Справа № 131/472/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.04.2016

Іллінецький районний суд Вінницької області в складі:

Головуючого судді Димбіцького Ю.В.

при секретарі Телевань С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Іллінці цивільну справу за позовом адвоката ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення моральної шкоди, заподіяної внаслідок злочинних дій, та судових витрат, ціна позову 27000 грн.,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому вказав, що вироком Липовецького районного суду Вінницької області від 04 вересня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.121 КК України, та призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_3 було звільнено від покарання з випробуванням з іспитовим строком 3 роки.

Цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 в кримінальному провадженні про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, на підставі ст. ст. 10, 11, п. 5 ч 1 ст. 207 ЦПК України, було залишено без розгляду в зв'язку з тим, що обвинуваченим ОСОБА_3 під час розгляду кримінального провадження в суді було добровільно відшкодовано частину заподіяної шкоди в сумі 23000 грн., а також взято зобовязання, згідно розписки від 10 липня 2015 року, відшкодувати решту заподіяної ОСОБА_2 шкоди в сумі 27000 грн. до 01 січня 2016 року.

На даний час ОСОБА_3 своє зобовязання про відшкодування решти збитків в сумі 27000 грн. не виконав.

На вимогу ОСОБА_2 виконати своє зобовязання щодо відшкодування решти завданих збитків, обумовлених розпискою від 10 липня 2015 року, ОСОБА_3 не реагує та наміру відшкодовувати їх не має.

Через нанесені ОСОБА_3 тяжкі тілесні ушкодження ОСОБА_2 частково втратив зір (на 50%), втратив працездатність, переніс фізичні, больові та душевні страждання, що порушило його нормальний життєвий уклад та значно погіршило його стан здоров'я, що, в свою чергу, заподіяло моральну шкоду, яку ОСОБА_2 оцінює в 50000 грн.

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитки у результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав. Тому ОСОБА_2 просить суд стягнути з ОСОБА_3 на свою користь 27000 грн. моральної шкоди та понесені ним у справі судові витрати та витрати на правову допомогу адвоката.

В судовому засіданні ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 та сам ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали, просять суд їх задовольнити із викладених у позовній заяві мотивів.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав лише в частині виплати 27000 грн. моральної шкоди, в решті позовних вимог просить суд відмовити, зазначивши, що він отримує лише 1000 грн. заробітної плати на місяць, при цьому, з нього стягуються ще аліменти.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 із наступних міркувань.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не повязана з розміром цього відшкодування.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, вчиненням злочину, передбаченим ч.1 ст.121 КК України, ОСОБА_2 було заподіяно моральну шкоду, яку оцінено в 50000 грн. Під час розгляду кримінального провадження в суді ОСОБА_3 було добровільно відшкодовано частину заподіяної шкоди в сумі 23000 грн. та взято зобовязання, згідно розписки від 10 липня 2015 року (а.с.12), відшкодувати решту заподіяної ОСОБА_2 шкоди в сумі 27000 грн. до 01 січня 2016 року. Однак до даного часу взятих на себе зобовязань він не виконав.

Тому суд вважає за необхідне відновити порушене право позивача шляхом стягнення з відповідача 27000 грн. відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди, які ОСОБА_3, своєю розпискою від 10 липня 2015 року, зобовязувався сплатити ще до 01 січня 2016 року.

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п. ч.3 ст.79 ЦПК України, до судових витрат серед інших належать і витрати на надання правової допомоги.

Згідно ч.1 ст.56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і законом має право на надання правової допомоги.

Судом встановлено, що таким фахівцем у галузі права, який надавав правову допомогу ОСОБА_2 у кримінальному провадженні та у цій цивільній справі є адвокат ОСОБА_1, що підтверджується, відповідно, копіями угод №107 від 16 травня 2014 року та №200 від 18 лютого 2016 року (а.с.35), копією довіреності ОСОБА_2 на імя ОСОБА_1 (а.с.38) та копією свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №438 від 28 березня 2005 року (а.с.39).

Згідно угоди №107 від 16 травня 2014 року, ОСОБА_2 було сплачено 10000 грн. витрат на правову допомогу адвоката у кримінальному провадженні та, згідно квитанції №200 від 18 лютого 2016 року, 5000 грн. витрат на правову допомогу адвоката у цій цивільній справі (а.с.39).

Таким чином загальні витрати ОСОБА_2 на правову допомогу адвокатом ОСОБА_1, згідно вказаних вище квитанцій, становлять 15000 грн.

Однак, згідно ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З огляду викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача лише 551 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу адвоката у цивільній справі, що буде відповідати часу зайнятості адвоката у судовому засіданні. В задоволені решти витрат на правову допомогу у цивільній справі, які ОСОБА_2 просить стягнути з ОСОБА_3 на свою користь, слід відмовити, оскільки час зайнятості адвоката на надання такої допомоги документально не підтверджений.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат на правову допомогу адвоката слід задовольнити частково, стягнувши з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 10000 гривень витрат на правову допомогу адвоката у кримінальному провадженні та 551 грн. 20 коп. витрат на правову допомогу адвоката у цій цивільній справі, що буде компенсацією понесених ОСОБА_2 судових витрат на юридичну допомогу.

Разом з тим, з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 1378 грн. сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом та 621,80 коп. сплаченого судового збору у кримінальному провадженні.

В решті позовних вимог слід відмовити за їх безпідставністю.

На підставі викладеного, керуючись ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах та адміністративних справах», ст.ст. 22, 23 ЦК України, ст.ст. 56, 79, 88, 209, 212 212 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, жителя ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, 27000 (двадцять сім тисяч) гривень відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням моральної шкоди, 621 (шістсот двадцять одну) гривню 80 коп. сплаченого судового збору у кримінальному провадженні, 10000 (десять тисяч) гривень витрат на правову допомогу адвоката у кримінальному провадженні, 1378 (одну тисячу триста сімдесят вісім) гривень сплаченого при зверненні до суду із цим позовом судового збору та 551 (пятсот пятдесят одну гривню) 20 коп. компенсації витрат на правову допомогу адвоката у цій цивільній справі, а всього, таким чином, 38173 (тридцять вісім тисяч сто сімдесят три) гривні.

В решті позовних вимог відмовити за їх безпідставністю.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Вінницької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Іллінецький районний суд.

Суддя Ю.В. Димбіцький