Справа № 522/5616/16-ц
Провадження № 2/522/4754/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 червня 2016 року Приморський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді - Чернявської Л.М.

при секретарі - Прусс О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одеса цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приморського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту з майна та просить скасувати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 32628514, 13.11.2012, постановлену першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, 7051113, зняти арешт та заборону відчуження зі всього нерухомого майна, належного ОСОБА_1.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що в 13.11.2012 року була винесена постанова про арешт його майна та оголошено заборону на його відчуження. При зверненні до відділу державної виконавчої служби було надано письмову відмову в скасуванні арешту та запропоновано звернутися до суду з відповідним позовом.

В судове засідання сторони не з'явилися, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином у встановленому порядку, що підтверджується наявними у матеріалах справи розписками, надали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 належить 17/30 часток квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності № 54 видане 26.04.2002 року (а.с.11).

Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Проте, 13.11.2012 року першим Приморським відділом державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2 була винесена постанова 32628514 про арешт майна боржника ОСОБА_1 та оголошено заборону на його відчуження.

Як вбачається з інформації з Єдиного реєстру заборон відчуженя об'єктів нерухомого майна наданої 29.05.2015 року об'єктом обтяження є - невизначене майно, все нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 (а.с.10).

На заяву про зняття арешту з належного позивачу майна, ОСОБА_1 отримав відповідь з Приморського відділу державної виконавчої служби від 08.12.2015 року за № 5446 що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень будь-яких виконавчих проваджень за якими боржником є або перебував ОСОБА_1 на примусове виконання до відділу не надходило та станом на теперішній час на виконанні не знаходиться. Запропоновано звернутися до суду з відповідним позовом (а.с.12).

Позивач не може реалізувати свої права та інтереси щодо арештованого майна, яке належить йому на праві власності, у зв'язку з тим, що був накладений арешт.

Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до ч.1-3 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» - особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту.

Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно ст. 391 ЦК України, вбачається, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, необхідно захистити цивільні права та інтереси власника майна, тому необхідно звільнити майно з-під арешту,

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 317, 319, 386, 391 ЦК України, ст.ст.. 11, 47, 49, 50, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Приморського Відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про зняття арешту з майна - задовольнити.

Звільнити з під арешту все нерухоме майно, яке належить ОСОБА_1, на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження 32628514, 13.11.2012, першого Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, ОСОБА_2, 7051113.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області, через Приморський районний суд міста Одеси, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л.М.Чернявська

06.06.2016