Справа № 352/1349/16-ц
Провадження № 2/352/1035/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого - судді Струтинського Р.Р.,

секретаря: Бардюк - Кавецької Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Черніївської сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом та визнання недійсним свідоцтва про право власності на будинковолодіння, -

в с т а н о в и в :

У вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою в якій просила постановити рішення, згідно якого визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу якого входить житловий будинок 1967 року побудови площею 128,9 кв.м., стайня 1967 року побудови площею 25,2 кв.м., стодола 1967 року побудови площею 23,1 кв.м., ворота металеві площею 9,9 кв.м., огорожа площею 20,2 кв.м., огорожа площею 37,3 кв.м., огорожа площею 105,2 кв.м. та колодязь кам'яний.

В подальшому ОСОБА_1 подала до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій окрім позовної вимоги, вказаної у позовній заяві, просила додатково розглянути ще одну позовну вимогу, а саме визнати недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння від 15.02.2001 року, видане Черніївською сільською радою на ім'я ОСОБА_3.

Обгрунтовуючи свої позовні вимоги у позовній заяві, ОСОБА_1 вказала про те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік - ОСОБА_3 (спадкодавець). До дня смерті спадкодавця ОСОБА_3 вона перебувала з ним у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданого Черніївською сільською радою 23.08.1963 року, а тому являється спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_3. Інших спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 не має. На момент смерті ОСОБА_3 вона була зареєстрованою та проживала разом із ним, а тому, згідно ст.1268 ч.3 ЦК України, вважається такою, що прийняла спадщину. У зв'язку із смертю спадкодавця ОСОБА_3 відкрилася спадщина, до складу якої входить будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу якого входить житловий будинок 1967 року побудови площею 128,9 кв.м., стайня 1967 року побудови площею 25,2 кв.м., стодола 1967 року побудови площею 23,1 кв.м., ворота металеві площею 9,9 кв.м., огорожа площею 20,2 кв.м., огорожа площею 37,3 кв.м., огорожа площею 105,2 кв.м. та колодязь кам'яний. Вказане вище будинковолодіння, згідно із записом у погосподарській книзі №3 ст.39 виконавчого комітету Черніївської сільської ради, належало спадкодавцю ОСОБА_3 на праві власності. Позивачка також вказала про те, що вона зверталася до державного нотаріуса Тисменицької державної нотаріальної контори з питанням щодо видачі їй свідоцтва про право на спадщину в порядку спадкування за законом, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадкове майно та надано відповідне роз'яснення.

Крім цього, у заяві про збільшення розміру позовних вимог позивачка ОСОБА_1 вказала про те, що згідно довідки, виданої Черніївською сільською радою станом на 15.04.1991 року, тобто станом на день введення в дію Закону України «Про власність», спірне будинковолодіння відносилося до суспільної групи «робітничий двір». Однак, Черніївською сільською радою при оформленні та видачі ОСОБА_3 свідоцтва про право власності від 15.02.2001 року на спірне будинковолодіння було допущено описку, а саме було помилково вказано про те, що спірне будинковолодіння відноситься до суспільної групи «колгоспний двір», що не відповідало дійсності, оскільки згідно погосподарських книг це був «робітничий двір». Оскільки спірне будинколодіння відносилося до суспільної групи «робітничий двір», то фактично після смерті ОСОБА_3 це будинколодіння вона одноособово, як спадкоємець першої черги за законом, успадкувала.

В судове засідання викликалися сторони по справі та їх представники. Однак, ніхто із учасників процесу в судове засідання не прибув. При цьому, представник позивачки адвокат Ярицький Л.І. подав до суду заяву в якій просив розглянути позов у відсутність позивачки та її представників, просив позов задоволити в повному обсязі.

Від відповідача по справі Черніївської сільської ради також поступила заява до суду в якій, вказано про те, сільська рада просить розглянути справу без участі представника сільської ради за наявними у справі матеріалами. При цьому, Черніївська сільська рада позов визнала та проти його задоволення не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, врахувавши позицію відповідача Черніївської сільської ради, яка викладена у заяві № 254/02-43 від 08.12.2016 року, суд вважає за можливим розглянути справу без участі в судовому засіданні позивачки та її представників, а також і за відсутності представника сільської ради. При цьому, суд дійшов висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

З досліджених судом матеріалів судом встановлено наступне.

Позивачка ОСОБА_1 перебувала з ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 виданого Черніївською сільською радою 23.08.1963 року, а тому вона являється спадкоємцем першої черги після смерті свого чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Згідно довідки № 2814 від 24.11.2016 року Черніївської сільської ради вбачається про те, що згідно із записом у погосподарській книзі №3 ст.39 виконавчого комітету Черніївської сільської ради за ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, значиться житловий будинок та господарські будівлі, що знаходяться в АДРЕСА_1. До дня смерті ОСОБА_3 разом з ним проживала позивачка ОСОБА_1, його дружина. В сільській раді заповіт від його імені не посвідчувався

Таким чином, згідно ст.1268 ч.3 ЦК України, позивачка ОСОБА_1 вважається такою, що прийняла спадщину.

До складу спадкового майна входить будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме: житловий будинок 1967 року побудови площею 128,9 кв.м., стайня 1967 року побудови площею 25,2 кв.м., стодола 1967 року побудови площею 23,1 кв.м., ворота металеві площею 9,9 кв.м., огорожа площею 20,2 кв.м., огорожа площею 37,3 кв.м., огорожа площею 105,2 кв.м. та колодязь кам'яний, що підтверджується технічним паспортом на вказане будинковолодіння.

З довідки Черніївської сільської ради № 2862 від 29.11.2016 року вбачається про те, що спірне будинковолодіння відноситься до суспільної групи «робітничий двір».

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Таким чином, суд вважає, що спадкодавцем ОСОБА_3 було правомірно набуто у власність вище вказане будинковолодіння, яке є спадковим майном. Право власності на це майно йому належало на час його смерті, що підтверджується довідкою Черніївської сільської ради № 2814 від 24.11.2016 року.

При цьому, суд звертає увагу, що Черніївською сільською радою було видано ОСОБА_3 свідоцтво про право власності на спірне будинколодіння від 15.02.2001 р., яке містить помилкові записи про належність цього будинковолодіння до «колгоспного двору», хоча таке будинковолодіння відноситься до суспільної групи «робітничий двір», що підтверджується відповідною довідкою Черніївської сільської ради № 2862 від 29.11.2016 року.

Саме тому, на підставі статей 203, 215 ЦК України, підлягає визнанню недійсним вказане свідоцтво.

Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово, а згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, той з подружжя, який його пережив.

Відповідно до ст.392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов до суду про визнання його права власності.

Таким чином, суд приходить до висновку про підставність та обґрунтованість поданого ОСОБА_1 позову, який підлягає до задоволення.

На підставі наведеного, у відповідності до ст.ст.124, 129 Конституції України, ст.ст.15-16, 203, 215, 328, 392, 1258, 1261, 1268 ЦК України, керуючись ст.ст. 213-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задовольнити.

Визнати недійсним свідоцтво про право власності на будинковолодіння АДРЕСА_1 від 15.02.2001 року, видане Черніївською сільською радою на ім'я ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, а саме на будинковолодіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, до складу якого входить житловий будинок 1967 року побудови площею 128,9 кв.м., стайня 1967 року побудови площею 25,2 кв.м., стодола 1967 року побудови площею 23,1 кв.м., ворота металеві площею 9,9 кв.м., огорожа площею 20,2 кв.м., огорожа площею 37,3 кв.м., огорожа площею 105,2 кв.м. та колодязь кам'яний.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду до апеляційного суду Івано-Франківської області подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Тисменицький районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий Р.Р.Струтинський