У Х В А Л А

13 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Лященко Н.П., Сімоненко В.М.,

розглянувши заяву заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року в справі за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області, державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, Міністерство аграрної політики та продовольства України, про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та права користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року, відмовлено у задоволенні позову заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області, державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області відхилено, рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року залишено без змін.

13 травня 2016 року до Верховного Суду України звернувся заступник Генерального прокурора України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року, посилаючись на неоднакове застосування судами касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статті 19 Конституції України, статей 79, 142, 149, 162 - 164, 202 ЗК України, статей 20, 25, 50, 51 Закону України «Про землеустрій», абз. 1, 2 пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України, пункту 4 розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 318-р «Деякі питання збереження об'єктів державної власності», що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

У підтвердження неоднаковості застосування норм матеріального права заявник надав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 березня й 3 червня 2015 року та 10 лютого 2016 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Відхиляючи касаційну скаргу першого заступника прокурора Київської області й залишаючи в силі рішення судів попередніх інстанцій про відмову в задоволенні позову, суд касаційної інстанції виходив з того, що Кабінет Міністрів України не наділений правом розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення, тому не має права як уповноважений орган власника - держави, приймати рішення про припинення права користування земельною ділянкою. З урахуванням вимог пункту 12 Перехідних положень Земельного кодексу України Києво-Святошинська РДА Київської області мала встановлене законодавством право розпоряджатися спірними земельними ділянками. Діяльність Комісії з контролю за використанням і відчуженням земель оборони та інших земель державної власності пов'язана лише з наданням пропозицій та рекомендацій щодо погодження Кабінетом Міністрів України питань, визначених Положенням про таку Комісію. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 11 лютого 2010 року № 318-р «Про деякі питання збереження об'єктів державної власності» заборонено погодження документів на відчуження з державної власності земельних ділянок, наданих у постійне користування державним підприємствам, в той час як оспорюваними розпорядженнями Києво-Святошинської РДА Київської області вирішувалось питання про припинення права постійного користування ДП «НДВА «Пуща-Водиця» земельними ділянками, а не відчуження, коли відбувається зміна власника. В даному випадку відсутня й необхідність розробки технічної документації із землеустрою при припиненні права постійного користування, оскільки чинне законодавство, що регулює правовідносини у сфері землеустрою, не містить прямої норми щодо обов'язковості розробки проекту землеустрою у випадку добровільної відмови від постійного користування частиною земельної ділянки. ДП «НДВА «Пуща-Водиця» скористалося своїм правом добровільно відмовитись від користування спірними земельними ділянками, погодивши відмову з Міністерством аграрної політики та продовольства України та звернувшись із заявою до Києво-Святошинської РДА Київської області, яка прийняла рішення про припинення права користування земельними ділянками, про що повідомила орган державної влади. При вирішенні питання про припинення права користування земельними ділянками Києво-Святошинська РДА Київської області діяла в межах повноважень та у відповідності до чинних нормативно-правових актів України.

Разом з тим, у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ:

- від 5 березня 2015 року суд касаційної інстанції погодився з висновком суду апеляційної інстанції про задоволення позову з огляду на те, що оскільки спірні земельні ділянки відносяться до ріллі, то відповідно до частин першої, другої та дев'ятої статті 149 ЗК України вилучення цих земельних ділянок можливе лише за рішенням Кабінету Міністрів України. При цьому суд дійшов висновку, що на підставі статей 152, 155 ЗК України визнанню недійсними підлягають відповідні рішення сільської ради та державні акти на право власності на земельні ділянки. Ураховуючи, що прокурором заявлялась вимога про витребування спірних земельних ділянок на підставі статті 388 ЦК України та що спірні земельні ділянки вибули з володіння власника (держави) поза його волею, оскільки відповідно до чинного законодавства право розпорядження ними належало Кабінету Міністрів України, проте жодних дій щодо розпорядження зазначеними земельними ділянками Кабінетом Міністрів України не вчинялось, суд дійшов також висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог заступника прокурора Києво-Святошинського району Київської області про витребування вказаних земельних ділянок згідно зі статтею 388 ЦК України у добросовісних набувачів;

- від 10 лютого 2016 року в справі про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та витребування її з чужого незаконного володіння, суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову з огляду на те, що відчуження спірної земельної ділянки за рішенням селищної ради не відповідає вимогам статей 84, 116, 149 ЗК України та частини 3 статті 5 Закону України «Про особливості правового режиму діяльності Національної академії наук України, галузевих академій наук та статусу їх майнового комплексу», оскільки зазначена земельна ділянка перебувала на праві постійного користування ДП «Дослідне сільськогосподарське виробництво Інституту фізіології рослин і генетики НАН України», яке згоди на її відчуження не надавало.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 3 червня 2015 року, постановленою в справі про визнання протиправним та скасування розпорядження голови районної державної адміністрації, визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів купівлі-продажу, скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки, суд касаційної інстанції погодився з висновками суду апеляційної інстанції, що для зміни цільового призначення ріллі необхідним є рішення Кабінету Міністрів України. Оскільки при прийнятті оскаржуваного розпорядження районною державною адміністрацією порушено передбачений законодавством порядок зміни цільового призначення земельної ділянки ріллі, то таке розпорядження підлягає визнанню незаконним. При цьому суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх інстанцій в частині визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок та скасування державної реєстрації права власності на земельні ділянки й в цій частині направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених частиною другою статті 338 ЦПК України, а саме у порушення норм процесуального права судом не зазначено, які норми матеріального права підлягають застосуванню до спірних правовідносин, у мотивувальній частині рішення не наведено підстав визнання спірних правочинів недійсними, не роз'яснено позивачу його прав та обов'язків щодо надання правовстановлюючих документів на земельні ділянки, не попередив про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і не сприяв здійсненню його прав; зазначаючи, що ТОВ «ДБНУ» є добросовісним набувачем спірного нерухомого майна, тому позов про визнання недійсними договорів купівлі-продажу земельних ділянок є безпідставним, судом не встановлено чи порушують спірні правочини права позивача.

У судових рішеннях, наданих заявником на підтвердження підстав для перегляду судового рішення, та в судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не свідчать про неоднакове застосування судом касаційної інстанції однієї і тієї самої норми матеріального права.

За таких обставин вважати заяву заступника Генерального прокурора України обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом заступника прокурора Київської області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Київській області, регіонального відділення Фонду державного майна України у Київській області, державного підприємства «Науково-дослідний, виробничий агрокомбінат «Пуща-Водиця» до Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, Державної реєстраційної служби України в особі реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_17, ОСОБА_18, ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, Міністерство аграрної політики та продовольства України, про визнання незаконним та скасування розпоряджень, визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, скасування державної реєстрації, витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання права власності та права користування земельною ділянкою за заявою заступника Генерального прокурора України про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 10 лютого 2016 року, ухвали Апеляційного суду Київської області від 17 червня 2015 року та рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 27 листопада 2014 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

В.М. Сімоненко