У Х В А Л А

іменем україни

06 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Гончара В. П., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Попович О. В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просила визначити їй додатковий строк для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини, яка відкрилась ІНФОРМАЦІЯ_1 року після смерті її племінника ОСОБА_5

Посилалась на те, що вона є людиною похилого віку, часто хворіє і після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5, в тому числі і в останній день встановленого ст. 1272 ЦК України шестимісячного строку, перебувала на амбулаторному лікуванні, у зв'язку з чим вона не змогла вчасно подати заяву до нотаріуса для прийняття спадщини.

Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивач у суді не довела обставин про поважність причин пропущення строку на подачу заяви про прийняття спадщини, які унеможливлювали чи в інший спосіб перешкоджали їй здійснити своє право, передбачене ст. 1269 ЦК України.

Проте з такими висновками судів повністю погодитись не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла рідна сестра позивача ОСОБА_6, яка 15 серпня 2007 року склала заповіт на ім'я свого сина ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_3 року племінник ОСОБА_3 - ОСОБА_5 - помер. ОСОБА_3 є спадкоємцем третьої черги після смерті ОСОБА_5, спадкоємців першої та другої черг в останнього не встановлено.

Постановою державного нотаріуса Новояворівської державної нотаріальної контори КоцюмбасаС. Й. від 01 жовтня 2014 року ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_6 у зв'язку з тим, що право на спадкування після смерті останньої визначено заповітом на користь ОСОБА_5

Обґрунтовуючи підстави позову, позивач посилалась та на те, що вона є людиною похилого віку, часто хворіє і на момент відкриття спадщини та протягом подальшого часу перебувала на амбулаторному лікуванні. В останній день спливу шестимісячного строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 - ІНФОРМАЦІЯ_2 року, маючи намір в цей день подати до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, її здоров'я значно погіршилося, у зв'язку з чим вона таку заяву не подала. Посилаючись на приписи ч. 3 ст. 1272 ЦК України, ОСОБА_3 просила задовольнити позов.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов'язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні.

Така правова позиція міститься у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1486цс15.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суди виходили із того, що наведені позивачем обставини не свідчать про поважність причин пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки остання мала можливість подати таку заяву через засоби поштового зв'язку. Існування об'єктивних непереборних та істотних труднощів у спадкоємця ОСОБА_3 в період шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини не встановлено.

У той же час на порушення приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України суди належної оцінки доказам, якими позивач обґрунтовувала свої вимоги, не надали та вважаючи, що доводи останньої про неможливість в останній день гарантованого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини подати таку заяву у зв'язку із погіршенням стану здоров'я не можуть бути підставою для задоволення позову, не звернули уваги на те, що в силу вимог ст. 1270 ЦК України спадкоємець може реалізувати своє право на подачу заяви до нотаріальної контори в будь-який час в межах шести місяців з дня відкриття спадщини, в тому числі і в останній день гарантованого законом строку.

Вирішуючи спір по суті, суди не навели будь-яких висновків щодо наявності об'єктивних непереборних та істотних труднощів, що унеможливили подання ОСОБА_3 в останній день гарантованого законом строку - ІНФОРМАЦІЯ_2 року заяви про прийняття спадщини; не перевірили її доводів про неможливість подати в цей день заяву про прийняття спадщини; медичної картки ОСОБА_3 не досліджували, а обмежилися лише констатацією того факту, що остання мала реальну можливість подати заяву протягом шести місяців, а не лише в останній день гарантованого законом строку.

З огляду на таке висновки судів про відмову в задоволенні позову з наведених у судових рішеннях підстав є передчасними.

Порушення судами при розгляді справи норм процесуального права (ст. ст. 10, 60, 179 ЦПК України) унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для її правильного вирішення, тому ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатись законними і обґрунтованими та в силу вимог ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню із направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Яворівського районного суду Львівської області від 24 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 12 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

О. В. Попович