АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 184/623/14-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/816/К/16 ОСОБА_1
Категорія № 28 ( ІV ) Доповідач Грищенко Н.М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Грищенко Н.М.,

суддів Братіщевої Л.А., Митрофанової Л.В.,

із секретарем Петренко К.І.

за участю: представника позивача - ОСОБА_2 ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 на рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 доОСОБА_4 про відшкодування заподіяних збитків та безпідставно набутих коштів,

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування заподіяних збитків та безпідставно набутих коштів.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй та її дітям ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2006 року належить квартира АДРЕСА_1.

У травні 2011 року позивач вирішила здійснити ремонтні роботи її квартири, тому із відповідачем було досягнуто згоди протягом трьох місяців 2011 року здійснити певні ремонтні роботи. Вона вважає, що фактично між сторонами укладено договір підряду на виконання ремонтних робіт. Для виконання вказаних робіт вона придбала та передала відповідачці будівельні матеріали: лінолеум у кількості, виходячи з розрахунку на 2 спальні та на залу; двері у кількості 7 штук без петель; 6 замків до дверей по ціні 65 грн. за одиницю, з яких залишилося тільки 2 шт., а 4 штуки на суму 260 грн. відповідач забрала собі;клей для шпалер на суму 140 грн., яким також неправомірно заволоділа ОСОБА_4 Для придбання додаткових будівельних матеріалів, які будуть потрібні під час ремонту, та в якості оплати за роботу вона передала відповідачці за період з червня 2011 року і по березень 2012 року 88 000 грн.

Посилаючись на не виконання відповідачем взятих на себе зобовязань та незаконним заволодінням належних їй коштів, після уточнення позовних вимог у квітні 2015 року позивач просила суд стягнути з відповідача ОСОБА_4 на свою користь грошові кошти в сумі 67203 грн. за не виконану належним чином роботу в якості заподіяних збитків, 400 грн. грошової компенсації за майно, яким відповідач заволоділа неправомірно та судові витрати.

Рішенням Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 грошові кошти у сумі 67203 грн. за невиконану належним чином роботу в якості відшкодування заподіяних збитків, грошову компенсацію вартості майна на суму 400 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 676,03 грн.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_4 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 в задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також неповне з'ясування обставин справи.

Зокрема вважає, що судом безпідставно взято до уваги кошторис, який не було складено та підписано відповідачем про обєми та вартість будівельних робіт, оскільки він не містить переліку усіх проведених відповідачем будівельних робіт, не є належним та допустимим доказом. Зазначені в ньому технічні характеристики приміщення не відповідають квартирі позивача, кошторис складено не експертом.

Судом не враховано, що позивач після проведених відповідачем будівельних робіт жодного разу не предявляла до неї вимог про неналежно виконаний ремонт та його невідповідність.

Судом не враховано, що позивач здійснила повне перепланування та ремонт свого домоволодіння, що унеможливило встановлення обєму виконаних ремонтних робіт відповідачем та їх вартість.

Висновок суду про невідповідність виконаних робіт встановлений на припущеннях, без будь-яких доказів

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26.01.2006 року на праві спільної часткової власності ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_7 належить по 1/3 частці , кожному, квартира АДРЕСА_2 ( а.с.6).

Згідно копії товарних чеків убачається що у період з липня 2011 р. по грудень 2011р. були придбані будівельні матеріали ( а.с 14-33).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку що відповідач належним чином не виконала ремонтні роботи в квартирі позивача, що позовні вимоги доведені, тому керуючись ст.ст.837,843,852,854,1212 ЦК України стягнув з відповідача грошові кошти у сумі 67203 грн. та 400 грн. грошової компенсації вартості безпідставно набутого майна.

Однак, колегія суддів не може погодитися із даним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

За вимогами ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для цієї справи. Висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобовязаний зясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обовязково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Проте суд першої інстанції не з'ясував у повній мірі всі обставини, які мають значення для справи, та не виконав усі вимоги цивільного судочинства, у зв'язку із чим рішення в даній справі неможна визнати законним і обґрунтованим.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобовязанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобовязаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Позивачем ОСОБА_2 не надано належних та допустимих доказів, що відповідач ОСОБА_4 збагатилась за її рахунок, безпідставно отримала майно.

Частиною першою статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно із частинами першою та другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Стаття 207 ЦК України передбачає, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК Україні договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із частинами 3, 4 ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводить мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу позивач повинна була довести в судовому засіданні належними та допустимими доказами те, що відповідач ОСОБА_4 отримувала грошові кошті в розмір 67203 грн. без достатніх правових підстав, тобто поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобовязується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобовязується прийняти та оплатити виконану роботу.

Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Із системного аналізу положень ЦК України можна дійти висновку про те, що правочин є достатньою та належною правовою підставою набуття майна (отримання грошей).

Стаття 853 ЦК України передбачає, що замовник зобовязаний прийняти роботу, виконану підрядником відповідно до договору підряду, оглянути її в разі виявлення допущених у роботі відступів від умов договору або інших недоліків негайно заявити про них підрядникові. Якщо замовник не зробить такої заяви, він втрачає право у подальшому посилатися на ці відступи від умов договору або недоліки у виконаній роботі.

Замовник, який прийняв роботу без перевірки , позбавляється права посилатися на недоліки роботи, які могли бути встановлені при звичайному способі її прийняття ( явні недоліки).

У разі виникнення між замовником і підрядником спору з приводу недоліків виконаної роботи або їх причин на вимогу будь-кого з них має бути призначена експертиза.

Частиною 2 ст. 303 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Судом першої інстанції докази були досліджені з порушенням закону, тому апеляційний суд має законні підстави для встановлення обставин, що мають значення для справи, та дослідження й оцінки наявних у справі доказів.

Колегія суддів вважає, що у даному випадку висновки суду першої інстанції про неналежне виконання відповідачем ОСОБА_4 проведених будівельних робіт ґрунтуються на припущеннях. Жодного висновку експерта про якість проведених робіт, їх обєм та вартість затрат у матеріалах справи не міститься.

Крім того, у матеріалах справи не міститься докази про обєми будівельних робіт, які відповідач повинна була виконати, докази фактично виконаних робіт та їх недоліки, в чому вони проявилися, вартість будівельних робіт, строки їх виконання.

Жодних вимог про усунення неналежно виконаних ремонтних робіт позивачем ОСОБА_2 до відповідача ОСОБА_4 , у визначений ст.ст.853,863 ЦК України не заявлялось, вперше до суду із позовом ОСОБА_2 звернулась лише у лютому 2014 року.

У матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких можливо встановити фактичні дані, а саме обсяг будівельних робіт, який повинна була виконати відповідач, їх вартість, строки виконання, порядок оплати та інше.

Колегія суддів не приймає до уваги, як належний та допустимий доказ, смету вартості ремонтних робіт коттеджа, розташованого по вул. Петровського,22-1 , виконану у 2013 році ( а.с.10-13). Оскільки не можливо порівняти обсяг робіт зазначений у сметі із обсягом будівельних робіт, які було обумовлено виконати між сторонами та обсяг фактично виконаних будівельних робіт.

Також, надана сметна документація не містить вартості матеріальних ресурсів ( а.с.12 Расчет 2), для порівняння використаних відповідачем коштів на придбання будівельних матеріалів.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні колегією суддів, позивачем ОСОБА_8 проведено у 2013 році ремонтні роботи по переплануванню будинку, тому встановити обсяг виконаних робіт відповідачем ОСОБА_4 та їх якість не можливо.

За таких обставин, виконуючи повноваження суду апеляційної інстанції, колегія суддів дійшла висновку про те, що в судовому засіданні та матеріалами справи не доведено, що відповідач ОСОБА_4 порушила права позивача ОСОБА_2 та безпідставно отримала грошові кошти, а також що нею проведені ремонтні роботи неналежної якості за завищеними цінами, не виконано усього обсягу будівельних робіт, за які їй були заплачені кошти.

Порушення судом норм процесуального права, а саме, ст. ст. 179, 212, 213, 214 ЦПК України, норм матеріального права, а саме, ст. ст. 837, 1212 ЦК України, у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції й ухвалення нового рішення про відмову ОСОБА_2 у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 303, 307 ч. 1 п. 2, 309 ч. 1 п. 4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області від 17 лютого 2016 року скасувати й ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_2 доОСОБА_4 про відшкодування заподіяних збитків та безпідставно набутих грошових коштів, відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Н.М. Грищенко

Судді: Л.А. Братіщева

ОСОБА_9