Провадження №2/760/3489/16
Справа 760/6086/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2016 року Суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулись до суду з позовом відповідно до якого просять:

-визнати за ОСОБА_1 з 26.01.2015 р. право власності на грошові кошти в розмірі 7 361 доларів США (еквівалентно 116 377,41 грн. по курсу НБУ 15,8100 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), які ОСОБА_1 набула відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 26.01.2015 р., за договором банківського вкладу (депозиту) №4980 «Найкраща пропозиція on-line у доларах США від 25.10.2014 р., укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним Товариством «Дельта Банк», з набуттям ОСОБА_1 за вказаним договором банківського вкладу (депозиту) №4980 «Найкраща пропозиція on-line» у доларах США від 25.10.2014 р., укладеним між відповідачем і АТ «Дельта Банк» грошових коштів на суму 7 361 доларів США (еквівалентно 116 377,41 грн. по курсу НБУ 15,8100 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 26.01.2015 р.;

-визнати за ОСОБА_2 з 26.01.2015 р. право власності на грошові кошти в розмірі 7 361 доларів США (еквівалентно 116 377,41 грн. по курсу НБУ 15,8100 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), які ОСОБА_2 набув відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 26.01.2015 р., за договором банківського вкладу (депозиту) №4980 «Найкраща пропозиція on-line у доларах США від 25.10.2014 р., укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним Товариством «Дельта Банк», з набуттям ОСОБА_2 за вказаним договором банківського вкладу (депозиту) №4980 «Найкраща пропозиція on-line» у доларах США від 25.10.2014 р., укладеним між відповідачем і АТ «Дельта Банк» грошових коштів на суму 7 361 доларів США (еквівалентно 116 377,41 грн. по курсу НБУ 15,8100 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 26.01.2015 р.;

-визнати за ОСОБА_3 з 26.01.2015 р. право власності на грошові кошти в розмірі 7 361 доларів США (еквівалентно 116 377,41 грн. по курсу НБУ 15,8100 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), які ОСОБА_3 набула відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 26.01.2015 р., за договором банківського вкладу (депозиту) №4980 «Найкраща пропозиція on-line у доларах США від 25.10.2014 р., укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним Товариством «Дельта Банк», з набуттям ОСОБА_3 за вказаним договором банківського вкладу (депозиту) №4980 «Найкраща пропозиція on-line» у доларах США від 25.10.2014 р., укладеним між відповідачем і АТ «Дельта Банк» грошових коштів на суму 7 361 доларів США (еквівалентно 116 377,41 грн. по курсу НБУ 15,8100 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 26.01.2015 р.;

-визнати за ОСОБА_4 з 26.01.2015 р. право власності на грошові кошти в розмірі 7 361 доларів США (еквівалентно 116 377,41 грн. по курсу НБУ 15,8100 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), які ОСОБА_4 набула відповідно до Договору відступлення права вимоги (цесії) №1 від 26.01.2015 р., за договором банківського вкладу (депозиту) №4980 «Найкраща пропозиція on-line у доларах США від 25.10.2014 р., укладеним між відповідачем і Публічним акціонерним Товариством «Дельта Банк», з набуттям ОСОБА_4 за вказаним договором банківського вкладу (депозиту) №4980 «Найкраща пропозиція on-line» у доларах США від 25.10.2014 р., укладеним між відповідачем і АТ «Дельта Банк» грошових коштів на суму 7 361 доларів США (еквівалентно 116 377,41 грн. по курсу НБУ 15,8100 грн. за 1 долар США на день укладення Договору), статусу вкладника у значенні п. 4 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з 26.01.2015 р.

Розглянувши матеріали позовної заяви та додані до неї матеріали, суддя дійшла висновку про те, що подана заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, що вбачається з наступного.

В п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з підпунктом 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір».

Як вбачається з позовної заяви, позивачами заявлено 4 майнові вимоги, проте доказів сплати судового збору в належному розмірі суду не надано.

Дотримання вимог ст.119 ЦПК України при пред`явленні позову в суд, в тому числі представлення оригіналу квитанції про сплату судового збору (ч.5 ст.119 ЦПК України) є імперативним правилом в тому числі і для суду.

Пунктом 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривні.

Статтею 4 Закону України "Про судовий збір", який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у разі об'єднання позовних вимог відповідно до статті 126 ЦПК України, а також у випадках подання позовної заяви одним чи кількома позивачами (співпозивачами) до одного або кількох відповідачів судовий збір обчислюється із загальної суми позову і сплачується кожним позивачем пропорційно до заявлених кожним із них вимог окремим платіжним документом (частина шоста статті 6 Закону № 3674-VI). Закон не містить заборони й можливості сплати усієї суми судового збору одним із кількох позивачів у справі; визначальним у такому разі є факт надходження усієї належної до сплати суми судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У випадку якщо один із позивачів звільнений від сплати судового збору, загальна сума збору зменшується пропорційно до заявлених ним вимог.

Враховуючи викладене вище, позивачам необхідно сплатити судовий збір на загальну суму 4655,09 грн.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі "Креуз проти Польщі" (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

Суддя акцентує увагу позивача на тому, що право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Де Жуффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року. Відтак в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, керуючись ст. 119-121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Недоліки заяви мають бути усунуті шляхом подання окремої вмотивованої заяви, з врахуванням викладених в даній ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: