Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Колодійчука В.М., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» про витребування майна, стягнення незаконно отриманих доходів, відшкодування завданої моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року,

встановила:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що за умовами договору оренди землі від

8 січня 2009 року, укладеного між нею та товариством з обмеженою відповідальністю «Агропромисловий комплекс «Спаський» (далі -

ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський»), вона передала належну їй на праві власності земельну ділянку загальною площею 3,0842 га, яка розташована на території Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області. Строк дії договору до 31 грудня 2013 року.

30 серпня 2013 року та 21 січня 2014 року вона направляла відповідачу повідомлення про те, що вона не має наміру продовжувати дію договору оренди земельної ділянки на наступний період та просила відповідача не засівати належну їй земельну ділянку після збору врожаю у 2013 році. Відповідач проігнорував її вимоги, жодної відповіді не надав, земельну ділянку не повернув та продовжує незаконно користуватися нею. У подальшому їй стало відомо, що ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» засіяло вказану земельну ділянку озимою пшеницею, що підтверджується актом від 3 червня 2014 року та листом Державної інспекції сільського господарства у Дніпропетровській області від 28 травня

2014 року.

Вважала, що своїми діями відповідач порушив вимоги Закону України «Про оренду землі», а також користуючись незаконно її земельною ділянкою відповідач отримав, або міг отримати доходи у розмірі 21 101,48 грн, крім того діями відповідача їй завдано моральної шкоди, яку оцінила в 3 000 грн.

Ураховуючи наведене, просила зобов'язати ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» повернути їй земельну ділянку площею 3,0842 га, що була передана за договором оренди землі від 8 січня 2009 року, та стягнути з відповідача на її користь доходи, які отримані чи могли бути отримані у зв'язку з використанням у 2014 році земельної ділянки в сумі 21 101,48 грн та 3 000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року, позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Агропромисловий комплекс «Спаський» на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 600 грн та 243,60 грн судових витрат, а всього 843,60 грн. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення в частині відмови в стягненні незаконно отриманих доходів у сумі 21 101,48 грн, у цій частині ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Рішення в частині відмови в поверненні земельної ділянки та відшкодування моральної шкоди позивачем не оскаржено.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову в частині позовних вимог про стягнення незаконно отриманих доходів, суди виходили з відсутності належних доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Доводи касаційної скарги висновок суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від

16 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2016 року в частині відмови в стягненні незаконно отриманих доходів залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

В.М.Колодійчук

І.М.Фаловська