Ухвала

іменем україни

6 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до житлово-будівельного кооперативу «Лепсе-4» про визнання наказів недійсними та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Cвятошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2014 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом, у якому просила зобов'язати житлово-будівельний кооператив «Лепсе-4» (далі - ЖБК «Лепсе-4») надати документ про розмір її посадового окладу діловода ЖБК «Лепсе-4» на день звільнення 31 грудня 2006 року, документ розрахунку належних їй сум при звільненні, визнати недійсним п. 2 наказу ЖБК «Лепсе-4» від 10 липня 2013 року № 10 в частині вказівки розміру її посадового окладу у розмірі 299 грн 46 коп., визнати недійсним п. 3 наказу ЖБК «Лепсе-4»від 10 липня 2013 № 10 щодо зміни істотних умов праці при її поновленні на роботі за рішенням суду, стягнути з відповідача середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року про негайне поновлення її на роботі за період з 27 грудня 2012 року по 10 липня 2013 року та відшкодувати завдану їй моральну шкоду.

Позивач ОСОБА_6 посилалася на те, що відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року її було поновлено на роботі у ЖБК «Лепсе-4» на посаді діловода з 31 грудня 2006 року.

Указане рішення підлягало негайному виконанню, однак воно було виконано лише 10 липня 2013 року, а тому позивач вважала, що відповідач повинен їй сплатити середній заробіток за вимушеного прогулу. Крім того, при поновленні її на посаді діловода судом не встановлювався розмір посадового окладу у розмірі 299 грн 46 коп., а тому вказівка про це у п. 2 наказу ЖБК «Лепсе-4» є недійсною. Також пунктом 3 вищевказаного наказу були змінені істотні умови її праці (режим роботи), чим порушено положення ч. ч. 3, 4 ст. 32 КЗпП України.

Рішенням Cвятошинського районного суду м. Києва від 12 листопада 2013 року позов ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з ЖБК «Лепсе-4» на користь ОСОБА_6 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі за період з 27 грудня 2013 року по 10 липня 2013 у розмірі 1 705 грн 62 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. У решті позову відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі скасовано та в цій частині провадження у справі закрито. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Указані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Судами попередніх інстанцій було встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року у справі № 2608/9470/12 за позовом ОСОБА_6 до ЖБК «Лепсе-4», ОСОБА_7, треті особи:прокуратура м. Києва, Святошинський районний центр зайнятості м. Києва, Святошинське районне управління Пенсійного фонду України, ОСОБА_8, про визнання незаконним наказу про звільнення з роботи, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оплату лікарняних листів, компенсацію втрати частини заробітної плати, зобов'язання внести скориговані дані до системи персоніфікованого обліку, відшкодування моральної шкоди, позов задоволено частково (а. с. 39-46). Визнано незаконним наказ ЖБК «Лепсе-4» від 27 грудня 2006 року № 10 про звільнення ОСОБА_6 з посади діловода з 31 грудня 2006 року за п. 1 ст. 40 КЗпП України. Поновлено на роботі ОСОБА_6 на посаді діловода ЖБК «Лепсе-4» з 31 грудня 2006 року. Стягнуто з відповідача на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 1 січня 2007 року по 26 грудня 2012 року (включно) у розмірі 19 569 грн 06 коп. та 65 грн 10 коп. в рахунок оплати лікарняних листків з тимчасової непрацездатності за період з 23 грудня 2006 року по 31 грудня 2006 року (включно) без утримання податку та інших обов'язкових платежів, а також 5 000 грн на відшкодування моральної шкоди. У резолютивній частині рішення суду також зазначено про негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_6 на роботі та стягнення з відповідача на її користь заробітної плати за один місяць у розмірі 299 грн 46 коп.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 23 квітня 2013 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 26 грудня 2012 року змінено в частині розміру моральної шкоди.

Відповідно до наказу ЖБК «Лепсе-4» від 10 липня 2013 року № 1 ОСОБА_6 була поновлена на роботі у ЖБК «Лепсе-4» на посаді діловода з 31 грудня 2006 року з посадовим окладом 299 грн 46 коп. та встановлено неповний робочий тиждень 10 робочих годин (а. с. 11).

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки рішення Святошинського району м. Києва від 26 грудня 2012 року в частині поновлення на роботі ОСОБА_6 підлягало негайному виконанню, однак фактично було виконано 10 липня 2013 року, то з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки його виконання.

Апеляційний суд не погодився з таким висновком суду першої інстанції та дійшов висновку про закриття провадження у справі у цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України з огляду на те, що для вирішення цих вимог позивач повинна була звернутися із заявою до Святошинського районного суду м. Києва в межах цивільної справи про поновлення на роботі, а не шляхом пред'явлення окремого позову. За таких обставин суд вважав, що ці вимоги не підлягають правовому захисту в цьому провадженні.

Однак такий висновок суду не ґрунтується на вимогах закону та зроблений без з'ясування всіх обставин у справі.

За таких обставин ухвала апеляційного суду не може вважатися законною та підлягає скасуванню, а справа передачі на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У той же час при новому розгляді справи, апеляційному суду слід прийняти до уваги правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-648цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 січня 2014 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна А.О. Леванчук А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак Головуючий Судді: