УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Кадєтової О.В.,Карпенко С.О.,
Мостової Г.І.,Наумчука М.І.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Ресурс Енерго» про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Еко Ресурс Енерго» до ОСОБА_6 про визнання пунктів договору позики недійсними, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 03 січня 2014 року між нею та ТОВ «Еко Ресурс Енерго» був укладений договір безпроцентної позики, відповідно до умов якого вона передала відповідачу грошові кошти у власність, що еквівалентно 20 925,00 доларів США на день платежу строком на 1 місяць. Однак відповідач лише частково виконав взяті на себе зобов'язання і має заборгованість перед позивачем.

На підставі наведеного та з урахуванням уточнень позовних вимог остаточно просила суд стягнути з ТОВ «Еко Ресурс Енерго» на її користь грошові кошти за договором безпроцентної позики від 03 січня 2014 року у розмірі 443 150,00 грн, індекс інфляції за весь час прострочення в розмірі 248 166,00 грн, пеню за весь час прострочення у розмірі 100 103,36 грн, проценти за користування за весь час прострочення в розмірі 17 665,28 грн, а всього - 812 738,64 грн.

У березні 2015 року ТОВ «Еко Ресурс Енерго» звернулося до суду із зустрічним позовом, посилаючись на те, що оскільки позика надавалася у гривні, то і повернення коштів теж підлягає у гривні. У зв'язку з чим позивач просив визнати недійсними п.п. 4.1, 5.2, 6.1 договору безпроцентної позики № ГД 301114, укладеного 03 січня 2014 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Еко Ресурс Енерго» в частині обов'язку останнього по поверненню боргу у сумі в гривні, еквівалентній 20 925,00 доларів США відповідно до курсу НБУ на день повернення.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Еко Ресурс Енерго» на користь ОСОБА_6 заборгованість за договором безпроцентної позики від 03 січня 2014 року у розмірі 319 376,91 грн та судові витрати на суму 3 654 грн.

Зустрічний позов ТОВ «Еко Ресурс Енерго» задоволено у повному обсязі.

Визнано недійсним п. 4.1, 5.2, 6.1 договору безпроцентної позики № ГД301114, укладеного 03 січня 2014 року між ОСОБА_6 та ТОВ «Еко Ресурс Енерго» в частині обов'язку ТОВ «Еко Ресурс Енерго» по поверненню боргу у сумі в гривні, еквівалентній 20 925,00 доларів США відповідно до курсу НБУ на день повернення. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Еко Ресурс Енерго» судовий збір на суму 243,60 грн.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення з ТОВ «Еко Ресурс Енерго» на користь ОСОБА_6 суми заборгованості за договором безпроцентної позики у розмірі 319 376,91 грн змінено.

Збільшено загальний розмір заборгованості за договором безпроцентної позики від 03 січня 2014 року, що підлягає стягненню з ТОВ «ЕКО Ресурс Енерго» на користь ОСОБА_6 з 319 376,91 грн до 327 488,17 грн.

В іншій частині рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати судові рішення судів попередніх інстанцій та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити і відмовити у задоволенні позовних вимог ТОВ «Еко Ресурс Енерго», мотивуючи свої вимоги порушенням судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Ухвалюючи рішення про повне задоволення зустрічного позову та часткове задоволення первісного позову, суд першої інстанції виходив із того, що грошовою одиницею України є гривня, а предметом зобов'язання між сторонами виступала національна валюта, а не іноземна, тому в силу ст. 1049 ЦК України позика підлягає поверненню саме в гривні.

Змінюючи рішення районного суду в частині стягнення з ТОВ «Еко Ресурс Енерго» на користь ОСОБА_6 суми заборгованості за договором безпроцентної позики суд, апеляційної інстанції виходив з того, що індекс інфляції та проценти за користування позикою пораховані без врахування наявної в матеріалах справи уточненої позовної заяви ОСОБА_6 в редакції від 25 червня 2015 року, яка у порушення ст. 11 ЦПК України не була прийнята судом до уваги.

Проте, колегія суддів не може погодитись з такими висновками судів попередніх інстанцій з огляду на наступне.

Судами встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 03 січня 2014 року ОСОБА_6 та ТОВ «Еко Ресурс Енерго» уклали договір безпроцентної позики (далі - Договір), відповідно до умов якого, ТОВ «Еко Ресурс Енерго» отримало грошові кошти у розмірі 170 330,00 грн, що еквівалентно 20 925,00 доларів США, та зобов'язалось повернути ОСОБА_6 отримані грошові кошти через один календарний місяць з моменту їх отримання.

Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 03 січня 2014 року ОСОБА_6 внесла до каси ТОВ «Еко Ресурс Енерго» грошові кошти у розмірі 170 330,00 грн.

Згідно з п. 4.1 Договору сума позики при поверненні підлягає коригуванню у разі зміни курсу гривні по відношенню до долару США та розраховується з урахуванням зміни курсу гривні по відношенню до долару США і розраховується з урахуванням зміни курсу гривні по відношенню до долару США за курсом НБУ на день повернення позики.

Відповідно до п. 5.2 Договору сума позики підлягає поверненню шляхом її перерахування на поточний рахунок позикодавця або готівкою через касу позичальника, а розмір позики, що підлягає поверненню має складати суму в гривні еквівалентну 20 925,00 доларів США відповідно до курсу НБУ на день повернення.

Пунктом 6.1 Договору, передбачено що у разі прострочення повернення позики (його частини) позичальник зобов'язується оплатити за вимогою позикодавця суму боргу з урахуванням пені у розмірі 17 % річних від простроченої суми в гривні, еквівалентної 20 925,00 доларів США за курсом НБУ на день повернення, а також у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України.

ТОВ «Еко Ресурс Енерго» свої зобов'язання за Договором в установлений строк не виконало.

Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. (ч. 2 ст. 533 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до ст. 6 цього кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України).

Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такий самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається з договору безпроцентної позики сторони при його укладанні визначили порядок повернення позики у грошовому еквіваленті в іноземній валюті, яка підлягає сплаті у гривнях і визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу та визначили розмір пені у розмірі 17 % від простроченої суми в гривні.

Задовольняючи зустрічний позов, суди попередніх інстанцій, у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України належним чином не мотивували та не встановили конкретні правові підстави для визнання недійсними п. п. 4.1, 5.2, 6.1 договору.

Зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень судів попередніх інстанцій із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 26 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко Г.І. Мостова
М.І. Наумчук