Справа № 297/306/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Берегово

Берегівський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого Ільтьо І. І.,

при секретарі Куні О. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Берегово цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позовні вимоги мотивує тим, що з відповідачем ОСОБА_2 вона уклала шлюб 24.09.2011 року. Від цього шлюбу у них народилася донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З відповідачем бажає розірвати шлюб по причині, що вони тривалий час не розуміють одне одного, мають різні характери та погляди на життя. Сімейне життя за час проживання різко погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Зазначає, що з грудня 2015 року вона з донькою переїхала проживати до своїх батьків, і з того часу з відповідачем шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Таким чином, збереження шлюбу є неможливим, шлюб виявився помилковим, існує лише формально, а тому просить шлюб розірвати.

Також, позивачка просить залишити проживати з нею малолітню доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, мотивуючи вимоги тим, що у січні 2016 року вона повідомила відповідачу про свій намір переїхати на проживання разом з донькою до м. Запоріжжя, де проживає її тітка, оскільки там більше можливостей для працевлаштування. Однак, відповідач не дозволяє їй забрати доньку з собою, оскільки вважає, що за його місцем проживання існують всі умови для нормального розвитку та зростання їхньої доньки. Враховуючи вік малолітньої доньки, її прихильність до неї як матері та інші обставини, що мають значення, просить суд залишити проживати малолітню доньку разом з нею.

До початку розгляду справи ОСОБА_2 звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини. Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом ОСОБА_1 обґрунтовує тим, що 24.09.2011 року він уклав шлюб з ОСОБА_1. Від цього шлюбу у них народилася донька: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сімейне життя між ними за час проживання різко погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. З літа 2015 року відповідачка почала висловлювати своє невдоволення, а саме, їй не подобалося те, що він постійно знаходиться на роботі, недостатньо приділяє часу сім'ї та доньці, а також те, що він недостатньо заробляє коштів для утримання родини. У грудні 2015 року відповідачка забравши доньку повернулася проживати до своїх батьків. Вже у січні 2016 року відповідачка заявила, що вона має намір переїхати жити разом з донькою до м. Запоріжжя, де проживає її тітка, оскільки там є більше можливостей для працевлаштування. В зв'язку з наведеними вищенаведеними обставинами, просить суд залишити проживати малолітню доньку разом з ним.

Ухвалою Берегівського районного суду від 04.04.2016 року зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини об'єднано в одне провадження з первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1 в судове засідання не з'явилася, однак подала заяву в якій просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити в повному обсязі.

Відповідач за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій первісний позов ОСОБА_1 в частині розірвання шлюбу визнав та не заперечив проти задоволення, однак в частині визначення місця проживання дитини з відповідачкою заперечив та просив в цій частині відмовити. Поданий ним зустрічний позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник третьої особи, служби у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак подав заяву, згідно якої просив розглянути справу у його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, мотиви та причини розірвання шлюбу, суд вважає, що первісний позов слід задовольнити частково, а зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої доньки слід задовольнити повністю, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 24.09.2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Мочолянської сільської ради Берегівського району, актовий запис №2. (а.с.27).

Від шлюбу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 народилася донька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1, яка проживає разом з батьком (а.с. 8).

Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

В силу ст. 112 Сімейного Кодексу України, шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення.

За таких обставин, у суду немає підстав для вжиття заходів для примирення подружжя, оскільки це буде суперечити моральним засадам суспільства і інтересам подружжя, а тому відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України такий шлюб розривається судом.

В судовому засіданні достовірно встановлено, що між сторонами припинилися шлюбні відносини, і сім'я фактично перестала існувати, що дає для суду підстави вважати, що припинення шлюбних відносин між сторонами носить не тимчасовий, а постійний характер, що унеможливлює їх примирення.

Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 24 постанови від 12 червня 1998 року № 16 "Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України", вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (в тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, суд виходячи із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей повинен постановити рішення, яке відповідало б інтересам неповнолітніх. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Берегівської райдержадміністрації, ОСОБА_2 проживає разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 в житловому будинку садибного типу, загальною площею 53 кв. м. у АДРЕСА_1, Берегівського району. Будинок складається з двох жилих кімнат, ванної кімнати, коридору. Біля будинку є господарські споруди. Жилі та інші приміщення облаштовані меблями, є необхідна побутова техніка, створені належні умови для проживання та виховання дитини, її фізичного та психічного розвитку. ОСОБА_2 працює у відділі прикордонної служби «Бадалово» Мукачівського прикордонного загону Західно регіонального управління Державної прикордонної служби України.

Крім того, з вищезазначеного висновку органу опіки та піклування Берегівської райдержадміністрації вбачається, що мати малолітньої ОСОБА_1 виїхала до м. Запоріжжя, де по сьогоднішній день і перебуває.

На підставі вищенаведеного, суд вважає можливим задовольнити частково первісний позов в частині розірвання шлюбу, а також за необхідне в інтересах малолітньої дитини задовольнити зустрічний позов про визначення місця проживання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з батьком - ОСОБА_2.

Керуючись ст.ст.104, 112, 161 СК України, та керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 60, 209, 197 ч. 2, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини - задовольнити частково.

Шлюб, між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований 24 вересня 2011 року у виконавчому комітеті Мочолянської сільської ради Берегівського району, актовий запис №2 - розірвати.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа без самостійних вимог служба у справах дітей Берегівської районної державної адміністрації про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Встановити місце проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ільтьо І. І.