У Х В А Л А

31 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про виселення з жилого приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління Державної міграційної служби України у Львівської області, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання вчинити дії,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 24 грудня 2014 року в задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 та її малолітнім сином ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, за вказаною вище адресою.

Зобов'язано Головне управління Державної міграційної служби у Львівській області зареєструвати місце проживання ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, за вищезазначеною адресою.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено.

Виселено ОСОБА_4 з малолітньою дитиною ОСОБА_8 з квартири АДРЕСА_2, без надання іншого жилого приміщення.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року рішення суду апеляційної інстанцій залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року та залишення в силі рішення суду першої інстанції з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 64 та 157 ЖК Української РСР.

Для прикладу наявності зазначеної підстави подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2012 року, 30 жовтня 2013 року, 4 лютого та 23 грудня 2015 року, 2 лютого 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що ОСОБА_4 не має права користування спірною квартирою, адже з 2000 по 2012 роки була зареєстрована в іншій квартирі, яка була її власністю, там і проживала, продала її та зареєструвалася за адресою АДРЕСА_1 У спірну квартиру вселилася в 2012 році тимчасово до вирішення питання постійного місця проживання. Згоди всіх повнолітніх членів сім'ї основного квартиронаймача на постійне місце проживання ОСОБА_4 та її малолітнього сина, вона не отримала.

Отже, ОСОБА_4 добровільно знялась з реєстрації у квартирі АДРЕСА_3, переїхала проживати до іншого помешкання, яке було її власністю, на власний розсуд ним розпорядилася та зареєструвалася за адресою АДРЕСА_1

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 лютого 2012 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що позивач вселився до спірного будинку за згодою власника, як член її сім'ї.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року, що надана заявником як приклад, указано, що з матеріалів справи вбачається, що відповідач вселилась у спірну квартиру після реєстрації шлюбу та після його розірвання залишилась проживати в ній, як колишній член сім'ї власника квартири. Крім того дочка відповідача має право користування жилим приміщенням у спірній квартирі й, зокрема, рішенням суду її місце проживання було визначено з матір'ю.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 4 лютого 2015 року, що надана заявником як приклад, не зазначено про проживання особи в іншій квартирі та відсутність згоди всіх повнолітніх членів сім'ї основного квартиронаймача на постійне місце проживання особи.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року, що надана заявником як приклад, указано, що позивач за первісним позовом як власник житла надала право відповідачу за первісним позовом користуватися спірним будинком.

В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 лютого 2016 року, що надана заявником як приклад, зазначено, що наявними в матеріалах справи доказами і показами свідка підтверджено, що відповідачі проживають у вказаній квартирі. При цьому визнано поважною причину не проживання онуки позивача у спірній квартирі, адже між позивачем та відповідачами мали місце конфлікти.

Таким чином, правові висновки суду касаційної інстанції, указані в цих судових рішеннях, та в ухвалі, про перегляд якої подано заяву, ґрунтуються на різних фактичних обставинах справ, установлених судами.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про виселення з жилого приміщення, за зустрічним позовом ОСОБА_4, яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої дитини ОСОБА_8 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, Головного управління Державної міграційної служби України у Львівської області, треті особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10, орган опіки та піклування Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, про визнання права користування жилим приміщенням та зобов'язання вчинити дії за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду Львівської області від 21 травня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 грудня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк