Справа № 202/811/16-ц
Провадження №2/0202/935/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 червня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді: Слюсар Л.П.,

за участю секретаря: Фісун К.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 районної у місті ОСОБА_2 ради, ОСОБА_4 дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ДМУЮ, Житлово-будівельний кооператив №117 «Здоровье» про визнання права власності на спадкове майно та визнання запису реєстрації арешту на нерухоме майно хибним,-

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачаОСОБА_3 районної у місті ОСОБА_2 ради, ОСОБА_4 дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ДМУЮ про визнання права власності на спадкове майно та визнання запису реєстрації арешту на нерухоме майно хибним. В ході розгляду справи Ухвалою суду від 23 лютого 2016 року було залучено в якості третьої особи на стороні відповідача, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору Житлово-будівельний кооператив №117 «Здоровье», Ухвалою суду від 19 квітня 2016 року було залучено в якості співвідповідача територіальну громаду в особі ОСОБА_2 міської ради (а.с. 45, 77).

В обґрунтування позовних вимог позивач в позовній заяві посилався на те, що 04 жовтня 1996 року померла його мати ОСОБА_5. Відповідно до ордера № 13 виданого на підставі рішення виконкому АНД району міста ОСОБА_2 від 23 травня 1966 року його покійна мати ОСОБА_5 отримала право на зайняття двохкімнатної квартири площею 26,35 кв. м. АДРЕСА_1. Відповідно до довідки, виданої житлово-будівельним кооперативом №117 «Здоровье» 02.02.2016 року, було сплачено пайовий внесок в сумі 3 797 крб. до 01.04.1982 року. За час життя його матері ОСОБА_5, він проживав разом з матір'ю однією родиною у квартирі отриманою нею, за адресою 49081, пр. ім. Газети «Правда», б.10/3, кв. 13, м. Дніпропетровськ. Інших осіб, які б претендували на квартиру немає.

Після смерті матері він звернувся до ОСОБА_4 державної нотаріальної контори щодо отримання свідоцтва на право спадщини за законом на квартиру №13 по пр. ім. Газети «Правда», б.10/3, м. Дніпропетровська.

29.01.2016 року позивачем було отримано Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право спадщини за законом на цю квартиру у зв'язку з тим, що в довідці, виданої КП «ДМБТІ» 23.12.2015 р. за № 15702 було вказано, що відсутня реєстрація права власності на зазначену квартиру. Таким чином в органах, що здійснюють державну реєстрацію права власності на нерухоме майно за своє життя його мати ОСОБА_5 своє право власності на зазначену квартиру не зареєструвала.

Крім того в Постанові нотаріуса вказується, що ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2002 року накладено заборону на виконання дій про відчуження вищевказаної квартири.

Просив: визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом права власності на квартиру №13 по пр. ім. Газети «Правда», б. 10/3, м. Дніпропетровська; визнати документ ухвали, що знаходиться у ОСОБА_4 дніпропетровській державній нотаріальній конторі про заборону виконання дій по відчуженню квартири АДРЕСА_2Правда» в місті ОСОБА_2 хибним (підробленим, нікчемним); скасувати запис про арешт на квартиру АДРЕСА_2Правда», в місті ОСОБА_2, який зареєстрований в державному реєстрі; скасувати запис у державному реєстрі прав про арешт квартири АДРЕСА_3Правда», в м. Дніпропетровськ; компенсувати ОСОБА_4 дніпропетровською державною нотаріальною конторою судові витрати в розмірі 3 498,7 грн. (плата за судовий збір майнового характеру) та відшкодування моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 міської ради в судове засідання зявився. Позовні вимоги не визнав та просив суд відмовити в задоволені позовних вимог позивача.

Представник ОСОБА_3 районної у місті ОСОБА_2 ради в судове засідання не зявився. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, про свідчить відмітка про отримання викликів.

Представник відповідача ОСОБА_4 дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідно до листів просили розглядати справу без їх представника.

Представник третьої особи відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ДМУЮ в судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлялися належним чином. Про причину неявки суд не повідомили.

Представник третьої особи Житлово-будівельного кооперативу №117 «Здоровье» в судове засідання зявився, щодо задоволення позовних вимог не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ордеру № 13 від 23 травня 1966 року, затвердженого виконавчим комітетом Кіровської ради депутатів трудящих № 1435 від 29 листопада 1967 року, квартира АДРЕСА_4 була надана ОСОБА_5, на склад сім'ї, що на той час складалась з ОСОБА_5 та її сина ОСОБА_1 (а. с. 17).

Відповідно до свідоцтва про народження серії ІІ-УР № 913784, виданого Амур-Нижньодніпровським бюро записів актів громадянського стану, ОСОБА_1 є сином ОСОБА_5 (а. с. 36).

Згідно довідок від 02.02.2016 року виданих ОСОБА_1 ЖБК № 117, позика на квартиру №13 за адресою : м. Дніпропетровськ, пр.Газети «Правда»,10/3 складала 3797 карбованців, сплачена ОСОБА_5 в повному розмірі до 1 квітня 1982 року. ( а.с.22).

04 жовтня1996 року ОСОБА_5 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_6 І-КИ № 094950 (а.с. 36) і після її смерті відкрилася спадщина.

Померла ОСОБА_5 не зробила жодних розпоряджень щодо належного їй майна.

Відповідно до довідки ЖБК № 117 «Здоровье» від 01.03.2004 року, ОСОБА_5 дійсно була зареєстрована і проживала за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.08.1968 по день її смерті - 04.10.1996 року (а.с. 55 зв.).

Відповідно до листа КП ДМБТІ від 29.12.2015 року за №15702 станом на 31.12.2012 року в інвентаризаційній справі за адресою: м. Дніпропетровськ, проспект Газети « правда» буд.10/3 відсутні відомості щодо реєстрації права власності на квартиру №13.

Щодо зазначення технічної характеристики (опису, площ) квартири, то технічна інвентаризація вищезазначеної квартири, як окремого обєкту нерухомого майна не проводилась та надано поверховий план ( а.с.31).

Спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_5 є її син - ОСОБА_1.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно спадкової справи № 515/04, заведеної 25.06.2004 року ОСОБА_4 дніпропетровською державною нотаріальною конторою, після смерті ОСОБА_5, померлої 04.10.1996 року, з заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої - ОСОБА_1. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 25 червня 2004 року державним нотаріусом ОСОБА_4 дніпропетровської нотаріальної контори ОСОБА_7, зареєстрованого в реєстрі за № 1-3566, спадкоємцем зазначеного у свідоцтві майна ОСОБА_5 є її син ОСОБА_1, спадщина на яку видане це свідоцтво складається з: акцій простих іменних з належними дивідендами Акціонерного товариства відкритого типу "Концерн Весна" в кількості 10 шт. загальною номінальною вартістю 10,50 грн.; грошових внесків з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ФОБ України № 7995 м ОСОБА_2 по рахунку № 7900023; грошових внесків з відсотками, компенсаціями та індексаціями в ФОБ України № 7995 м ОСОБА_2 по рахунках № 2418, № 91551/316.

Відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29 січня 2016 року державним нотаріусом ОСОБА_4 ОСОБА_2 державної нотаріальної контори ОСОБА_8 відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальних дій у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлої ОСОБА_5, а саме на квартиру, що розташована в АДРЕСА_5, у звязку з тим, що така дія буде суперечити закону. Встановлено, що за довідкою, що видана КБ «ОСОБА_2 міжміське бюро технічної інвентаризації» ОСОБА_2 обласної ради від 23.12.2015 року № 15702 в матеріалах реєстраційної справи на зазначену квартиру відомості щодо реєстрації права власності відсутні (а.с. 21).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України визначено, що докази це будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Отже, в судовому засіданні встановлено, що Технічний паспорт на спірну квартиру не виготовлявся. Крім того позивачем не надано доказів щодо членства ОСОБА_5 в кооперативі та сплати нею пайових внесків та не надано відомостей щодо перейменування вул. Замисткової на пр. ім. Газети « Правда» .

Виходячи із вищевикладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог позивача в частині визнання за ним права власності в порядку спадкування за законом на квартиру №13 по пр.ім. Газети « Правда»,б.10/3 в м. Дніпропетровську, за їх недоведеністю.

Щодо заявлених позовних вимог про визнання ухвали, що знаходиться у ОСОБА_4 дніпропетровській державній нотаріальній конторі, про заборону виконання дій по відчуженню квартири АДРЕСА_2Правда», в місті ОСОБА_2 хибним (підробленим, нікчемним); скасування запису про арешт на квартиру АДРЕСА_2Правда», в місті ОСОБА_2, який зареєстрований в державному реєстрі; скасування запису у державному реєстрі прав про арешт квартири АДРЕСА_3Правда», в м. Дніпропетровськ.

Листом КП ДМБТІ від 29.12.2015 року за №15702 державному нотаріусу ОСОБА_4 дніпропетровської державної нотаріальної контори повідомлено, що Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 08.08.2002 року накладено заборону на виконання дій по відчуженню квартири АДРЕСА_6Правда» у м. Дніпропетровську, що належить ОСОБА_1 ( а.с.31) .

Згідно до листа Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 19.01.2016 року А-4 №А-35 справа 2-263/03р. у звязку з закінченням терміну зберігання знищена, оригінали рішень зберігаються в архіві суду за №2-263/03р.

Відповідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені ст.16 ЦК України.

Оскільки діючим законодавством передбачений порядок скасування заходів забезпечення позову, а саме ст.154 ЦПК України, то суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є неналежним способом захисту позивача та не вбачає законних підстав для їх задоволення.

Щодо заявлених позовних вимог позивача про відшкодування ОСОБА_4 дніпропетровською державною нотаріальною конторою моральної шкоди в розмірі 3 000 грн.

Як вказав позивач, йому було спричинено моральну шкоду, яка ним оцінена в 3000 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав.

Підставою для відшкодування моральної шкоди, згідно ст. 1167 ЦК України є завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Згідно п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди зі змінами, внесеними постановою від 25.05.2001 року №5, розмір відшкодування моральної ( немайнової) шкоди суд визнає залежно від характеру та обсягу страждань ( фізичних, душевних, психологічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат та з урахуванням інших обставин.

Однак позивачем не надано жодного доказу про те, що йому спричинена моральна шкода, а тому з урахуванням вищенаведених обставин, відсутні підстави для задоволення позову про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди за її недоведеністю.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до усього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України оскільки позивачу відмовлено в позові, то судові витрати в розмірі 3498,70 грн. не відшкодовуються.

Керуючись: Постановою Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року №7, ст. ст. 15,16, 23,1167, 1218,1258,1261,1268 ЦК України, ст. ст. 3, 7, 11, 15, 30,57,59, 60, 88, 169, 212 -215 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Територіальної громади в особі ОСОБА_2 міської ради, ОСОБА_3 районної у місті ОСОБА_2 ради, ОСОБА_4 дніпропетровської державної нотаріальної контори, треті особи: Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно ДМУЮ, Житлово-будівельний кооператив №117 «Здоровье» про визнання права власності на спадкове майно та визнання запису реєстрації арешту на нерухоме майно хибним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська, шляхом подачі у 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Слюсар