У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Леванчука А.О., Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про збільшення розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 9 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебувала із ОСОБА_5 у зареєстрованому шлюбі. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_6

У вересні 2011 року ОСОБА_6 вступила на навчання до Гуманітарного інституту Київського університету імені БорисаГрінченка, на контрактну форму навчання.

У 2015 році ОСОБА_6 вступила до магістратури Гуманітарного інституту Київського університету імені Бориса Грінченка, на контрактну форму навчання.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 3 жовтня 2012 року з ОСОБА_5 стягнуто аліменти на повнолітню дитину ОСОБА_6, яка продовжує навчання у розмірі 600 грн щомісячно, починаючи із 23 липня 2012 року та до закінчення навчання. Крім того, стягнуто 5000 грн на користь ОСОБА_4 аліментів за період навчання із 1 вересня 2011 року по 31 червня 2012 року.

Посилаючись на те, що відповідач добровільно матеріальної допомоги не надає, позивачка просила збільшити розмір аліментів, стягнутих за рішенням суду від 3 жовтня 2012 року із 600 грн щомісячно до 1500 грн щомісячно до закінчення дочкою навчання, стягнути аліменти в сумі 3900 грн за період навчання із 1 вересня 2015 року по 18 листопада 2015 року.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 9 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати постановлені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом збільшено за позовом одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного становища, погіршення або поліпшення здоров'я сторін.

Згідно з ч. 1 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 315 ЦПК України, правильно визначилися з характером спірних правовідносин і нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог про збільшення розміру аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання, оскільки наявність підстав для стягнення цих витрат не доведена позивачем належними і допустимими доказами у справі.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про порушення судами норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 9 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: А.О. Леванчук

І.К. Парінова

О.В. Ступак