Справа № 461/5825/16-ц
Провадження №2/461/1732/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Галицький районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Государського А.В.

при секретарі Скаб В.О.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача Балюєва С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дячук Олександр Анатолійович про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до Львівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дячук Олександр Анатолійович про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої позовні вимоги наступним. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5, після смерті якої залишився заповіт, за яким вона заповіла усе своє майно позивачу. При звернені до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини, він отримав відмову у зв'язку із відсутністю державної реєстрації права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1 на ім'я спадкодавця ОСОБА_5. А відтак вказана вище частка не входить до складу спадщини і на неї неможливо видати свідоцтво про право на спадщину. Зазначає про те, що його мати ОСОБА_5 оформила право на спадщину на 1/3 квартири після смерті чоловіка - ОСОБА_6 шляхом звернення до державної нотаріальної контори, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину від 09.08.2001 року за номером 6-3119 видане державним нотаріусом першої Львівської нотаріальної контори Сулимою Н.Б., однак не зареєструвала паво власності в бюро технічної інвентаризації. Просить суд визнати за ОСОБА_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на спадкове майно, а саме: 2/3 (дві третіх) частки квартири АДРЕСА_1.

06.10.2016 року представник позивача ОСОБА_2 подав заяву про зменшення позовних вимог та просить суд визнати за ОСОБА_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на спадкове майно, а саме: 1/3 (одну третю) частки квартири АДРЕСА_1

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, додатково представник позивача повідомив про те, що іншої можливості, окрім звернення до суду, у позивача не має, щоб визнати своє право власності на частку у квартирі. Вважає, що наявність таких правовстановлюючих документів, як Свідоцтво про право власності на квартиру НОМЕР_2, від 20.06.1997 року виданого Виконавчим комітетом Львівської міської ради народних депутатів згідно із розпорядженням №398 від 20.06.1997 року та Свідоцтво про право на спадщину за законом за номером 6-3119 від 09.-8.2001 року посвідченого приватним нотаріусом ЛДНК Сулимою Н.Б. є достатніми для задоволення позову.

Представник відповідача у судовому засіданні зазначив про те, що позов не визнає, та покладає на розсуд суду питання щодо його вирішення.

Третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дячук О.А. у судове засідання не з'явився, подав клопотання про проведення розгляду справи без його участі.

Відповідно до ст.169 ЦПК України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представника третьої особи на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_5, про що міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції зроблено актовий запис за №1859 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_3 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_5, Приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Дячук Олександром Анатолійовичем відкрито спадкову справу №2/2016.

Заповітом від 14 лютого 2006 року посвідченого приватним нотаріусом Волинською Людмилою Василівною ВСО №659375 (а.с. 49) ОСОБА_5 заповіла ОСОБА_1 усе своє майно.

Спадковим майном, яке залишилося після смерті ОСОБА_5 є 2/3 (дві третіх) частки квартири АДРЕСА_1, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на квартиру від 20 червня 1997 року №Г-16997 (а.с.9) та Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09 серпня 2001 року посвідченого державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори Сулимою Н.Б., за номером 6-3119.

Як встановлено матеріалами справи, 21 квітня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу дячка О.А. зі заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5.

Однак, постановою нотаріуса Дячук О.А. від 19 серпня 2016 року (а.с.12-13) позивачу ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_5, посвідченого 14 лютого 2006 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Волинською Л.В., за реєстровим №426 на усе майно померлої, а саме: на 1/3 (одну третю) частку квартири АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцю ОСОБА_5 на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 09.08.2001 року Сулимою Н.Б., державним нотаріусом Першої львівської державної нотаріальної контори, за реєстровим №6-3119 у спадковій справі №2/2016, заведеної ним 21.04.2016 року щодо майна померлої 20.12.2016 року ОСОБА_5, яка була зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1. Підставою відмови є відсутність факту державної реєстрації права власності на 1/3 частку квартири АДРЕСА_1

Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1233 ЦК України передбачено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

У відповідності до вимог ст.331 ЦК України якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

У листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ надав роз'яснення про те, що державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Враховуючи вищенаведене та те, що спадкодавець ОСОБА_5 була фактичним власником спірного спадкового майна (1/3 частки квартири АДРЕСА_1), хоча і не оформила належним чином права власності на таке, є всі підстави для визнання за позивачем права власності на зазначену частку майна, оскільки він є спадкоємцем за заповітом спадщини, яка відкрилася внаслідок її (спадкодавця ОСОБА_5.) смерті і у встановленому законом порядку прийняв таку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 169, 208, 209, 212, 214, 215, 218, ЦПК України, ст.ст. 331, 392, 1216, 1233 ЦК України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Львівської міської ради, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Дячук Олександр Анатолійович про визнання права власності на спадкове майно, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, який проживає за адресою АДРЕСА_1, ІПН НОМЕР_1 право власності на спадкове майно, а саме: 1/3 (одну третю) частки квартири АДРЕСА_1.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Государський