Справа № 755/5380/16-ц
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"12" квітня 2016 р., суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И В :

25 березня 2016 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди. 28 березня 2016 року вказану позовну заяву було передано в провадження судді Катющенко В.П. в порядку визначеному ст. 11-1, ч.1 ст. 118 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху та надано строк для усунення недоліків не більше ніж три дні з дня отримання позивачем ухвали.

Копію ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва від 30 березня 2016 року позивачем було отримано 07 квітня 2016 року, про що свідчить розписка про отримання копії ухвали суду.

08 квітня 2016 року позивачем до суду було подано заяву про усунення недоліків.

Вивчивши подану заяву, суд приходить до наступного.

Так, підставою для залишення позовної заяви без руху слугувало те, що матеріали позовної заяви не містили відомостей, що підтверджують сплату судового збору, відповідно до ставок, визначених Законом України «Про судовий збір». Крім того, в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилався на заподіяння йому шкоду у зв'язку з наданням не фахової медичної допомоги як споживачу медичних послуг, при цьому позивачем було заявлено вимоги саме про відшкодування моральної шкоди. В той же час, позовна заява не містила обґрунтування заподіяння моральної шкоди позивачу, як і не містила обґрунтування заподіяння моральної шкоди саме відповідачем.

Крім того, позивачем було визначено у позовній заяві відповідача як: ОСОБА_2 лікар-імплантолог Стоматологічного центру «Русанівка» та зазначено адресу: АДРЕСА_1. В той же час, за вказаною позивачем адресою знаходиться саме Стоматологічний центр «Русанівка». А за вимог ст. 119 ЦПК України у позовній заяві має бути зазначено місце проживання (перебування) відповідача. В даному випадку зазначена адреса місцезнаходження юридичної особи, в той час як позов пред`явлено до фізичної особи.

Як вбачається з поданої заяви про усунення недоліків, позивачем зазначено, що нормою права, що передбачена у п.п. 4 п. 4 ст. 10 «Прикінцеві положення» Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено його звільнення від сплати судового збору. У зв`язку з чим вважає вимогу суду з цього приводу протиправною та протизаконною.

В той же час, суд не може погодитися з даними твердженнями позивача, з огляду на наступне.

Так, спеціальним нормативно-правовим актом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є Закон України «Про судовий збір». Закон України «Про судовий збір» визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

З 01 вересня 2015 року Закон України «Про судовий збір» діє у новій редакції. Із статті 5 цього Закону, яка визначає пільги щодо сплати судового збору, виключено пункт, який встановлював, що від сплати судового збору звільняються споживачі за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав. Отже, з 01 вересня 2015 року позови споживачів оплачуються судовим збором за ставками, встановленими Законом.

Частиною 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що «споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав».

Таким чином, вказане свідчить про наявність двох нормативно-правових актів, які мають однакову юридичну силу, але по-різному регулюють питання оплати судового збору.

Згідно з статтею 75 Конституції України Верховна Рада України є єдиним органом законодавчої влади в Україні.

Конституція України не встановлює пріоритету застосування того чи іншого закону, в тому числі залежно від предмета правового регулювання. Немає також закону України, який би регулював питання подолання колізії норм законів, що мають однакову юридичну силу.

В той же час, Конституційний Суд України у пункті 3 мотивувальної частини рішення від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі про набуття чинності Конституцією України зазначив: «Конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше».

За змістом частини третьої статті 150 Конституції України рішення Конституційного Суду України є обов'язковими до виконання на території України.

Таким чином, за наявності декількох законів, норми яких по-різному регулюють конкретну сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосуванню підлягають положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

При цьому, Закон України «Про судовий збір» у редакції, що діє з 01 вересня 2015 року, виключив споживачів з переліку пільгової категорії осіб, які звільняються від сплати судового збору.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для звільнення позивача від сплати судового збору за подання вказаного позову.

Крім того, у заяві про усунення недоліків позивачем зазначено, що останнім в якості доказу заподіяння шкоди з боку відповідача було надано копію талону відвідувача, в якому зазначено, що саме лікар ОСОБА_2 є його особистим лікарем і призначив йому дату та час візиту. Також, позивачем зазначено, що саме Стоматологічний центр «Русанівка» є тим місцем, де йому була заподіяна шкода, при цьому позов про захист прав споживачів за вибором позивача можуть пред'являтися за місцем заподіяння шкоди.

В той же час, позивачем не було наведено обґрунтувань заподіяння моральної шкоди відповідачем, враховуючи той факт, що надана копія товарного чеку містить лише перелік послуг, а копія талону відвідування не свідчать про порушення відповідачем прав позивача, як пацієнта, а свідчить лише про визначення часу прийому відповідачем. Також, з поданої позовної заяви вбачається, що в якості відповідача позивачем було визначено саме фізичну особу ОСОБА_2, який є лікарем-імплантологом Стоматологічного центру «Русанівка». При цьому відповідно до ст. 119 ЦПК України у позовній заяві має бути зазначено місце проживання (перебування) відповідача. В даному випадку позивачем була зазначена адреса місцезнаходження юридичної особи, в той час як позов пред`явлено до фізичної особи. Суд звертає увагу позивача на те, що судом не застосовувались положення ст. 110 ЦПК України, в частині визначення підсудності даної категорії позову, оскільки позовна заява залишалась без руху з підстав її не відповідності вимогам ст. 119 ЦПК України.

Відповідно до ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України, якщо позивач відповідно до ухвали суду, у встановлений строк, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали, не виконає вимоги визначені ст. ст. 119, 120 ЦПК України, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Частиною 5 ст. 121 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 121, 210, 293, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, вважати такою, що не подана та повернути позивачу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: