Справа №339/357/13-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2016 року м. Болехів

Болехівський міський суд Івано-Франківської області

у складі: головуючої - судді Головенко О. С.

секретаря cудового засідання Стельмах М.Ю.

з участю представника ВДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання Болехівського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и в:

Старший державний виконавець Болехівського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2

Вимоги обгрунтовує тим, що боржник ухиляється від виконання зобовязань визначені виконавчим листом, виданим Болехівським міським судом про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 щомісячно аліментів у розмірі 450 грн. на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Факт ухилення від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків підтверджується тим, що він не реагує на попередження державного виконавця про притягнення до кримінальної відповідальності, не виконує вимоги щодо погашення заборгованості по аліментах, вимоги державного виконавця зявитися та предявити трудову книжку, непрацевлаштовується.

Представник ВДВС у судовому засіданні підтримала подання та просила його задоволити.

Інші учасники процесу до судового засідання не викликалися відповідно до вимог ст. 377-1 ЦПК України, згідно якої суд негайно розглядає зазначені подання без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Статтею 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а у громадянина України, який має паспорт, паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено у випадках, якщо, зокрема:

- діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання;

- до виконання зобов'язань, або роз'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України;

- він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Таким чином, Законом України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" визначено підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон та способи здійснення таких обмежень, а саме - шляхом відмови у видачі паспорта або шляхом затримання чи вилучення паспорта.

Відповідно до п.18 ч.2 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження " державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Згідно ч.1 ст. 377-1ЦПК, передбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець Болехівського ВДВС звернувся в суд з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2, мотивуючи тим, що у останнього є невиконані зобов'язання щодо погашення заборгованості.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Як вбачається із змісту подання, підставою для обмеження боржнику у праві виїзду за межі України є наявність у нього невиконаного зобов'язання по погашенню заборгованості, визначеного виконавчим листом, не зявлення на виклики та не намагання працевлаштування .

Однак таке твердження є недоведеним і передчасним та не свідчать про наявність достатніх підстав для застосування такого обмеження.

З матеріалів справи вбачається, що Болехівським міським судом 07.02.2014 року видано виконавчий лист про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 щомісячно аліменти у розмірі 450 грн на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.44).

Державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Болехівського міського управління юстиції 10.02.2014 року відкрито виконавче провадження за вказаним виконавчим листом (а.с.45).

З листа управління Пенсійного фонду України в м. Болехів від 23.02.2016 року за № вбачається, що відомостей про працевлаштування боржника ОСОБА_2 немає, він незареєстрований як субєкт підприємницької діяльності, не знаходиться на обліку як одержувач пенсії (а.с.49).

А також не перебуває на обліку у центрі зайнятості станом на 02.03.2016 року (а.с.50-51).

Довідкою Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області за гр. ОСОБА_2 не зареєстровані транспортні засоби ( а.с.54-55).

Згідно розрахунку заборгованості по аліментах вбачається, що заборгованість по аліментах становить станом на 01.05.2016 року 15416.13грн.

В матеріалах справи містяться виклики з вимогою зявитися боржникові до державного виконавця, але даних про вручення йому таких викликів немає, про що не заперечував і сам представник виконавчої служби, стверджуючи, що всі виклики направлялися боржнику простим, а не рекомендованим листом. А тому немає підстав вважати, що він не зявляється на виклики і таким чином ухиляється від виконання судового рішення.

Розглядаючи подання та вирішуючи питання чи дійсно боржник ухилявся від виконання рішення суду, суд повинен виходити із положень ч.6 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», де зазначені обов'язки боржника, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Разом з тим, державним виконавцем не надано доказів на підтвердження навмисного ухилення боржника від виконання судового рішення, не вказано, які перешкоди вчинені з його боку для проведення виконавчих дій державному виконавцеві, обґрунтування ухилення боржника від повного виконання зобов'язання; не зазначено, які дії були здійснені державним виконавцем щодо виконання вимоги про сплату боргу, тощо. Крім того, не надано підтверджень здійснення виходів державного виконавця за адресою боржника.

Також, державним виконавцем не надано і будь-яких доказів, що останнім вчинялися певні виконавчі дії для своєчасного та повного виконання рішення суду, а саме: що боржник повідомлявся належним чином про наявність в провадженні ВДВС відносно нього виконавчого провадження, в матеріалах справи немає відомостей про виклик боржника до державного виконавця з питання добровільного виконання рішення суду, відомостей про надіслання постанови про відкриття виконавчого провадження боржнику та отримання цієї постанови боржником, тощо.

Сама по собі вказівка у поданні на ухилення боржника від виконання зобов'язань за судовим рішенням за відсутності відповідних доказів не свідчить про таке, а на час розгляду подання судом відповідні докази, в т.ч., про фіксацію фактів перешкоджання боржником держвиконавцям у виконанні їх обов'язків, не були надані.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. (висновки Верховного Суду України, узагальнення судової практики Про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року).

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Відповідно до ст..6 Закону України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян ОСОБА_6 такі випадки обмеження свободи пересування як особа ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на неї судовим рішенням.

Таким чином Закон, який безпосередньо регулює порядок в'їзду в Україну і виїзду за кордон, такої підстави для тимчасової заборони, як наприклад особа є боржником, у виконавчому проваджені чи невиконання судового рішення, чи до виконання зобов'язань не містить.

Закон чітко вказує на те, що для можливості встановлення заборони повинен мати місце факт ухилення від виконання, а не неможливість виконати рішення з інших причин (наприклад відсутність коштів або майна).

На підставі викладеного та керуючись ст. 6 Закону України "Про порядок виїзду і в`їзду в Україну громадян України", ст. 377-1 ЦПК України, п.18 ч.3 ст.11 Закону України Про виконавче провадження,-

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання Болехівського міського відділу державної виконавчої служби головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п"яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Головенко О.С.