У Х В А Л А

06.06.2016 Справа №607/5988/16-ц

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Сташків Н.М., розглянувши матеріали скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2016 року звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області зі скаргою на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби та просив визнати протиправними дії державного виконавця щодо звіту про оцінку майна нежитлової будівлі, станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться по вулиці Гайовій, 31 в місті Тернополі, визнати недійсним та скасувати звіт про оцінку майна та рецензії нежитлової будівлі, станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться по вулиці Гайовій, 31 в місті Тернополі.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою в порядку, визначеному розділом VII цього Кодексу.

Глава 9 Закону України «Про виконавче провадження» визначає порядок та умови захисту прав стягувача, боржника та інших осіб під час провадження виконавчих дій. Зокрема, відповідно до ст. 82 вказаного Закону, у виконавчому провадженні на дії (бездіяльність) державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби по виконанню рішення або відмову у здійсненні передбачених цим Законом дій стягувачем чи боржником може бути подана скарга до начальника відповідного органу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до суду. Скарга у виконавчому провадженні по виконанню судових рішень на дії (бездіяльність) державного виконавця або начальника органу державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно зі ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити відомості, передбачені пунктами 1 6 частини сьомої зазначеної статті.

Відповідно до п. п. 4, 5 ч. 7 ст. 82 цього Закону скарга у виконавчому провадженні подається у письмовій формі та має містити зміст оскаржуваних рішень, дій чи бездіяльності, норму закону, яку порушено, викладення обставин, якими скаржник обґрунтовує свої вимоги.

Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Скарга ОСОБА_1 за формою і змістом вимогам закону не відповідає:

Зі змісту скарги слідує, що скаржник 23 травня 2016 року отримав листа Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби, згідно якого на його адрес направлено рецензію на Звіт про оцінку вартості нежитлової будівлі, станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться по вулиці Гайовій, 31 в місті Тернополі. Наведене свідчить про те, що 23 травня 2016 року ОСОБА_1 стало відомо про порушення його прав. Однак, у скарзі не зазначено доказів отримання 23 травня 2016 року ОСОБА_1 вказаного листа Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби. Зазначені обставини не дають суду можливості встановити дотримання заявником передбаченого ч. 1 ст. 385 ЦПК України строку, а відтак вирішити питання про відкриття провадження за поданою скаргою.

Відповідно до розяснень наданих у п. 13 Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07 лютого 2014 року, скарга має відповідати загальним вимогам щодо форми та змісту позовної заяви, передбаченим положенням ЦПК, та містити відомості, зазначені в пунктах 3-5 частини сьомої статті 82 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема зміст оскаржуваних рішень, дії чи бездіяльності державного виконавця або іншої посадової особи, державної виконавчої служби та норму закону, яку порушено, а також обставини, якими заявник обґрунтовує свої вимоги. Якщо скарга за формою і змістом не відповідає таким вимогам, то застосовуються положення ст. 121 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статті 119 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином ОСОБА_1 слід виправити зазначені недоліки скарги, зокрема викласти обставини, якими він обґрунтовує дотримання строку звернення до суду зі скаргою чи поважності причин його пропуску в частині зазначення доказів на підтвердження цього строку, зокрема доказів отримання рецензії на Звіт про оцінку вартості майна.

Зважаючи на характер та обсяг виявлених недоліків скарги, строк на їх усунення доцільно визначити терміном п'ять днів із дня отримання копії ухвали.

Враховуючи наведене та керуючись ст.121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби залишити без руху і надати скаржнику строк для усунення виявлених недоліків терміном пять днів із дня отримання копії ухвали.

У випадку невиконання вимог даної ухвали скарга буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя