Справа № 523/347/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"02" червня 2016 р. м. Одеса

Суворовський районний суд міста ОСОБА_1, в складі:

головуючого судді Малиновського О.М.,

при секретарі - Шевчук М. Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду № 15, в м. Одеса, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про поділ спільної сумісної власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовними вимогами, в яких просить поділити між нею та відповідачем спільне майно, яке було придбано її чоловіком ОСОБА_3 під час їх шлюбу, визнавши в рівних частках за нею та відповідачем право власності на одноквартирний житловий будинок під № 9 по провулку 2-му Стаханівському в м. Одесі.

Позовні вимоги мотивовані тим, що вказане вище нерухоме майно було придбано ОСОБА_3 під час шлюбу та на думку позивача є їх спільною сумісною власністю. Відповідач в добровільному порядку відмовляється поділити майно. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

В судове засідання позивач не зявилась. Представник позивача ОСОБА_1 предявленні позовні вимоги підтримав.

Відповідач - ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Судова повістка з зазначенням дати та часу розгляду справи направлялась належним чином. Направив на адресу суду заяву, в якій предявленні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволенню позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного висновку.

Матеріалами справи встановлено, що сторони по справі перебували в шлюбі з 25.04.1990 року, який було зареєстровано Відділом ЗАГС Жовтневого району м. Одеси, актовий запис № 202, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб. Під час перебування в зареєстрованому шлюбі у сторін народилось двоє дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 На даний час сторони продовжують перебувати в зареєстрованому шлюбі.

На підставі матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_3 під час перебування в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 придбав будинок під № 9 по провулку 2-му Стаханівському в м. Одесі. Дана обставина підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 15.10.1999 р., реєстровий номер 1312, який було укладено між ОСОБА_6 та ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжями за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 71 СК України, неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частина 5 цієї статті визначає, що присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок.

Як зазначено в п.25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4,5 ст. 71 СК щодо обовязкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

З урахуванням фактів встановлених в судовому засіданні, приймаючи до уваги визнання позову відповідачем, виходячи з того, що спірний будинок було придбано під час перебування сторін в зареєстрованому шлюбі, то в силу закону даний будинок є спільною сумісною власністю подружжя, а саме ОСОБА_2 та ОСОБА_3 При відсутності заявлених позовних вимог про реальний поділ нерухомого майна (у випадку можливості), або вимог про грошову компенсацію, суд вважає, що предявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом визнання в рівних частках за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності на житловий будинок.

Згідно ст.88 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам суд стягує з відповідача на користь позивача понесені та документально підтвердженні судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2500 гривень.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.60,70,71 СК України; керуючись ст.ст. 10,11,57,61,63,64,88,209, 212-215,218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 задовольнити.

Поділити спільне сумісне майно подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_3.

Визнати за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 право власності, в рівних частках по 1/2 частині на одноквартирний житловий будинок під № 9 по провулку 2-му Стаханівському в місті ОСОБА_1, загальною площею 70,5 кв.м., в тому числі житловою 22,4 кв.м., припинивши право спільної сумісної власності подружжя на вказаний будинок.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 2500 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційний суд Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня оголошення рішення суду.

Суддя