того, прибудова розташована на земельній ділянці, яка належить до комунальної власності територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради.

Відповідно до ст. З Земельного кодексу України земельні правовідносини в Україні регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з положеннями статті 80 ЗК України суб'єктами права власності на землю є зокрема, територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування, на землі комунальної власності.

Згідно зі ст. 83 ЗК України у комунальній власності перебувають усі землі в межах населених пунктів, крім земель приватної і державної власності, а також земельні ділянки за їх межами, па яких розташовані об'єкти комунальної власності.

Стаття 116 ЗК України визначає, що рішення про передачу земельної ділянки, що входить до складу державної (комунальної) власності, у користування, є виключним правом органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.

Пункт 34 частини першої ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлює, що вирішення питань у сфері регулювання земельних відносин є винятковою компетенцією Одеської міської ради.

Відповідно до ст. 12 ЗК України до виключної компетенції Одеської міської ради належить: розпорядження землями територіальної громади міста Одеси; здійснення контролю за використанням і охороною земель комунальної власності, додержанням земельного та екологічного законодавства; передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадянам та юридичним особам.

Згідно з ч. 1 ст. 10, ч. 5 ст. 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» ради представляють інтереси територіальної громади і здійснюють від їх імені і в їх інтересах функції та повноваження місцевого самоврядування.

У даному випадку Одеською міською радою рішення про надання гр. ОСОБА_1, у власність або у користування земельної ділянки АДРЕСА_2 для прибудови не приймалось, ділянка відповідачу або іншим особам не передавалась, тому має місце самовільне зайняття земельної ділянки.

Власник земельної ділянки відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Стаття 391 ЦК України регламентує, що власник майна може вимагати усунення будь-якого обмеження його права власності.

Таким чином, здійснюючи самовільну побудову за адресою: АДРЕСА_1, ОСОБА_1, ОСОБА_2, та ОСОБА_3, порушили права територіальної громади в особі Одеської міської ради як власника земельної ділянки.

Відповідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до ст. 152 ЗК України держава забезпечує рівні умови захисту прав власності на землю. Частина 2 ст. 152 ЗК України встановлює, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ч. 3 ст. 391 ЦК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється у тому числі шляхом відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав або застосування інших, передбачених законом, способів.

Згідно з постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 6 «Про практику застосування статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України дозвільний документ, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того обєкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Відповідно до ст. 212 ЗК України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі, тобто Одеській міській раді, а також приведенню у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, яке здійснюється за рахунок громадян, які самовільно зайняли земельні ділянки. Повернення самовільно зайнятих земельних ділянок провадиться за рішенням суду.

Однак, відповідачами не було дотримано вимог містобудівного законодавства України.

В силу частин 1-3 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами першою другою статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 58, 60, 61, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Одеської міської ради до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про звільнення земельної ділянки шляхом знесення обєкту самочинного будівництва задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 за власний рахунок звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення самочинно збудованої прибудови площею 27,92 кв.м., прибудованї до кв. № 12, буд. № 6, по вул. Отамана Чепігі в м. Одесі.

Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Одеської міської ради судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: