Справа № 628/3566/15-ц
Провадження № 2/628/210/16р.
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 квітня 2016 року Купянський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого - судді Демченко І.М.
за участю секретаря Бавика Л.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Купянську цивільну справу за зміненою позовною заявою ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення в м. Харкові, Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП Факторінг Україна", третя особа: Приватне мале підприємство "Ельдорадо" про поновлення строку позовної давності, визнання деяких положень кредитного договору і додаткового договору № 1 до цього кредитного договору недійними, а також договору іпотеки (майнової поруки ) і додаткового договору № 1 до нього припиненими,
ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, у якому, згодом уточнивши свої вимоги і змінивши предмет позову, просить суд в порядку Закону України "Про захист прав споживачів" визнати п. 3 частини №1 та п.1.4 частини №2 кредитного договору № СМ-SМЕ 700/131/2008 від 28.08.2008 року, укладеного між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 недійсним, визнати п.п. 3.3 п.2 додаткового договору № 1 від 28.08.2008 року до цього кредитного договору, укладеного між ЗАТ "ОТП Банк" та ОСОБА_1 недійсним, а також визнати договір іпотеки (майнової поруки) № РМ-SМЕ 700/365/2008 від 28.08.2008 року та додатковий договір № 1 до вказаного договору іпотеки, укладені між ЗАТ "ОТП Банк" та приватним малим підприємством "Ельдорадо" припиненими.
Як вважає позивач, інтереси якої в суді по довіреності представляв ОСОБА_2, наданий позивачу кредит є споживчим кредитом, що випливає з положень Закону України "Про захист прав споживачів" Проаналізувавши умови кредитного договору, на думку позивача, у ньому були виявлені порушення норм чинного законодавства України, що регулюють спірні правовідносини, а саме ст. 1056-1 ЦК України, ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" п.п.33. "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту". Зокрема, несправедливою умовою договору є правила зміни відсоткової ставки, оскільки встановлений кредитним договором прядок обчислення процентів дозволяє банку змінювати проценту ставку за кредитом за власним бажанням. Крім того, за умовами укладеного договору іпотеки (майнової поруки), у ньому чітко не визначений строк припинення поруки, враховуючи те, що норма про дію цього договору до повного виконання зобов'язань за кредитним договором не може розглядатися, як встановлення строку дії поруки, так як це не відповідає нормам ст. 252 ЦК України. У зв'язку з цим, є підстави вважати ці договори такими, що не відповідають вимогам чинного законодавства.
Також, позивач ОСОБА_1 подала заяву про поновлення стоку позовної давності, виходячи з того, що нею проводилися оплати по кредиту у 2013 і 2014 роках, що переривало строк позовної давності. Також, оскільки строк позовної давності починається від дня , коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила, а враховуючи те, що позивачу з матеріалів справи стало відомо, що строк у зобов'язанні за договором позики від травня 2008 року не визначений, отже позовна давність по вимогам про звернення стягнення на предмет іпотеки починається від моменту виникнення права пред'явлення вимоги про виконання зобовязань застави, крім того, про існування договору факторингу позивачу стало відомо у вересні 2015 року з матеріалів № 626/2502/15-ц про визнання прилюдних торгів недійсними, яка розглядається у суді.
ОСОБА_1 до суду не з'явилася, 13.04.2016 року через свого представника по довіреності ОСОБА_2 надала клопотання про розгляд справи за її відсутності та без участі її представника, змінені позовні вимоги підтримала і просила суд задовольнити, заперечень проти прийняття заочного рішення не мала.
Представники відповідачів АТ «ОТП Банк», "ОТП Факторінг Україна", до суду не з'явилися, хоча належним чином були сповіщені про час і місце проведення судових засідань, про відкладення судового засідання або про поважність причин неявки в суд не повідомили. Представник відповідача ТОВ «ОТП Факторінг Україна» надав заперечення на позов і заяву про застосування строків позовної давності, де вказується на наявність підстав для відмови в позові у звязку з пропуском строку позовної давності, так як предметом позовних вимог ОСОБА_1 є визнання недійсними і припиненими договорів, укладених у 2008 році, тобто більше ніж 3 роки тому, більш того, у позові немає жодних поважних причин для поновлення цього строку. В запереченні на позов посилається на те, що позивач не вказав, яким саме чином відповідачем порушені його права, оскільки при підписанні договору сторонами /п.3 ч.1 Кредитного договору/ оговорювалася плаваюча процентна ставка за користування кредитом та своїми підписами вони висловили свою цілковиту згоду з умовами договору. Ця норма не суперечить ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів", ст. 1056-1 ч.1 ЦК України. Крім того, змінну процентну ставку визначено відповідно до Методичних вказівок з інспектування банків "Система оцінки ризиків", затверджених постановою Правління НБУ № 104 від 15.03.2004 р. Інформація щодо розміру ставки FIDR є загальнодоступною і розміщується на сайті банку. Отже, права позивача ані у момент укладення кредитного договору, ані в період його виконання не були порушені, отже відсутні підстави для задоволення позову. Крім того, оскаржуваний договір № РМ-SМЕ 700/365/2008 від 28.08.2008р. є договором іпотеки, що за своєю природою є договором майнової поруки. Тому норми щодо припинення поруки не поширюються на відносини майнової поруки, а регулюються спеціальним ЗУ "Про іпотеку" та нормами гл. 49 ЦК України щодо застави.
Крім того, представник третьої особи також до суду не з'явився по невідомим причинам, хоча був сповіщений за вказаною у позові адресою про час і місце проведення судових засідань, заяви про відкладення слухання справи не надав.
Згідно ч.2 і.4 ст. 169 ЦПК України неявка представника відповідача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. У разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Враховуючи те, що дана цивільна справа знаходиться у провадженні суду більше п'яти місяців та за цей час сторони у відповідності до ст.ст. 11,60 ЦПК України мали змогу надати всі можливі докази в обґрунтування своїх позицій по суті позову, суд вважає доцільним розглянути справу без участі представників відповідача і третьої особи у даному судовому засіданні по наданим матеріалам ухваливши заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Фіксація судового процесу технічними засобами не проводилася згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.
Враховуючи позиції учасників судового процесу та перевіривши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову ОСОБА_1 в задоволенні її зміненої позовної заяви виходячи з наступних підстав.
Судом по матеріалам справи було встановлено, що представником позивача зі зміненою позовною заявою надані копії документів з яких вбачається, що 25.06.2009 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та ОСОБА_1 був укладений додатковий договір № 1 до Кредитного договору за № СМ-SМЕ 700/365/2008 від 28.08.2008 року, за умовами якого був викладений Графік Платежів у новій редакції та, зокрема був змінений пункт 3 частини № 1 Кредитного договору, де тепер передбачено, що сторони домовилися про те, що на період з 25.06.2009 р. по 24.11.2009 р. для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовувалися Фіксована процентна ставка 9% річних , на період з 25.11.2009 р. і до повного виконання боргових зобов'язань за Кредитним договором для розрахунку процентів за користування Кредитом буде використовуватися Плаваюча процентна ставка, яка становить : фіксований відсоток + FIDR, фіксований відсоток : 6,8% річних ( а.с. 187-188).
Також, 25.06.2009 року між ЗАТ "ОТП Банк", правонаступником якого є ПАТ "ОТП Банк", та Приватним малим підприємством "Ельдорадо" в особі директора ОСОБА_3 та ТОВ "Куп'янськ-Сервіс" в особі директора ОСОБА_4 був укладений додатковий договір № 1 до договору іпотеки (майнової поруки) за № РМ-SМЕ 700/365/2008 від 28.08.2008 року, за умовами якого щодо сплати процентів за користування кредитом / п.2.1.2/ було передбачено, що вони сплачуються в розмірі, в порядку та в строки передбачені Кредитним договором. Також у ньому сторони погодилися про розмір боргових зобов'язань забезпечених іпотекою складає 117753,98 доларів США 98 центів., що може збільшуватися на суму невиконаних платіжних зобов'язань боржника ( а.с.185-186).
Документів з відомостями про інші укладені між сторонами правочини учасниками процесу до суду надано не було.
- кредитного договору № СМ- SМЕ 700/365/2008 від 28 серпня 2008 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 110000 доларів США строком до 25 серпня 2023 року зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених договором;
- додаткового договору № 1 від 28 серпня 2008 року до кредитного договору № СМ- SМЕ 700/365/2008 від 28 серпня 2008 року, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 додатковий кредит у розмірі 8976, 22 доларів США на той же строк зі сплатою процентів у порядку та розмірах, встановлених договором;
- договором поруки та додатковим договором № 1 до договору поруки № SR- SМЕ 700/365/2008 від 28 серпня 2008 року, відповідно до якого відповідач ОСОБА_3 прийняв на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачкою ОСОБА_1 умов кредитного договору;
- договору іпотеки (майнової поруки) № РМ - SМЕ 700/365/2008 від 28 серпня 2008 року та додаткового договору № 1 до нього від 28 серпня 2008 року, відповідно до якого відповідачі - Приватне мале підприємство «Ельдорадо» та ТОВ «Куп'янськ-Сервіс» прийняли на себе зобов'язання відповідати за повне та своєчасне виконання відповідачкою ОСОБА_1 умов кредитного договору і передали позивачу в іпотеку нерухоме майно;
- розрахунком заборгованості відповідача ОСОБА_1 за кредитним договором № СМ- SМЕ 700/365/2008 від 28 серпня 2008 року, яка станом на 25.09.2009 року за офіційним курсом, встановленим НБУ на 25.09.2009 року (8,0068 гривень за 1 долар США) ( а.с. 127-130,217-219).
Відповідно до вимог ст. 61 ч.3 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі,що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що порядок розрахунку процентів за користування кредитом, встановлений п.3 частини №1 та п.1.4. частини №2 Кредитного договору, а також п.п.3 п.2 додаткового договору № 1 до цього Кредитного договору суперечать вимогам ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 1056-1 ЦК України, п.п.3.3. "Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту", є несправедливими і дискримінаційними умовами для споживача, який не може спрогнозувати свої витрати на оплату процентів за користування кредитом.
З іншого боку, з тексту рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 15.03.2010 року вбачається, що ОСОБА_1 позов визнавала, отже приймала і умови оспорюваних нею зараз положень договорів щодо зміни плаваючої процентної ставки, стосовно непогашеної суми кредиту, оскільки вони на час розгляду справи були сторонами вже погоджені, підписані та діяли.
За правилами ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.
Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ст.638 ЦК України).
Пунктом 1.3 та застереженнями до пунктів 2.1.3.1. та 2.1.10 Додаткового договору №1 до Кредитного договору № СМ-SME 700/365/2008 від 28.08.2008 року передбачено, що FIDR процента ставка по строкових депозитах фізичних осіб у валюті тотожній Валюті Кредиту, що розміщені в Банку на строк в 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору. В залежності від зміни вартості кредитних ресурсів на фінансовому ринку України ставка FIDRможе змінюватися (збільшуватись чи зменшуватись) в порядку передбаченому Сторонами у Кредитному договорі. Інформація щодо розміру ставки FIDR розміщується на сайті банку, а також в приміщенні Банку ( як в головному офісі так і в інших установах Банку) на інформаційних стендах. Зазначений в Графіку Платежів розмір процентів може змінюватися у випадах передбачених цим Додатковим договором, а також п.п. 1.4 (з підпунктами), 1.5.1.2, 1.8, 1.9 Кредитного договору. Підписанням цього Додаткового договору Сторони висловлюють свою цілковиту згоду з тим, що визначення порядку плати за Кредит, встановлене Кредитним договором та цим Додатковим договором, повністю відповідає двосторонньому волевиявленню Сторін. Сторони цим також підтверджують, що вони повністю ознайомлені та цілком згодні з порядком визначення плати за Кредит, порядком зміни розміру процентної ставки та окремими елементами цього порядку ( а.с. 187-188).
За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки та встановлюються дискримінаційні стосовно споживача правила зміни відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.
При розгляді справи № 6-80 цс/12 Верховний Суд України зробив правовий висновок, згідно з яким за ч. 5 ст. 11, ст.18 Закону України "Про захист прав споживачів" до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Аналіз указаних норм дав підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, за обслуговування кредиту та за дострокове погашення кредиту, якщо вони визначені формулою зі змінними величинами, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.
Крім того, як вбачається з правової позиції Верховного Суду України у справі за № 6-511цс15, у разі зміни договору за вимогами ч.3 ст. 653 ЦК України зобов'язання змінюється з моменту досягнення домовленості про зміну договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, в якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. У справі, укладаючи кредитний договір, сторони домовились, що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватись плаваюча процентна ставка, яка складається з фіксованого процента (у розмірі 3,99 % річних) + FIDR (процентна ставка за строковими депозитами фізичних осіб у валюті, тотожній валюті кредиту, що розміщені в банку на строк до 366 днів, з виплатою процентів після закінчення строку дії депозитного договору). При цьому сторони висловили свою цілковиту згоду щодо передбаченої договором зміни плаваючої процентної ставки. Отже, виходячи з умов кредитного договору зміна розміру ставки FIDR не є зміною процентної ставки в односторонньому порядку, оскільки вона прямо передбачена умовами двостороннього кредитного договору. Таким чином, положення кредитного договору про встановлення плаваючої процентної ставки, яка складається з фіксованого процента + FIDR, не можна вважати несправедливими, тому підстав для визнання спірних договорів недійсними немає.
Отже, як роз'яснив у вказаних вище справах Верховний Суд України, несправедливими є умови в договорах, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки.
Як зазначалося вище та підтверджується матеріалами справи, у оскаржуваному Кредитному договорі та додатковому до нього договорі № 1 сторони передбачили плаваючу процентну ставку, яка складається з фіксованого відсотка та ставки FIDR .
Стаття 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства передбачає свободу договору.
Погодившись на таку плаваючу процентну ставку, ОСОБА_1 реалізувала своє право на отримання кредиту саме на таких умовах та зобов'язалася сплачувати проценти за такою ставкою. Сама відсоткова ставка не являється несправедливою умовою.
Крім того, позивач при укладенні Кредитного договору і додаткового до нього договору під розпис була ознайомлена з інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту, розрахунок процентів за користування кредитом, та іншу необхідну для укладення договорів кредиту інформацію, а тому твердження позивача про те, що умови кредитування суперечать нормам законодавства України та мають дискримінаційний характер для споживача є необґрунтованими.
Стаття 15 ЦК України передбачає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Статтями 10,11,58,60,61,179,212,213 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Суд розглядає цивільні справі не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених вище, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.
При укладенні кредитного договору і додаткового до нього договору №1, деякі положення яких оспорюються позивачем, були враховані вимоги параграфів 1,2 гл. 71 та сторонами досягнуто згоди з усіх істотних умов договорів. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Банк виконав всі вимоги кредитного договору у повному обсязі, при цьому позивач належним чином був ознайомлений з видами і умовами кредитування в Банку, позивач самостійно вибрав валюту кредитування, вказавши про це у власноруч написаній заяві, свобода волевиявлення позивача при цьому жодним чином не обмежувалася і не порушувалася.
Враховуючи, що предметом позовних вимог є визнання недійсним кредитного договору і додаткового до нього договору №1, які були укладені ще у 2008 року, а нормою ст.257 ЦК України встановлена загальна позовна давність в три роки, суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності та поважні причини його пропуску відсутні.
Оскільки позивач і її представник не довели суду наявності підстав для визнання окремих положень кредитного договору і додаткового до нього договору №1 недійсними та договору іпотеки (майнової поруки) і додаткового до нього договору № 1 - припиненими, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні змінених позовних вимог ОСОБА_1 Також суд зазначає, що позивач не вказала, яким чином укладення між банком та зокрема 3-ю особою договорів іпотеки (майнової поруки) впливає на її права та обовязки, вона не є стороною у цих договорах, укладених між ЗАТ "ОТП Банк", ПМП "Ельдорадо" в особі директора ОСОБА_3, ТОВ "Куп'янськ-Сервіс" в особі директора ОСОБА_4, в цій частині її вимоги також безпідставні та необґрунтовані.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 169, 209, 212, 214-215, 224-227 ЦПК України, ст.ст. 3, 215-235,257,627,629 ЦК України, ст. ст. 11, 18 Закону України "Про захист прав споживачів" суд,
У задоволенні зміненої позовної заяви ОСОБА_1, представник позивача: ОСОБА_2 до Закритого акціонерного товариства «ОТП Банк» в особі Регіонального відділення в м. Харкові, Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторінг Україна», третя особа: Приватне мале підприємство "Ельдорадо" про поновлення строку позовної давності, визнання деяких положень кредитного договору і додаткового договору № 1 до цього кредитного договору недійними, а також договору іпотеки (майнової поруки) і додаткового договору № 1 до нього припиненими - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Купянський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий Демченко І.М.