Справа № 373/2854/15-ц Головуючий у І інстанції Керекеза Я. І.
Провадження № 22-ц/780/1907/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 09.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості ,-

встановила:

У листопаді 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до суду, який мотивував тим, що 18 листопада 2005 року між сторонами був укладений кредитний договір відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 23640 грн. 59 коп. із сплатою 2,09 % на місяць на строк до 18 травня 2009 року.

Позивач свої зобовязання за кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач зобовязання за кредитним договором не виконував належним чином, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 78383 грн. 82 коп.

Позивач просив стягнути із відповідача заборгованість по відсоткам за кредитним договором від 18 листопада 2005 року, нарахованих на прострочену заборгованість по кредиту за період з 13 жовтня 2010 року по 13 жовтня 2015 року, в розмірі 78383 грн. 82 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішення суду, позивач ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позову в повному обсязі з підстав порушення та неправильного застосування судом норм матеріального та процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що звернувшись до суду у листопаді 2015 року, банк пропустив строк позовної давності щодо вимог про повернення кредиту у повному обсязі, але має право на отримання процентів та штрафних санкцій до повного фактичного виконання позичальником зобовязань за договором.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Вказаним вимогам рішення суду відповідає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 18 листопада 2005 року між сторонами був укладений кредитний договір із сплатою 2,09 % на місяць на строк до 18 травня 2009 року.

Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у визначеному договором розмірі.

Відповідач порушив умови кредитного договору, укладеного між сторонами, внаслідок чого станом на 13 жовтня 2015 року утворилася прострочена заборгованість по кредиту у розмірі 21475 грн. 02 коп.

На даний час кредитні кошти не повернуті, тому банк продовжує нараховувати 0,2% на день, тому заборгованість відповідача по відсоткам за період з 13 жовтня 2010 року по 13 жовтня 2015 року становить 78383 грн. 82 коп.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не довів укладення між сторонами договору, що передбачав би збільшення строку позовної давності, отже застосуванню підлягає загальний трирічний строк позовної давності, який позивачем пропущено.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Частиною першою статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Пунктом 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів за даним Договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

З правового висновку Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року (справа N 6-240 цс14), який згідно з ч. 2 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, вбачається, що якщо Умови надання споживчого кредиту відповідачем не підписані, і позивач не довів укладення між сторонами договору, який передбачав би збільшення строку позовної давності, застосуванню підлягає загальний трирічний строк позовної давності, передбачений законом.

Встановивши, що відповідач ОСОБА_2 не підписував Умови надання споживчого кредиту фізичним особам, суд дійшов вірного висновку, що вони не є складовою частиною укладеного між сторонами договору і домовленості про збільшення строку позовної давності між сторонами не досягнуто, отже, звернувшись до суду у листопаді 2015 року, банк пропустив строк трирічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові, враховуючи наявність відповідної заяви представника відповідача (а.с.31).

Доводи апеляційної скарги про те, що їх право на отримання на отримання щомісячних платежів у вигляді процентів у розмірі 78383 грн. 82 коп. за період з 13 жовтня 2010 року по 13 жовтня 2015 року порушувалось є безпідставними, оскільки даних про наявність письмової домовленості між сторонами про збільшення строку позовної давності матеріали справи не містять. Крім того, за процентами строк позовної давності повинен обчислюватись з моменту настання строку погашення чергового платежу, однак матеріали справи не містять будь-якого розрахунку щомісячних платежів у вигляді процентів в межах загального трирічного строку позовної давності.

Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 10 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :