Справа № 645/9132/15-ц
Провадження № 2/645/487/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Ульяніч І.В.,

при секретарі - Тереховській І.О., Чигриновій О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовною ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її двоюрідний дядько ОСОБА_2, який постійно мешкав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2. Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з будинку АДРЕСА_2, що належав ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 19.06.2002 року, зареєстровано в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» 03 липня 2002 року, р-р № 32951. Після смерті двоюрідного дядька ОСОБА_2 позивач звернулась до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори Фрунзенського району м. Харкова з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк, але нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину. ОСОБА_2 є двоюрідним дядьком позивача, його мати ОСОБА_3 є сестрою бабусі позивача - ОСОБА_12, матері батька позивача. Спадщину після смерті її двоюрідного дядьки вона прийняла, але отримати свідоцтво про право власності в порядку спадкування неможливо, оскільки не збереглися всі необхідні документи, які б підтверджували родинні стосунки між нею та її двоюрідним дядьком. Дошлюбне прізвище позивача "ОСОБА_1". Батьки позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_6, зареєстрували шлюб 17 березня 1937 року. У батька позивача була сестра ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 року. Той факт, що ОСОБА_7 є родичкою позивача підтверджує також зроблений нею під час життя заповіт на ім'я позивача. Після смерті ОСОБА_8 та її сина ОСОБА_10 позивач займалась їх похованням. Свідоцтва про народження її батька ОСОБА_4 не збереглось, але згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 22 червня 2015 року за № 01-29/3- 1298 в архівному фонді Харківської духовної консисторії у метричній книзі Іоанно-Предтеченської церкви села Лютівка Богодухівського повіту є метричний запис номер 70 про народження її батька ІНФОРМАЦІЯ_4 року та хрещення 05 грудня 1912 року ОСОБА_4, батько якого селянин села Лютівка ОСОБА_11 та мати ОСОБА_5. У бабусі позивача, матері її батька, ОСОБА_5 була сестра ОСОБА_3, її свідоцтво про народження не збереглось, але згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 07 квітня 2015 року за № 01-29/3-138- 150 в архівному фонді Харківської духовної консисторії у метричній книзі Іоанно-Предтеченської церкви села Лютівка Богодухівського повіту Харківської губернії, де мешкали її родичі, є запис про її народження ІНФОРМАЦІЯ_7 року та хрещення 30 березня 1897 року, де зазначено батько - селянин села Лютівка ОСОБА_12, мати - ОСОБА_13. Листами Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 29 квітня 2015 року за № 01-29/3-916-921 та від 24 вересня 2015 року запис про народження ОСОБА_5 не зберігся, метрична книга за 1895 рік не надходила на зберігання до Державного архіву Харківської області. Згідно листа Управління Харківської Єпархії Української Православної Церкви від 25 серпня 2015 року за № 583 в практиці Православної Церкви не існує звичаїв надання людині при хрещенні імені «ОСОБА_25» - це на їх погляд простонародна інтерпретація церковного імені «ОСОБА_5», яке вживається в офіційних церковних документах. Саме тому, ім'я бабусі позивача зазначено по різному в свідоцтві про народження тітки позивача та в архівній довідці про народження батька позивача. У ОСОБА_3, двоюрідної бабки позивача, був син ОСОБА_2, двоюрідний дядько позивача. Батьки ОСОБА_2 - ОСОБА_14 та ОСОБА_3 зареєстрували шлюб 18 лютого 1949 року. Після реєстрації шлюбу ОСОБА_3 змінила прізвище на «ОСОБА_3», про що свідчить свідоцтво про одруження НОМЕР_2 від 18 лютого 1949 року. В свідоцтві про народження ОСОБА_8 зазначені її батьки, її батько ОСОБА_15 та мати ОСОБА_5. В свідоцтві про народження ОСОБА_2 вказані батько ОСОБА_14 та мати ОСОБА_3. ОСОБА_7 багато писала листів ОСОБА_2, зазначаючи його як родича, при цьому вказувала родину позивача, що вказує на їх родинні стосунки. Крім того, в листі рідної тітки позивача ОСОБА_8 до ОСОБА_2 згадується мати позивача ОСОБА_16, позивач, як її дочка, її чоловік ОСОБА_17, родина її брата ОСОБА_10, з зазначенням на той час їх телефону (30-68-19). Належність цього номеру телефону саме позивачу підтверджується квитанціями за цім номером та договорами. Під час життя ОСОБА_2 оформлював доручення повністю розпоряджатися своїм майном на ОСОБА_8, що також підтверджує їх родинні відносини. Після смерті ОСОБА_2 спадкоємцем є лише позивач. Заповіт ОСОБА_2 не складав, у шлюбі не перебував, дітей у нього не було. Позивач, ОСОБА_8 та двоюрідний дядько позивача ОСОБА_2 постійно спілкувались підтримуючи родинні відносини, а після смерті ОСОБА_2 позивач займалась його похованням. В зв'язку з тим, що архівні копії свідоцтв про народження родичів позивача не збереглися в повному обсязі, вона не має можливості надати до нотаріальної контори документи на підтвердження родинних стосунків, просила встановити факт родинних відносин та визнати за нею право власності на будинок в порядку спадкування.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_18, який діяв на підставі довіреності, вимоги позову підтримали у повному обсязі, просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві..

Представник відповідача ОСОБА_19 міської ради ОСОБА_17 до судового засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заперечення, згідно яким зазначив, що визнавати право власності на вказане нерухоме майно позивач не має правових підстав. Право власності на домоволодіння по АДРЕСА_2 належало ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2002 року. Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво складається з житлового будинку з надвірними будівлями, який знаходиться по АДРЕСА_2 та складається з жилого будинку літ. А-1, жилою площею 23,3 кв. м., та надвірні будівлі: сарай літ. Б, льох літ. В, вбиральня літ. Г, огорожа № 1, 3 дворовий водопровід № 2, зливна яма № 4. Однак, позивач у своєму позові ставить вимоги про визнання права власності на житловий будинок з надвірними будівлями по АДРЕСА_2, загальною площею 51,4 кв. м., житловою площею 30,6 кв. м., тоді, як зазначено вище, померлому належало право власності на житловий будинок загальна площа якої є декілька меншою, ніж на ту, що позивач просить визнати право власності. Згідно з п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України» право власності на самочинно збудовані житлові будинки, будівлі, споруди, інше нерухоме майно не набувають як особи, які здійснили це будівництво, так і їхні спадкоємці. В зв*язку з зазначеним, просили у задоволенні позову відмовити. (а.с.127,128)

Під час судового засідання по справі були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 є родичем його дружини - позивача по справі. ОСОБА_2 часто приїздив до них у гості, привозив фрукти, у себе не любив приймати гостей. У ним були добрі відносини, ОСОБА_2 особисто під час спілкування говорив, що він та позивач є родичами. ОСОБА_21 є племінницею ОСОБА_7, яка у свою чергу була двоюрідною сестрою ОСОБА_2.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснила, що позивач та ОСОБА_2 є родичами. Свідок мешкає по сусідству з будинком ОСОБА_2 по АДРЕСА_2 з 1968 року. ОСОБА_2 мешкав з батьками, після смерті батьків залишився один, дружини та дітей у ОСОБА_2 не було. Позивач після смерті ОСОБА_2 займалась його похованням. Позивача свідок знає приблизно 15 років. ОСОБА_2 часто їздив до позивача в гості. Свідок вважала, що вони є один одному братом та сестрою.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснила, що вона була сусідкою ОСОБА_7. Бабуся свідка допомагала доглядати сина ОСОБА_9 - ОСОБА_2. Потім свідок познайомилась з позивачкою ОСОБА_1 До ОСОБА_8 приходив двоюрідний брат ОСОБА_2. ОСОБА_8 розповідала свідку про те, що вона вдячна батьку ОСОБА_21, який врятував її в період голодування під час війни. Свідку відомо про родиний зв»язок між ОСОБА_2 та позивачкою.

Суд, вислухавши сторону позивача по справі, з"ясувавши позицію відповідача, вислухавши, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи при цьому з наступного:

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд встановлює факти, що мають юридичне значення, в тому числі факт родинних відносин між фізичними особами.

У судовому засіданні встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 19.06.2002 року за реєстраційним № 4-605, виданого 12-ою Харківською державною нотаріальною конторою та зареєстрованого в КП «ХМБТІ» 03.07.2002 року, житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться у м. Харкові, вул. Трубна, 60, належить на праві приватної власності ОСОБА_2. (а.с.10)

Відповідно до свідоцтва про смерть І-ВЛ № 450533, виданого 09.07.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, помер 08.07.2014 року.(а.с.7) Похованням ОСОБА_2 займалась позивач по справі, що підтверджується дозволом на видачу трупа ОСОБА_2 для поховання позивачу та свідоцтвом про поховання (а.с.12, 15)

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на житловий будинок, який знаходиться у м. Харкові, вул. Трубна, 60, та належав йому на праві приватної власності.

Згідно листа Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори від 24.02.2016 р. за № 531/02-14 та копії спадкової справи, вбачається, що після смерті ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року, який мешкав за адресою: АДРЕСА_2, заведено спадкову справу № 892/2014, яка містить заяву від 20.11.2014 р. ОСОБА_1, що мешкає за адресою АДРЕСА_1, про прийняття спадщини. Інші заяви про прийняття або про відмову від спадщини до нотаріальної контори не надходили. Заповіт від імені ОСОБА_2 не посвідчувався нотаріальною конторою. Вказане підтверджується інформаційною довідкою зі спадкового реєстру від 20.11.2014 р.

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_2, його батьками були ОСОБА_14 та ОСОБА_3.(а.с.8)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_24 (позивача по справі), її батьками були ОСОБА_4 та ОСОБА_6, які перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. (а.с.13,16)

Згідно свідоцтва про шлюб ОСОБА_24 уклала шлюб із ОСОБА_20 та почала носити прізвище «Завадовська» (а.с.14)

Згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 22 червня 2015 року за № 01-29/3- 1298 в архівному фонді Харківської духовної консисторії у метричній книзі Іоанно-Предтеченської церкви села Лютівка Богодухівського повіту є метричний запис номер 70 про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 року та хрещення 05 грудня 1912 року ОСОБА_4 (батька позивача), батько якого - селянин села Лютівка ОСОБА_11 та мати ОСОБА_5.(а.с.18)

Згідно архівної довідки Державного архіву Харківської області Харківської обласної державної адміністрації від 07 квітня 2015 року за № 01-29/3-138- 150 в архівному фонді Харківської духовної консисторії у метричній книзі Іоанно-Предтеченської церкви села Лютівка Богодухівського повіту Харківської губернії, є запис про народження ІНФОРМАЦІЯ_7 року та хрещення 30 березня 1897 року ОСОБА_6, де зазначено батько якої, селянин села Лютівка ОСОБА_12, мати - ОСОБА_13, матері спадкодавця ОСОБА_2, яка померла, згідно свідоцтва про смерть ІНФОРМАЦІЯ_6 року. Батько ж ОСОБА_2 - ОСОБА_14 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, згідно свідоцтва про смерть (а.с.20,26,27)

Згідно свідоцтва про народження ОСОБА_8, вбачається, що її батьками були ОСОБА_15 та ОСОБА_25, що підтверджує її родиний зв»язок із батьком позивача ОСОБА_4, а саме, що вони брат та сестра. (а.с.30). ОСОБА_8 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.31)

Родинні відносини між позивачем та спадкодавцем також підтверджується листуванням та фотографією (а.с.32-48,53,54)

Згідно рішення Комінтернівського районного суду м.Харкова від 05.07.2004 року, було встановлено піклування стосовно сина ОСОБА_8 - ОСОБА_26, опіку здійснювала позивач ОСОБА_1, якій в свою чергу ОСОБА_8 заповіла усе своє майно (а.с.55-57)

Для з"ясування розбіжностей щодо житлової та загальної площі спірного будинку судом була винесена ухвала та витребувано для долучення до матеріалів справи копія інвентарізаційної справи будинку, але ухвала суду від 22.01.2016 року до закінчення розгляду справи не була виконана відповідачем з невідомих причин. Але згідно довідки, виданої КП Харківське міське БТІ від 04.05.2016 року № 1501463, по обстеженню житлового будинку станом на 21.04.2016 року встановлено, що житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2, був збудований в 1948 році, належить на праві приватної власності ОСОБА_2, житлова площа становить 30,6 кв.м., загальна площа 51,4 кв.м.. Відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи відсутні обтяження/обмеження об"єкту. Згідно діючій інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об"єктів нерухомого майна, не належить до самочинного будівництва індивідуальні житлові будинки, господарчі будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 05.08.1992 року ,таким чином змінився склад будівель та загальна площа житлового будинку літ. А-1 становить 51,4 кв..м., житлова площа будинку складає 30,6 кв.м..

Відповідно до пояснень позивача та свідків, які є сусідами померлого ОСОБА_2 та родичами позивачки, позивачка є племінницею, а спадкодавець ОСОБА_2 двоюрідним дядьком позивачу. Підтвердженням їх зі спадкодавцем родиних відносин, позивач надала фотокартку, з зображенням матері ОСОБА_2 разом з її батьками та тіткою, документи на ім'я ОСОБА_2 посвідчення, ідентифікаційний номер, грамоти, що зберіглись у неї в підтвердження їх спілкування за життя із спадкодавцем.

Суд приймає до уваги пояснення допитаних свідків по справі, вивчивши в судовому засіданні надані позивачем оригінали документів, вважає доведеним, що позивачка є племінницею, а спадкодавець ОСОБА_2 двоюрідним дядьком позивачу.

Відповідно до ст. 1265 ЦК України у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа..

Таким чином, суд приходить до висновку, що встановлення факту родинних відносин між прозивачем та спадкодавцем, залежить виникнення спадкових прав у позивача, зокрема прав та обов'язків спадкоємця за законом п"ятої черги на спадщину ОСОБА_2

Встановлення вищевказаного факту не суперечить вимогам ст. 256 ЦПК України, а зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 в частині встановлення факту родинних відносин.

Суд приймає до уваги, надані докази та пояснення сторони позивача ОСОБА_1 про прийняття спадку, який належав ОСОБА_2, шляхом подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори в належний строк, інших спадкоємців, згідно повідомлення нотаріуса не зверталось.

Як вбачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.05.2015 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_2, у зв»язку із незбереженням в повному обсязі документів в підтвердження їх родинних стосунків, в зв'язку з чим відсутні правові підстави для видачі свідоцтва про право на спадщину. (а.с.9)

Статтею 328 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за законом відповідно до ст. 1217 Цивільного кодексу України. У відповідності до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщину після померлого ОСОБА_2 позивач прийняла, що підтверджується матеріалами справи, а саме зверненням до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов'язання встановлено законодавством, у зв'язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєстрації цього майна.

Таким чином, суд вбачає встановленим, що позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, та має право на отримання житлового будинку, так як прийняла спадщину у встановлений ст. 1270 ЦК України строк, однак позбавлена можливості отримати свідоцтво про право на спадщину через відсутність підтвердження в повному обсязі родинних відносин із спадкодавцем, тому суд вважає, що є наявні підстави для визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за законом на будинок АДРЕСА_2

Таким чином, оцінюючи в сукупності надані докази в процесі розгляду справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги є мотивованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 182, 328, 1216, 1217, 1218, 1265, 1270, 1297 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Харківської міської ради про встановлення факту родинних відносин, визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Встановити факт родинних відносин між ОСОБА_1, яка є двоюрідною племінницею ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок, загальною площею 51,4 кв.м. та житловою площею 30,6 кв.м., розташований за адресою АДРЕСА_2, в порядку спадкування за законом після смерті двоюрідного дядька ОСОБА_2, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Харківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги. Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення може бути подана апеляційна скарга протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо воно не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: