Провадження № 2/369/344/16
УХВАЛА

Іменем України

12.04.2016 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі головуючої судді Ковальчук Л.М., при секретарі Кондратенко М.Л., розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, заборгованості по авансовим звітам, компенсації за затримку виплати заробітної плати та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні суду знаходиться дана цивільна справа.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з клопотанням про забезпечення доказів.

Заявлене клопотання представник позивача ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що оскільки відповідач добровільно не надав позивачу довідку про заборгованість по виплаті заробітної плати та довідку про заборгованість по виплаті інших коштів, а також враховуючи, що відповідно до наданої відповідачем довідки № 36 від 10 листопада 2015 року незрозуміло за який саме період позивач мав заробітну плату в 0,00 грн., тому відповідно до вимог ст. ст. 27, 38, 66, 64 ЦПК України просив зобовязати відповідача надати суду довідку про щомісячні нарахування позивачу заробітної плати за період з 11 грудня 2013 року по 24 червня 2014 року; зобовязати відповідача надати суду довідку про щомісячні виплати та/або перерахування на банківський рахунок заробітної плати позивачу із зазначенням сум та дат усіх перерахувань; зобовязати відповідача надати суду довідку про перерахування позивачу коштів відповідно до рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 06 листопада 2014 року по справі № 369/9397/14-ц за період з 11 грудня 2013 року по 24 червня 2014 року із зазначенням сум та дат усіх перерахувань.

У судовому засіданні представник позивача клопотання про забезпечення доказів підтримав.

У судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення клопотання про забезпечення доказів.

Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання представника позивача ОСОБА_1 про витребування доказів не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 133 ЦПК України особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим, або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів.

Згідно вимог ст. 134 ЦПК України у заяві про забезпечення доказів повинні бути зазначені докази, які необхідно забезпечити, обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами, обставини, які свідчать про те, що подання потрібних доказів може стати неможливим або ускладненим, а також справа, для якої потрібні ці докази або з якою метою потрібно їх забезпечити.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 135 ЦПК України питання про забезпечення доказів вирішується ухвалою.

Відповідно до ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, заборгованості по авансовим звітам, компенсації за затримку заробітної плати та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що 24 червня 2014 року її було звільнено з роботи у зв'язку з поданою заявою про звільнення та видано на руки трудову книжку, але заробітну плату не було виплачено та не надано довідку про стан заборгованості в день звільнення. В прохальній частині позовної заяви позивач просила стягнути із відповідача на її користь 5133 грн. 84 коп. нарахованої, але не виплаченої заробітної плати при звільненні, 1946 грн. 34 коп. заборгованості по авансовим звітам, 42742 грн. 81 коп. середнього заробітку за період затримки виплати коштів при розрахунку, 2968 грн. 22 коп. компенсації за затримку виплати заробітної плати, 10000 грн. моральної шкоди, а також просила зобовязати ОСОБА_2 підприємство дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» надати їй довідку про нараховану та не виплачену їй заробітну плату станом на 30 вересня 2015 року.

Звертаючись до суду з клопотанням про забезпечення доказів, представник позивача лише зазначив, що відповідач ОСОБА_2 підприємство дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» добровільно не надав позивачу довідку про заборгованість у виплаті заробітної плати та довідку про заборгованість у виплаті інших коштів, а відповідно до наданої довідки № 36 від 10 листопада 2015 року незрозуміло за який саме період позивач мав заробітну плату в 0 грн.. На усні звернення ОСОБА_1 до адміністрації Державного підприємства дорожнього зв'язку, інформаційного забезпечення та автоматики «Укрдорзв»язок» про видачу довідки про заборгованість, відповідач не здійснив будь-яких дій та довідку про заборгованість по виплаті заробітної плати не видав. Враховуючи викладене та на підставі вимог ст. ст. 27, 38, 66, 64 ЦПК України представник позивача просив витребувати необхідні докази по справі.

Однак, всупереч вимогам ст. 134 ЦПК України, представник позивача, звертаючись до суду з вказаним клопотанням про забезпечення доказів, не зазначив суду про обставини, які б свідчили про те, що подання вказаних доказів є неможливим і ускладненим, а також не вказав на обставини, що можуть бути підтверджені цими доказами.

Також слід зазначити, що звертаючись із клопотанням про забезпечення доказів представник позивача ОСОБА_1 не врахував, що вказане клопотання було заявлено після того, як суд закінчив з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами і в переході до судових дебатів оголосив перерву.

За таких обставин, суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання представника позивача ОСОБА_1 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 131, ч. 1 ст.133, ст. 134, ч. 4 ст. 135, ст. 192 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення доказів відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Київської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги.

Суддя Л.М. Ковальчук