Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 643/6984/16-ц

Провадження № 2-о/643/374/16

08.06.2016 року Московський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Зінченко Ю.Є.,

за участю секретаря Давиденко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Московський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції про встановлення факту смерті, суд

ВСТАНОВИВ:

Заявник через свого представника ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про встановлення факту смерті матері ОСОБА_3, яка померла 26.01.2016 року у м. Луганськ, Луганської області, тобто на тимчасово окупованій території.

В обґрунтування заяви зазначив, що ОСОБА_3, є його матірю, яка померла 26.01.2016 року, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть №33 міською поліклінікою №12 Луганської Народної Республіки. Після поховання матері заявник звернувся до Московського відділу державної реєстрації актів цивільного стану з проханням вчинити актовий запис про смерть ОСОБА_3 на підставі виданого лікарського свідоцтва про смерть № 33.

07.06.2016 року заявник отримав відмову у проведенні державної реєстрації смерті ДРАЦС, яким йому було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть матері.

Заявник в судове засідання не зявилася, надав суду письмову заяву, в якій заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, розглянути справу за його відсутності.

Представник зацікавленої особи в судове засідання не з'явився, повідомлявся про час та місце розгляду справи вчасно та належним чином про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення заявника, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є матірю ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_3 померла 26.01.2016 року, про що видано лікарське свідоцтво про смерть № 33 міською поліклінікою №12 Луганської Народної Республіки. Причиною смерті відповідно до лікарського свідоцтва про смерть доданого до матеріалів справи є хронічна серцево-судинна недостатність.

Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та Законів України. Ст. 4 цього ж закону передбачає, що на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим реалізації прав і свобод людини і громадянина.

Ст. 9 ч. ч. 2, 3, 4 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Встановлення зв'язків та взаємодія органів державної влади України, їх посадових осіб, органів місцевого самоврядування та їх посадових осіб з незаконними органами (посадовими особами), створеними на тимчасово окупованій території, допускається виключно з метою забезпечення національних інтересів України, захисту прав і свобод громадян України.

Відповідно до ст. 10 ч.1 цього Закону громадяни України мають право на вільний та безперешкодний в'їзд на тимчасово окуповану територію і виїзд з неї.

Ст. 17 ч. 1 цього Закону у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Ст. 17 ч. ч. 1, 3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Оскільки заявник, який є громадянином України, має зареєстроване постійне місце проживання на території України; її чоловік, також був громадянином України, але помер, перебуваючи на окупованій території, про що було видано лікарське свідоцтво про смерть встановленої законодавством Донецької народної республіки форми, вказана обставина унеможливлює отримання дружиною померлого свідоцтва про смерть в органах державної реєстрації актів цивільного стану України, з метою захисту законних прав та інтересів громадянина України ОСОБА_1 необхідно встановити факт смерті його матері ОСОБА_3.

За таких обставин, заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 256-259 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з вчиненням актового запису про її смерть 26.01.2016 року в м. Луганськ, Луганської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його оголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя Ю.Є. Зінченко