У х в а л а

іменем україни

01 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Коротуна В.М., Мазур Л.М.,

Нагорняка В.А., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року та касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі - ТОВ «Рада») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 924 грн 89 коп., інфляційні втрати у розмірі 198 грн 94 коп., 3 % річних у розмірі 09 грн 64 коп. та пеню у розмірі 871 грн 09 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1, а ТОВ «Рада» є житлово-експлуатаційною організацією, яка надає житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку, проте відповідачка, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачує позивачу їх вартості, у зв'язку із чим з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2015 року утворилась заборгованість.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року з урахуванням ухвали цього ж суду про виправлення описки від 14 березня 2016 року апеляційну скаргу ТОВ «Рада» задоволено частково, рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Рада» заборгованість за житлово-комунальні послуги у розмірі 745 грн 39 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ТОВ «Рада», посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційних скарг та заперечення ОСОБА_3 на касаційну скаргу ТОВ «Рада», колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга ОСОБА_3 підлягає задоволенню, а касаційна скарга ТОВ «Рада» - частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, виходив з того, що об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «13 квартал» (далі - ОСББ «13 квартал») на законних підставах прийняло на баланс будинок АДРЕСА_1, уклало договори з надання житлово-комунальних послуг з власниками квартир цього будинку, включаючи і відповідача, і з 01 листопада 2014 року вони такі послуги отримують, а відповідач за період з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2015 року повністю оплатив їх вартість.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення місцевого суду та частково задовольняючи позов, виходив з того, що ОСОБА_3 звернулась до ТОВ «Рада» із заявою про розірвання договору у листопаді 2014 року, тому заборгованість, яка виникла за період з листопада по грудень 2014 року, підлягає стягненню, оскільки саме позивач за вказаний період здійснював надання житлово-комунальних послуг; при цьому суд дійшов висновку, що у зв'язку з неналежним виконанням відповідачкою своїх зобов'язань також підлягають стягненню з неї за вказаний період і інфляційні втрати, 3 % річних та пеня.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що 20 жовтня 2004 року між ТОВ «Рада» та ОСОБА_3, яка є власником квартири АДРЕСА_1, було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого позивач надає комунальні послуги та послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, а відповідач своєчасно оплачує надані послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, які передбачені договором.

Згідно з п. 5.10 договору він укладається на три роки з моменту його підписання та вважається продовженим на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до його закінчення (а. с. 7-9).

З відповіді забудовника ПАТ «Позняки-Жил-Буд» на звернення депутата Київської міської ради від 15 жовтня 2014 року вбачається, що ТОВ «Рада» не є балансоутримувачем та управителем будинку АДРЕСА_1, а здійснює його обслуговування на підставі договорів між власниками квартир та нежитлових приміщень. Відповідне рішення Київська міська рада про призначення балансоутримувача вказаного будинку не приймала (а. с. 41-43).

Також з відповіді заступника директора департаменту житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації від 10 лютого 2015 року вбачається, що балансоутримувача вказаного житлового будинку визначають співвласники вказаного будинку (а. с. 32).

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об'єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача, який здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням. Витрати на здійснення цих функцій управління розподіляються між власниками пропорційно площі приміщень, що перебувають у їх власності.

Після прийняття вказаного будинку в експлуатацію ОСББ в ньому протягом двох місяців не було створене, а Київська міська рада своїм рішенням балансоутримувача не призначала.

Судами установлено, що на виконання наказу Господарського суду м. Києва від 20 грудня 2006 року № 3-370 вказаний житловий будинок згідно з актом приймання-передачі від 27 вересня 2014 року прийнято на баланс ОСББ «13-й квартал», а листом від 10 жовтня 2014 року № 56-00/7 ОСББ інформувало Київську міську державну адміністрацію, що балансоутримувачем будинку АДРЕСА_1 є ОСББ «13-й квартал».

Згідно з протоколом № 2/2014 загальних зборів об'єднання співвласників ОСББ «13-й квартал» від 16 жовтня 2014 року було ухвалено, що всі договори, угоди, договірні зобов'язання власників квартир у будинку АДРЕСА_1 та ТОВ «Рада» втратили чинність і кожен власник розриває договірні відносини з ТОВ «Рада»; прийнято будинок АДРЕСА_1 на баланс ОСББ «13-й квартал» та визначено ОСББ балансоутримувачем і управителем будинку АДРЕСА_1; уповноважено правління ОСББ укласти договори з ПАТ «Київенерго» та ВАТ АК «Київводоканал» до 01 листопада 2014 року, про що повідомити ТОВ «Рада» (а. с. 28-29). В подальшому такі договори були укладені ОСББ (а. с. 33-39).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

За приписами ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з актами виконаних робіт, підписаними ОСББ «13-й квартал» та ОСОБА_3, остання підтвердила факт надання їй ОСББ житлово-комунальних послуг за період з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2015 року (а. с. 50-52), за користування якими вона здійснила оплату на рахунок ОСББ, що підтверджується копіями квитанцій (а. с. 53-57).

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що ОСББ «13-й квартал» на законних підставах прийняло на баланс будинок АДРЕСА_1 та уклало договори щодо надання житлово-комунальних послуг з власниками квартир цього будинку, зокрема і з ОСОБА_3, а з 01 листопада 2014 року вона отримувала такі послуги та за період з 01 листопада 2014 року по 31 березня 2015 року повністю оплатила їх вартість на рахунок ОСББ, а тому суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для відмови ТОВ «Рада» у задоволенні позову.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та частково задовольняючи позовні вимоги, при дослідженні доказів у справі, які були досліджені місцевим судом з додержанням норм матеріального та процесуального права, вдався до їх переоцінки, дійшовши помилкового висновку про те, що ОСОБА_3 звернулась до ТОВ «Рада» із заявою про розірвання договору у листопаді 2014 року, а тому заборгованість, яка виникла за період з листопада по грудень 2014 року, підлягає стягненню з неї, оскільки саме позивач за вказаний період здійснював надання житлово-комунальних послуг.

Ураховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що під час встановлення фактичних обставин справи судом першої інстанції дотримані норми процесуального права, рішення суду відповідає вимогам матеріального права, а тому скасоване апеляційним судом помилково.

Відповідно до положень ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на вищевикладене та керуючись ст. ст. 336, 339, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3 задовольнити.

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 02 грудня 2015 року скасувати, а рішення Дарницького районного суду м. Києва від 01 липня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А. Нагорняк

Т.О. Писана