Справа № 461/5436/14 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М. Провадження № 22-ц/783/3782/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Т. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого-судді: Приколоти Т.І.

суддів: Тропак О.В., Федоришина А.В.

з участю секретаря: Іванової О.О.

з участю: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк (ПАТ КБ) «ПриватБанк» на рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 квітня 2016 року по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 12 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_3, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення суду оскаржило ПАТ КБ «ПриватБанк». Вважає, що рішення ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права при неповно з'ясованих обставинах, що мають значення для справи, а висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи. У апеляційній скарзі просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Вказує, що відповідно до укладеного договору № б/н від 16 лютого 2006 року відповідач 16 лютого 2006 року отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати. Зазначає, що відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав і має заборгованість станом на 30 квітня 2014 року в розмірі 31 867,83 грн. Заочним рішенням Галицького районного суду м.Львова від 15.10.2014 року позов Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» було задоволено повністю. Однак, надалі ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 25 серпня 2015 року вищевказане заочне рішення суду було скасовано і за результатами розгляду ухвалено оскаржуване рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу належить відхилити.

Згідно зі ст.ст.3,4 ЦПК України, ст.ст. 12,15,16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб захисту цивільного права, який вона обирає вільно та власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню (ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України).

Згідно ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Встановлено, що між ПАТ «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений кредитний договір без номера від 16 лютого 2006 року, відповідно до якого відповідач 16 лютого 2006 року отримав кредит в розмірі 6000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки.

З матеріалів справи вбачається, що дія картки закінчилась 28 лютого 2009 року (а.с.60), по закінченні строку дійсності даної картки нова картка з новим строком дійсності позивачу не видавалась, що не заперечує представник позивача. Його посилання на те, що наступна картка була виготовлена, але не отримана і не використовувалась відповідачем, не може бути доказом того, що строк дії картки був продовжений.

Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст.253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та пята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

У разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

Відповідно до ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно із пунктами 3.1.1., 5.4 Правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці.

Судом встановлено, що дія платіжної картки закінчилась 28 лютого 2009 року, з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором від 16 лютого 2006 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся лише в травні 2014 року, що свідчить про пропуск строку позовної давності, передбаченого ст.ст.256, 261, 267 ЦК України, який закінчився 28 лютого 2012 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції врахував правову позицію Верховного Суду України, у справі №6-14цс14. Відповідно до Правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст.257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст.261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору.

Відповідно до ст.267 ч.3 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява відповідачем подана.

Беручи до уваги вищезазначено, суд першої інстанції прийшов до вірного висновку, про відмову в задоволенні позову у звязку з пропуском строку позовної давності.

Колегія суддів вважає, що висновки суду ґрунтуються на аналізі наявних у справі доказів.

З висновками суду належить погодитися, оскільки ним правильно визначено характер спірних правовідносин та встановлено дійсні обставини справи. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Оскаржуване рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права. Підстави для скасування рішення суду відсутні, а тому апеляційну скаргу належить відхилити.

Керуючись ст. 303, п.1 ч.1, ст.307, ст.ст. 308, 313, ч.1 п.1 ст.314, ст.315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 12 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді