н/п 2/490/1304/2016 Справа № 490/1098/16-ц
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________
17 травня 2016 року м.Миколаїв
Центральний районний суд Миколаївської області в складі:
головуючого - судді Гуденко О.А.
при секретарі - Гудковій Є.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення компенсації,-
У лютому 2016 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва до відповідача про поділ майна подружжя та стягнення компенсації.
Представник позивача надав суду заяву про розглдя справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, протии заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили.
Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду.
Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.
З 24 червня 2004 року по 30 липня 2015 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
В період шлюбу сторони придбали майно, а саме: автомобіль НОМЕР_1 на підставі договору купівлі-продажу від 25.06.2012 року, житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 05.11.2013 року.
Згідно повідомлення Центру №1 надання послуг, пов'язаних з використанням АЗ відділу з обслуговування Миколаївської області ЦБДР та АС при МВС України від 24.10.2015 року, автомобіль НОМЕР_1 з 26.06.2012 р. був зареєстрований за ОСОБА_2 та 05.06.2015 р. зазначений автомобіль знято з обліку для реалізації.
Згідно витягів з інтернет-сайтів, середня ринкова вартість аналогічного транспортного засобу Кіа Ріо, 2012 року випуску станом на час розгляду справи складає приблизно 360 000 грн.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, що підлягає поділу (ст.ст.60,69 СК України, ч.3 ст.368 ЦК України), відповідно до ч.ч.2,3 ст.325 ЦК України можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом, зокрема, об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя, а також ним можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.
Відповідно до правил ст. 57, 62 Сімейного кодексу України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування.
Якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Згідно роз'яснень, викладених у п. 30 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року у випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Згідно зі ст. 60 СК України, вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог пунктів 2,4 ст. 65 СК під час укладання договорів одним з подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Тобто зазначені норми матеріального права презюмують факт спільної сумісної власності подружжя , доки не доказано інше кимось із подружжя. Отже обов'язок спростувати презумпцію спільності майна лежить на відповідачеві, який жодних достовірних та допустимих доказів щодо наявності інших обставин, передбачених ст. 57 СК України суду не надав.
Наведені обставини свідчать про те, що зазначений автомобіль майно є спільною сумісною власністю позивача та відповідача.
Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ № 11 від 21.12.2007 р., «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», п. 22 - поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості під час розгляду справи.
Відповідно до положень ст. 70 СК, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини і чоловіка є рівними, за рішенням суду частка майна може бути збільшена, якщо з дружиною або чоловіком проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, є недостатнім для їх розвитку.
Відповідно до ст. 71 СК України та роз'яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділу підлягає лише наявне в натурі спільне майно подружжя на час такого розподілу. Рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК ( 2947-14 ). У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі.
Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Так, суд приймає до уваги зазначену ринкову вартість автомобіля, оскільки інших, більш достовірних доказів щодо реальної ринкової вартості автомобіля на час розгляду справи або на час відчуження спільного автомобіля, відповідач суду не надав та доводи позивача не спростував.

Враховуючи наведені обставини та положення ст.60, 61,63,70,71 СК України, суд вважає за необхідне розділити майно, придбане в період шлюбу, виділивши у власність позивачу ? частину житлового будинку АДРЕСА_1.

Крім того, оскільки автомобіль, який є спільною сумісною власністю подружжя, відчужено на час розгляду справи відповідачем, а за такого з нього слід стягнути на користь позивача 1/2 частину дійсної ринкової вартості майна, а саме 183 112,50 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя та стягнення компенсації - задовольнити.

Провести поділ спільного майна ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

Залишити у власності ОСОБА_2 ? частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1.

Стяннути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію у сумі 183 112 грн. 50 коп.

Стяннути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1378 грн. 00 коп.

Заява про перегляд заочного рішення суду може бути подана відповідачем протягом десяти днів з моменту отримання копії рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя О.А. Гуденко