справа № 208/3391/16-ц
№ провадження 2/208/1838/16
РІШЕННЯ

Іменем України

03 червня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська у складі: судді Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договору купівлі-продажу дійсним,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем ОСОБА_2 12.12.2013 року укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, згідно якого відповідач продав, а позивач придбала нерухоме майно квартира АДРЕСА_1. Зазначений договір підлягає нотаріальному посвідченню, проте відповідач відмовляється посвідчити договір у нотаріуса, через що вона змушена звернутись до суду для вирішення даного питання у судовому порядку.

Позивач в судове засідання не зявилась, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі, відповідач в судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить суд слухати справу у судовому засіданні за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини

12 грудня 2013 року між позивачем та відповідачем в простій письмовій формі був укладений договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2. Зазначена квартира, на час продажу, належала відповідачці на підставі свідоцтва про право власності від 11.10.1995 року виданого Відділом обліку та розподілу житлової площі міськвиконкому, згідно розпорядження №7103 від 11.10.1995 року, що підтверджується довідкою від 25.12.2015 року, виданою ОКП «Дніпродзержинське БТІ.

За умовами укладеного між сторонами договору купівлі-продажу, відповідачка зобовязалась не пізніше 30 червня 2014 року передати у власність позивача квартиру АДРЕСА_3, загальна площа 57,0 кв. м, житлова площа 31,3 кв. м; а позивач оплатила вартість квартири у сумі 140 000 грн. Договір був укладений у простій письмовій формі і підписаний сторонами. Строк у шість місяців був потрібен відповідачці для того, щоб поновити втрачені документи на квартиру. Позивач передав а відповідач отримала грошові кошти у сумі 140 000, про що була написана розписка. Після написання розписки та розрахунку за квартиру, відповідачка передала позивачці ключі від квартири і ОСОБА_1 почала мешкати у цій квартирі.

Після спливу шести місяців з дня укладення договору позивач звернулася до відповідача з вимогою про виконання останньою своїх зобовязань за договором та оформлення права власності на квартиру, яка належить відповідачу. 25.12.2015 року відповідачка поновила втрачені документи на квартиру та зареєструвала у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно своє право власності на квартиру, що підтверджується відповідним дублікатом свідоцтва про право власності та інформаційною довідкою з реєстру. Проте, не зважаючи на це, відповідач, мотивуючи що не має грошових коштів для оплати договору купівлі-продажу квартири, ухиляється від виконання своїх зобовязань за розпискою, чим порушує законні права позивача.

Підписання договору купівлі-продажу свідчить про те, що розрахунки повністю за ним здійснені, та про відсутність у продавців до покупців претензій щодо оплати.

Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Недодержання нотаріальної форми договору тягне його нікчемність, він не породжує тих прав та обовязків, які бажали сторони.

У відповідності до ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Згідно ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює згідно з законом по своїй волі, не залежно від волі інших осіб.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може подати позов про визнання права власності, якщо це право заперечується або не визнається іншою особою.

З огляду на викладене суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання за ОСОБА_1 права власності на обєкт нерухомого майна - квартиру АДРЕСА_3, загальна площа 57,0 кв. м., житлова площа 31,3 кв. м. підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 203, 220, 316, 317, 392, 657 Цивільного кодексу України, ст.ст.3, 4, 119, 120 Цивільного процесуального кодексу України, -

в и р і ш и в:

Визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_4, що укладений 12 грудня 2013 року між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, податковий номер НОМЕР_1, право приватної особистої власності на квартиру АДРЕСА_4, загальною площею 57,0 кв. м, житловою площею 31,3 кв. м.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя Дячков С. В.