Ухвала

іменем України

01 червня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Хопти С.Ф., Черненко В.А.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну розміру аліментів на дитину, стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_4, звернувшись до суду з позовом до ОСОБА_5, просила змінити визначений відповідно до постанови Збаразького районного суду Тернопільської області від 08 травня 2003 року розмір аліментів на дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, стягувати з відповідача до досягнення дитиною повноліття аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 3 тис. грн щомісяця, а також стягнути з відповідача на її користь 200 тис. грн неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з травня 2003 року до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги ОСОБА_4 мотивувала скрутним матеріальним становищем, погіршенням стану здоров'я дитини, додатковими витратами, пов'язаними із хворобою дитини, а також допущеною відповідачем заборгованістю зі сплати аліментів, починаючи з травня 2003 року.

Останнім рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права, порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Із матеріалів справи вбачається, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 листопада 2014 року рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 07 квітня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 27 травня 2014 року в частині позовних вимог про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з травня 2003 року до жовтня 2010 року скасовано, провадження у справі в цій частині закрито. У частині позовних вимог про визначення розміру аліментів на неповнолітню дитину зазначені судові рішення скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. У решті судові рішення залишено без змін.

Останнім рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено. При цьому суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, оцінивши докази, надані сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положень ст. ст. 183, 192 СК України, вважав недоведеними обставини щодо погіршення матеріального або сімейного стану позивача та погіршення стану здоров'я дитини, у зв'язку з чим відмовив у позові.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, залишивши рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 23 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 23 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко