Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18 травня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі

головуючої судді Сарай А.І.

при секретарі Струтинська Н.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про стягнення моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що 30.10.2013 р. позивач уклав із відповідачем договір банківського вкладу № 240212 (вклад «Постійний вкладник»). Договір укладено в Ужгородському відділенні № 2 ПАТ «КБ» «Фінансова ініціатива». На виконання договору позивач вніс у касу банку 500 доларів США. 10.01.2014 р. шляхом укладення додаткового договору поповнив вклад на суму 3200 доларів США. Таким чином, загальна сума вкладу склала 3700 доларів США.

Відповідно до пунктів 2, 3.1.3, 3.1.4, 4.2 договору: дата повернення вкладу 30.10.2014 р.; відповідач взяв на себе зобовязання зберігати вклад, нараховувати та сплачувати по ньому проценти, а також повернути вклад в порядку передбаченому цим договором; повернути повністю вклад та нараховані проценти у «дату повернення», зазначену у п. 2 цього договору, шляхом перерахування на власний поточний (з використанням платіжної картки) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника, підтвердивши повернення вкладу та нарахованих процентів видачею належним чином оформленої квитанції Банку та/або виписки з депозитного рахунку; остаточний розрахунок банку з вкладником (повернення суми вклад) у «дату повернення» здійснюється у безготівковій формі шляхом перерахування на власний поточний з використанням платіжної картки) рахунок вкладника, відкритий у банку на підставі письмової заяви вкладника.

Для отримання процентів по договору та основної суми вкладу після закінчення терміну дії договору, згідно письмової заяви, позивач 30.10.2013 р. уклав з відповідачем договір № 21-в/11-453 про відкриття поточного рахунку та обслуговування спеціального платіжного засобу та видано платіжну картку.

Дата повернення вкладу визначена договором 04.11.2014 р. З метою своєчасного отримання вкладу він листом від 02.10.2014 р. попередив голову правління банку та начальника Ужгородського відділення № 2 про закінчення терміну дії договору про виплату суми вкладу та нарахованих процентів. В подальшому 04.12.2013 р. та 18.05.2015 р. він звертався із аналогічною вимогою до відповідача, але його вимоги були залишені без задоволення.

У звязку із невиконанням відповідачем умов договору, вимог Закону, для захисту своїх прав він змушений був звернутися до Ужгородського міськрайонного суду. Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 02.03.2015 р. у справі № 308/15614/14-ц зобовязано ПАТ «КБ Фінансова ініціатива», Ужгородське відділення № 2 банку ПАТ «КБ Фінансова ініціатива» виплатити ОСОБА_1 3737.16 доларів США. У даній сумі враховано сума вкладу 3700 доларів США та 37.16 доларів США часткова сума процентів по вкладу. Рішення суду відповідач в добровільному порядку не виконав.

Такими діями та бездіяльністю відповідач порушив конституційні права позивача вільно володіти та розпоряджатись власністю, обмежив його у праві отримати власні кошти для забезпечення своїх природних потреб.

Відмова відповідача від повернення депозитного вкладу спричинили позивачу фізичні та душевні страждання, тяжкі переживання щодо долі своїх багаторічних заощаджень. Відсутністю коштів на отримання яких позивач розраховував у листопаді позивач опинився у скрутному матеріальному становищі. Порушився попередній ритм сімейного життя. Внаслідок матеріальних проблем та хвилювань стали виникати сварки, скандали, чого раніше у родині не було. Важко переживаючи обставини, що склалися, в позивача останнім часом виникли систематичні головні та серцеві болі, порушення сну, депресія. Позивач змушений витрачати свій вільний час на здійснення дій по відновленню свого порушеного права. Крім того, позивач не може забезпечити належний догляд та умови життя. Моральна шкода нанесена позивачу оцінена у 20000 грн.

Вказує, що відповідно до ст.ст. 23, 611 ЦК України відповідач повинен відшкодувати нанесену позивачу моральну шкоду шляхом виплати грошової компенсації.

На підставі наведеного позивач просить стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду у розмірі 20000 грн.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, так як подав заяву відповідно до якої просить справу про стягнення моральної шкоди розглянути без його участі.

Представник відповідача ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, а тому суд розглянув справу у його відсутності на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи, що сторони у судове засідання не зявилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2013 року між ОСОБА_1 та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» укладений договір банківського вкладу (вклад «Постійний вкладник») № 240212, відповідно до якого позивач вніс на депозит кошти у розмірі 500 доларів США під 11 % річних до 04 листопада 2014 року.

10 січня 2014 року між сторонами був укладений додатковий договір № 1 до договору банківського вкладу (вклад «Постійний вкладник») № 240212, відповідно до якого позивач поповнив вклад на 3200 доларів США і загальна сума вкладу становила 3700 доларів США.

Заочним рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 02 березня 2015 року задоволено позов ОСОБА_1 до ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Ужгородське відділення № 2 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» про виконання зобовязання. Зобовязано ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» Ужгородське відділення № 2 ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива» шляхом виконання зобовязання виплатити ОСОБА_1 3736.16 доларів США.

З вказаного рішення вбачається, що 05 листопада 2014 року позивач звернувся до банку з вимогою про видачу коштів, однак йому було відмовлено у цьому. У звязку з невиконанням відповідачем свого зобовязання за договором банківського вкладу № 240212 станом на 07 листопада 2014 року загальна заборгованість відповідача перед позивачем склала 3737.16 доларів США.

Звертаючись до суду з цим позовом ОСОБА_1 вказує, що діями відповідача йому завдана моральна шкода, яку оцінює у 20000 грн.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, тобто заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб.

Позивач вказує, що відмова відповідача від повернення депозитного вкладу спричинила йому фізичні та душевні страждання, а тому вважає, що у відповідності до ст.ст. 23, 611 ЦК України відповідач повинен відшкодувати нанесену йому моральну шкоду шляхом виплати грошової компенсації.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної (немайнової) шкоди розглядаються судами, зокрема коли: право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами Конституції або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яким встановлено відповідальність за заподіяння моральної шкоди; при порушенні зобовязань, які підпадають під дію Закону «Про захист прав споживачів» чи інших законів, що регулюють такі зобовязання і передбачають відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

В п. 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» також зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, необхідно зясувати, чи підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Поряд з цим, факт звернення до суду з вимогами про відшкодування моральної шкоди покладає на позивача обовязок довести, що зазначені ним втрати немайнового характеру не є абстрактними, а дійсно були понесені позивачем. Відповідно до загальних засад змагальності кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. В свою чергу позивачем не доведено в чому саме полягає спричинена йому моральна шкода, з яких міркувань позивач виходив, визначаючи її розмір та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим ні положеннями ЦК України, якими врегульовані питання договору банківського вкладу, ні іншими законами та нормативно-правовими актами у цій сфері не передбачено покладення на банк обовязку з відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання його зобовязань за договором банківського вкладу.

Пунктом 4 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків та моральної шкоди.

Таким чином, якщо сторони при укладенні договору банківського вкладу передбачили відповідальність за порушення зобовязання у вигляді моральної шкоди, відповідна вимога вкладника підлягає задоволенню з урахуванням положень ст. 23 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи, умовами договору банківського вкладу, укладеного між позивачем та ПАТ «КБ «Фінансова ініціатива», не передбачено відшкодування банком моральної шкоди у разі порушення ним зобовязань.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди задоволенню не підлягають, а тому в задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 209, 213-215 ЦПК України, ст.ст. 23, 611, 1167 ЦК України суд,

Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про стягнення моральної шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Головуюча Сарай А.І.