Справа № 344/406/16-ц
Провадження № 22-ц/779/1062/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого: Матківського Р.Й.

суддів: Горблянського Я.Д., Ясеновенко Л.В.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» ОСОБА_2, представника ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, з апеляційною скаргою представника ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року з позовом до суду звернувся представник ПАТ КБ «ПриватБанк» та просив стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість у розмірі 27568,04 гривень за кредитним договором від 14 квітня 2008 року.

Заявлені вимоги представник позивача обґрунтував тим, що відповідач зобовязання за договором не виконав, а тому станом на 16 грудня 2015 року має заборгованість у сумі 27568,04 гривень, що складається з наступного: 5002, 95 гривень заборгованість за кредитом; 21014, 23 гривень заборгованість по відсотках за користування кредитом, а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 250 гривень штраф (фіксована частина), 1300, 86 гривень штраф (процентна складова).

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено за спливом позовної давності.

На дане рішення представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, просить його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Представник у скарзі зазначає, що рішення суду є незаконним через неповне зясування обставин справи, що призвело до порушення норм процесуального права, невірного тлумачення і застосування норм матеріального права. Згідно обставин справи кредит підлягав поверненню у строк по 10 квітня 2009 року включно, останнє погашення по кредиту ОСОБА_5 здійснив 26 серпня 2010 року, а Банк з позовом звернувся 15 січня 2016 року, що перевищує передбачену умовою п. 5.7 кредитного договору позовну давність тривалістю 5 років. Однак судом не враховано, що відповідно до ст. 625 і ч.1 ст. 1048 ЦК України Банк має право на одержання від боржника та його поручителя процентів від суми позики, розмір і порядок одержання яких встановлено у договорі, а виходячи із змісту ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, умов грошового зобовязання, що не позбавляє Банк також права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Єдиним законним та обґрунтованим висновком по даній справі є те, що з відповідача на користь Банку підлягають стягненню проценти та неустойка, які нараховані на умовах договору за період невиконання зобовязання, які були складовою заявлених позовних вимог та у задоволенні яких суд першої інстанції відмовив неправомірно.

Вислухавши суддю-доповідача, представника апелянта, яка вимоги скарги підтримала, представника відповідача, який вимоги скарги заперечив, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що у випадку неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Кінцевий термін повернення кредиту сторонами встановлено 10 квітня 2009 року, останній платіж відповідачем проведено 26 серпня 2010 року, а позовна заява подана позивачем до суду 02 листопада 2015 року, тобто за межами строку позовної давності.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 14 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 221492-CRED, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 12000 грн., з кінцевим терміном повернення до 10 квітня 2009 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору.

Як вбачається з розрахунку заборгованості станом на 16 грудня 2015 року відповідач має заборгованість за кредитним договором у сумі 27568,04 гривень, з яких 5002,95 гривень заборгованість за кредитом, 21014, 23 гривень заборгованість по процентах за користування кредитом, 250 гривень штраф (фіксована частина), 1300,86 гривень штраф (процентна складова) (а.с.4).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Як встановлено судом першої інстанції і вбачається із розрахунку заборгованості на а.с. 4, останній платіж по погашенню заборгованості за кредитним договором ОСОБА_5 здійснив 26 серпня 2010 року.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Умовами кредитного договору погашення кредитної заборгованості і строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Таким чином, поряд з визначенням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору.

Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання відповідно до ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст.253 ЦК України ).

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами), починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - ст. 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення заборгованості за кредитом повинно здійснюватися позичальником частинами, а саме не пізніше 15 числа кожного поточного місяця, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Так, судом встановлено, що позичальник почав порушувати графік погашення кредиту з 26 серпня 2010 року та протягом 2010-2015 років кредит не погашав.

З позовом до позичальника, Банк звернувся 15 січня 2016 року, а тому суд першої інстанції правильно вважав, що позивачем пропущено строк позовної давності, про що не заперечив сам апелянт, за вимогами про стягнення простроченої заборгованості, яка існувала станом на 16 грудня 2015 року.

При вирішенні позовних вимог судом правильно визначено характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано оцінку доводам сторін.

Викладені доводи апеляційної скарги перевірені апеляційним судом і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело, або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст. ст. 218, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ КБ «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 05 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Р.Й. Матківський

Судді Я.Д. Горблянський

ОСОБА_6