Справа № 496/373/16-ц
Провадження № 2/496/552/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2016 року Біляївський районний суд

Одеської області

в складі: головуючого судді - Трушиної О.І.

при секретарі - Поцелуйко К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши який (а.с. 12, 27, 53-55), просить стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 9936,50 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що вона згідно наказу № 613 о/с від 06.12.2010 року ГУМВС була прийнята на посаду завідуючої канцелярії Теплодарського МВ ГУМВС, 12.07.2012 року переведена на посаду старшого інспектора канцелярії Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського р-ну та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області, наказ ГУМВС № 329 о/с. З 16.07.2013 року працювала на посаді діловода канцелярії, згідно наказу ГУМВС № 311 о/с. 06.11.2015 року наказом ГУМВС № 1168 о/с її було звільнено за п. 1 ст. 40 КЗпП України в звязку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників, але розрахунки по виплаті заробітної плати в день звільнення, що передбачено ст. 116 КЗпП України, не були проведені. Після звернення до суду з вказаною позовною заявою, 11.03.2016 року на її картковий рахунок надійшли кошти від відповідача у розмірі 5344,84 грн. у вигляді середньомісячного заробітку за листопад 2015 року та компенсації за невикористану відпустку. Позивачка просить відшкодувати їй грошову компенсацію за весь час затримки по день фактичного розрахунку, тобто з 01.12.2015 року по 11.03.2016 року у розмірі 9936,50 грн. У звязку з викладеним вона звернулася з позовом до суду.

У судовому засіданні ОСОБА_1 на задоволенні позову наполягала і пояснила, що вона працювала на посаді діловода канцелярії в Біляївському РВ (з обслуговування Біляївського р-ну та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області і у звязку зі змінами в організації виробництва і праці її було звільнено 06.11.2015 року, але з наказом про звільнення і з розрахунком вона не була ознайомлена, а також при звільненні їй не було виплачено остаточного розрахунку по заробітній платі при звільненні, на звернення щодо отримання довідки про заборгованість відповіді не було. Просила суд задовольнити уточнені позовні вимоги в повному обсязі, стягнувши з відповідача на її користь 9936,50 грн.

Представники Ліквідаційної комісії Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області - ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнали, подали заперечення на позов і просили відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у запереченні. Згодом представники відповідача до судового засідання не зявилися, хоча були повідомлені належним чином про день розгляду справи, повідомлення про причини неявки від них не надходило.

Вислухавши пояснення позивачки, представників відповідача, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Як встановлено у судовому засіданні, ОСОБА_1 працювала на посаді діловода канцелярії Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області, згідно наказу № 311 о/с від 16.07.2013 року, про що свідчить запис в трудовій книжці серії БТ-І № 3994488 (а.с. 9-11).

Наказом № 1168 о/с від 04.11.2015 року ОСОБА_1 було звільнено 06.11.2015 року з посади діловода канцелярії Біляївського РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеські області на підставі п. 8 р. ХІ ЗУ «Про національну поліцію» та п. 1 ст. 40 КЗпПУ у звязку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, скорочення чисельності або штату працівників, що підтверджується витягом з вищевказаного наказу (а.с. 8).

При звільненні позивачці ОСОБА_1 не було виплачено остаточного розрахунку, який було перераховано на картковий рахунок позивачки лише 11 березня 2016 року.

Відповідно до вимог ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вигляді, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов'язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Відповідно до ст. 2 ЗУ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати" визначає, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати проводиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів.

Згідно п. 3 Постанови №159 від 21 лютого 2001 року Кабінету міністрів України Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати передбачено компенсацію грошових доходів, а саме заробітної плати. Компенсації підлягають грошові доходи населення разом із сумою індексації, що отримані у гривнях на території України та не мають разового характеру.

Середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні розраховується згідно Порядку, затвердженого Постановою КМУ № 100.

Виходячи з п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Розмір середньоденної заробітної плати позивачки складає 141,95 грн. Згідно Постанови КМУ №100 враховуються число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком, при цьому ст. 117 КЗпП України передбачає виплату середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Кількість робочих днів за період з 01.12.2015 року по день отримання грошових коштів складає 70 днів (в межах заявлених позивачкою позовних вимог). Таким чином, розмір середньої заробітної плати за весь час затримки заробітної плати становить 9936,50 грн. (70х141,95).

У відповідності до постанови КМУ від 08 лютого 1995 р. № 100 Біляївським РВ ГУМВС України в Одеській області ОСОБА_1 було нараховано: грошову компенсацію у розмірі середньомісячної заробітної плати - 3051,93 грн., компенсацію за невикористані відпустки за 30 діб 3581,10 грн., здійснено перерахунок за листопад 2015 року 6,52 грн., всього нараховано 6639,55 грн, утримано податків 1294,71 грн., а тому сума виплат складає 5344,84 грн., та вказану суму перераховано Ліквідаційною комісією Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області на картковий рахунок позивачки 11.03.2016 року, що підтверджується відомістю (а.с. 40), цю обставину також підтвердила позивачка у судовому засіданні.

Відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», суд, установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. У разі непроведення розрахунку у зв'язку із виникненням спору про розмір належних до виплати сум вимоги про відповідальність за затримку розрахунку підлягають задоволенню у повному обсязі, якщо спір вирішено на користь позивача або такого висновку дійде суд, що розглядає справу. При частковому задоволенні позову працівника суд визначає розмір відшкодування за час затримки розрахунку з урахуванням спірної суми, на яку той мав право, частки, яку вона становила у заявлених вимогах, істотності цієї частки порівняно із середнім заробітком та інших конкретних обставин справи.

Посилання представників відповідача на те, що розрахунки по звільненим особам по заробітній платі та іншим платежам здійснювалися в порядку черговості та в межах державних надходжень, що надходили з МВС України, а також те, що Біляївський РВ фінансується виключно за кошти державного бюджету України, у зв»язку з чим розрахунок з позивачкою не був проведений вчасно, суд до уваги не приймає, оскільки відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, судом встановлено, що з моменту звільнення та по 11.03.2016 року позивачці не виплачено остаточний розрахунок, та оскільки позивачка знаходилася в трудових відносинах з Біляївським РВ (з обслуговування Біляївського району та м. Теплодар) ГУМВС України в Одеській області, середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку у розмірі 9936,50 грн. підлягає частковому стягненню з відповідача на користь позивачки.

Відповідно до листа № 237/18/02 від 25.05.2016 року Міського центру зайнятості м. Теплодар виплату по безробіттю безробітній ОСОБА_1 було розпочато з 18.12.2015 року, і за період з грудня 2015 року по березень 2016 року їй нараховано 7884,71 грн., а саме: у грудні 2015 року 1082,22 грн., у січні 2016 року 2396,33 грн., у лютому 2016 року 2241,73 грн, у березні 2016 року 2164,43 грн., а за період з квітня 2016 року по травень 2016 року нараховано 3030,20 грн., а саме: у квітні 2016 року 1855,22 грн., у травні 2016 року 1174,98 грн. (а.с. 69-71).

Таким чином, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку за період з грудня 2015 року по 11 березня 2016 року у розмірі 3448,20 грн., яка складається з наступного: 9936,50 грн. 6488,30 грн. (1082,22 + 2396,33 + 2241,73 + 768,02 (2164,43:31=69,82, 69,82х11= 768,02) = 3448,20 грн., тобто за вирахуванням допомоги по безробіттю.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 116, 117 КЗпП України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Ліквідаційної комісії Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні задовольнити частково.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки остаточного розрахунку при звільненні у розмірі 3448,20 грн.

В іншій частині позовну заяву залишити без задоволення.

Стягнути з Ліквідаційної комісії Біляївського РВ ГУМВС України в Одеській області на користь держави судовий збір у розмірі 275,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, до апеляційного суду Одеської області, через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Біляївського районного суду

Одеської області: ОСОБА_4