АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/1557/16 Справа № 187/1392/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Соловйов І. М. Доповідач - Лисична Н.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Дніпропетровськ

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 березня 2016 р. Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі: головуючого Лисичної Н.М.

суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є.

при секретарі Самокиші О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

30.09.2015 р. ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме: - в рахунок відшкодування матеріальної шкоди просив стягнути 116.249,82 грн., в рахунок моральної шкоди - 30.000 грн.

Рішенням Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 р. в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду та постановлення нового рішення про задоволення позовних вимог на тій підставі, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального та процесуального права.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і позовних вимог колегія суддів вражає необхідним скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін.

При розгляді справи судом встановлено, що 29 березня 2014 р. приблизно о 21.20 год. ОСОБА_3, керуючи транспортним засобом МАЗ 53366, д/н НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_3, перетинаючи проїзну частину, при початку руху не переконавшись, що це буде безпечно, допустив зіткнення з автомобілем Мітсубісі Л 200, д/н НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2, спричинивши матеріальний збиток та механічні пошкодження вказаному транспортному засобу позивача.

Згідно результатів аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України автомобіль Мітсубісі Л 200 № кузова НОМЕР_5 з 24.06.2014 по 14.08.2014р. рахувався за ОСОБА_5, та з 14.08.2014 за ОСОБА_6, що позивачем та його представником не заперечувалося.

Відповідно до постанови Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05.05.2014 р. у справі №187/478/14-п, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст.124 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу. Згідно постанови суду 29.03.2014 р. приблизно о 21:20 годині водій ОСОБА_3 в смт.Петриківка по вул. Леніна, керуючи автомобілем МАЗ 53366, номерний знак НОМЕР_1 з причепом номерний знак НОМЕР_3 перетинаючи проїзну частину, при початку руху не переконавшись, що це буде безпечно, допустив зіткнення з автомобілем Мітсубісі Л 200, номерний знак НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_2

Враховуючи, що відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну. До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1. Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб).

Оскільки Позивач мав посвідчення водія та реєстраційний документ на автомобіль, суд зробив правильний висновок, що він має право вимоги щодо відшкодування завданої шкоди внаслідок ДТП.

Що стосується солідарної відповідальності, то суд правильно виходив з того, що не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір.

Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Як зазначено вище, відповідач доказів у спростування виконання ОСОБА_3 службових обов'язків на час ДТП, не надав. За вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи.

Відносно відшкодування матеріальної шкоди, то суд правильно виходив з наступного.

Згідно звіту №28/05/14 від 28.05.2014 р. про визначення вартості пошкодженого автомобіля, матеріальний збиток завданий власникові автомобіля Мітсубісі Л 200, номерний знак НОМЕР_4, в результаті його пошкодження при ДТП складає 166.249,62 грн. Також у звіті зазначено, що КТЗ відновлювати економічно недоцільно, так як вартість відновлювального ремонту (264.118,78 грн.) не менше ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження (166.249,62 грн.).

Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована страхувальником ОСОБА_4 у страховика ПрАТ "СК "Альфа Страхування", що підтверджується полісом ОСЦВПВВНТЗ № АС/3718544 і не заперечується сторонами.

Згідно п.4 полісу, страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну складає 50.000 грн., яка була виплачена позивачу. А невідшкодована сума завданої шкоди складає 116.249,62 грн.

Під час розгляду справи Позивач та його представник наполягали на вирішенні позову в межах заявлених вимог та з підстав зазначених у ньому, тобто погодилися, що автомобіль є фізично знищеним, а тому наполягали на відшкодування завданої шкоди у визначеному розмірі, який збігається із сумою визначеної у звіті №28/05/14 від 28.05.2014. При цьому погодилися, що після проведення розрахунку повернуть автомобіль.

Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано ст.30 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", який згідно зі статтею 8 ЦК України може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. В такому випадку, відшкодування шкоди виплачується у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди та витратам з евакуації транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Як пояснив Позивач та його представник, отримані кошти від страхової компанії були витрачені на відновлення автомобіля, який було продано в кінці літа 2014 р. родичу Позивача приблизно за 8000-9000 доларів США. Факт зміни власника автомобіля підтверджується результатами аналітичного пошуку ТЗ по "НАІС ДДАІ" МВС України, а саме автомобіль Мітсубісі Л 200 № кузова НОМЕР_5 з 14.08.2014 зареєстрований за ОСОБА_6 При цьому зазначено інший колір автомобіля, що свідчить про зміни характеристик автомобіля.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи межі розгляду позовних вимог, підстави, якими позивач обґрунтовує позов, а також те, що пошкоджений автомобіль вибув із володіння Позивача, наявність заяви з боку відповідача про передачу пошкодженого автомобіля після відшкодування збитків, суд зробив правильний висновок, що підстави для задоволення позову про відшкодування завданої майнової шкоди на суму 166.249,62 грн. відсутні, а тому суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Оскільки відшкодування моральної шкоди по даним правовідносинам залежить від задоволення основних позовних вимог, в задоволенні яких позивачу відмовлено, то колегія суддів вважає, що суд правильно відмовив в задоволенні і в цій частині вимог.

Колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, а наведені в апеляційній скарзі доводи є необґрунтованими й правильність висновків суду не спростовують. Доводи представника ОСОБА_4, щодо неналежного оформлення звіту про визначення вартості пошкодженого автомобіля не можуть бути прийняті до уваги, оскільки зауваження стосуються оформлення, а не визначеного розміру шкоди. Посилання у звіті на дату огляду, яка проведена раніше чим укладено договір на виконання даних робіт, само по собі не може свідчити про невірний розмір шкоди. Враховуючи принцип змагальності, відповідних клопотань з боку відповідача про проведення експертизи щодо визначення розміру шкоди не надходило. Окрім цього, як пояснив представник Позивача, зазначена дата обстеження, що передувала укладенню договору відповідає проведеному огляду на замовлення страхової компанії. Належних та допустимих доказів в спростування визначеного розміру завданої шкоди відповідачами не надано.

Ухвалене по справі рішення суду є законним і обґрунтованим, тому колегія суддів вважає, що підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст..ст.303, 307, 308 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2015 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий Н.М.Лисична

Судді О.П.Бараннік

Н.Є.Посунся