Справа №585/3138/15 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/673/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

06 квітня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Сибільової Л. О.,

суддів - Дубровної В. В. , Криворотенка В. І. ,

з участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про поділ спільного рухомого майна подружжя,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково.

Виділено та визнано право приватної власності за ОСОБА_4 на рухоме майно: сушку для фруктів «Вітерець», кутовий диван «Каліпсо».

Виділено та визнано право приватної власності за ОСОБА_3 на рухоме майно: меблеву стінку «Еліт», пилосос «SAMSUNG» .

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 243 грн. 60 коп. судового збору.

В решті позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити.

Вказує, зокрема, що позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягав, оскільки вони вже здійснили поділ спільного майна. У вересні 2015 року позивач зверталась до суду з аналогічним позовом, і під час розгляду справи вони досягли домовленості про добровільний поділ спільного сумісного майна, відповідно до якої ОСОБА_4 05 жовтня 2015 року забрала та вивезла з його будинку частину спірного майна, зокрема, кутовий диван «Каліпсо», пилосос «SAMSUNG», сушку для фруктів «Вітерець», забрала належне їй на праві особистої власності майно, а саме - комод та ліжко.

Помилковим є рішення суду про включення до складу спільного сумісного майна меблевої стінки «Еліт», оскільки вона не придбавалась під час шлюбу, була замовлена його батьками до реєстрації шлюбу сторін та повністю була оплачена за рахунок їх коштів.

При першому зверненні до суду з позовом про поділ майна подружжя, провадження за яким було відкрите ухвалою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 04 вересня 2015 року, а закрите ухвалою від 06 жовтня 2015 року, ОСОБА_4 вказану стінку до складу спільного майна не включала, так як не заперечувала ту обставину, що стінка була придбана його батьками, а тому не є спільною сумісною власністю подружжя.

Судом не враховано, що за погодженням між сторонами не була визначена вартість майна, що підлягає поділу, а тому його вартість мала визначатись, виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи, і, оскільки сторонами не надано інших доказів на підтвердження дійсної вартості спірного майна на час розгляду справи, то суд, за відсутності відповідних доказів, не мав права виходити з припущення щодо його вартості. Надане позивачем оголошення в Інтернеті щодо вартості пилососа «SAMSUNG» не є належним та допустимим доказом його вартості, оскільки не містить інформації щодо предмета доказування.

В іншій частині рішення суду не оскаржується.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача та її представника, які заперечують проти скарги та вважають рішення суду вірним, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обгрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

16 жовтня 2015 року позивач звернулась до суду з зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що з 10 серпня 2013 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 03 квітня 2015 року вони з відповідачем не проживають разом, не повязані спільним побутом, спільного господарства та бюджету не ведуть.

Станом на час подання позовної заяви вони не досягли згоди про добровільний поділ майна, яке набуте за час перебування їх у шлюбі.

Просила виділити їй у особисту приватну власність із спірного спільного майна сушку для фруктів «Вітерець» вартістю 924 гр., кутовий диван «Каліпсо» вартістю 4830 гр., килим у спальню (коричневого кольору) вартістю 200 гр. всього на 5954 гр.

Відповідачеві просила виділити у особисту приватну власність майна на 9480 гр.: пилосос «SAMSUNG», утюг TEFAL, гладильну дошку, килими у залу (коричневого кольору) 2 штуки, штори, набір каструль (емальованих), набір каструль (металевих) 100 гр., закатувальну машинку, вилки - 23 штуки., ложки - 20 штук, сковорода (керамічна), тарілки (24 штуки), стакани (2 набори по 6 штук), чарки (2 набори по 6 штук), качалку, пельменницю, покривало для дивану та крісел, тремпелі 10 (штук), банки 3-х літрові 25 штук, банки 1,5 літра 10 штук, банки на 1 літр 8 штук, банки на 0,5 літрів 25 штук, тертушку, лійку, наматрасник, ложки декоративні, весільні бокали, постільну білизну, іграшки на ялинку, дрова, будівельний фен, вішалку у ванну кімнату, щітку для чистки унітазу, підставку для посуду, клейонку на стіл, меблеву стінку «Еліт», та стягнути з ОСОБА_3 на її користь грошову компенсацію за різницю у вартості часток майна, що виділяється сторонам, в розмірі 3526 грн., а також судові витрати у понесених нею розмірах за час розгляду даної справи.

01 грудня 2015 року ОСОБА_4 в особі свого представника ОСОБА_6 звернулась до суду з уточнюючою позовною заявою, в якій просила виділити в її особисту приватну власність рухоме майно: сушку для фруктів «Вітерець», кутовий диван «Каліпсо», килим у спальню (коричневого кольору», пилосос «SAMSUNG», утюг TEFAL, набір каструль (емальованих), гладильну дошку, покривало для дивану та крісел, качалку, ложки декоративні, стакани (2 набори по 6 штук), чарки (2 набори по 6 штук), пельменницю, закатувальну машинку.

Просила виділити в особисту приватну власність ОСОБА_3 рухоме майно: килим у залу (коричневого кольору) 2 штуки, набір каструль (металевих), вилки 23 штуки, ложки 20 штук, тарілки (24 штуки), тремпелі 10 штук, банки 3-х літрові 25 штук, банки 1,5 літра 10 штук, банки на 1 літр 8 штук, банки на 0,5 літра 25 штук, тертушку, лійку, наматрацник, весільні бокали, постільну білизну, іграшки на ялинку, дрова, будівельний фен, вішалку у ванну кімнату, щітку для чистки унітазу, підставку для посуду, клейонку на стіл, меблеву стінку «Еліт», сковороду (керамічну), штори.

Просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь судові витрати у понесених нею розмірах за час розгляду даної справи (а.с.50).

Вирішуючи спір та частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що у судовому засіданні встановлено, що сторонами за час перебування у шлюбі було придбане майно: сушка для фруктів «Вітерець», кутовий диван «Каліпсо», меблева стінка «Еліт» та пилосос «SAMSUNG»; щодо придбання іншого майна чи його добровільного розподілу сторони, всупереч ст. 60 ЦПК України, доказів не надали.

Відступаючи від рівності часток, суд врахував інтереси дитини з огляду на те, що мякий куточок «Каліпсо» є її спальним місцем, сушку «Вітерець» позивач використовує для здорового харчування дитини, аліменти на утримання дитини не стягувались, позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тому має обмежений матеріальний достаток, і не матиме можливості, не чіпаючи матеріальних інтересів дитини, сплатити відповідачу, який працює та отримує заробітну плату, різницю у вартості часток майна.

Цей висновок суду узгоджується з обставинами справи, вірно встановленими судом, та відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 серпня 2013 року (а.с.6).

Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.7).

Згідно довідки Роменського МВ УДМС України в Сумській області ОСОБА_3 зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.25). Сторони на час звернення позивача з позовом до суду проживають окремо, дитина проживає з позивачкою, чого сторони не спростували

Під час спільного проживання сторони придбали рухоме майно: сушку для фруктів «Вітерець», вартістю 924 грн., кутовий диван «Каліпсо», вартістю 4830 грн., пилосос «SAMSUNG» вартістю 550 гр., меблевий гарнітур «Еліт» вартістю 3950 гр. (а.с. 8 15, 34 - 36).

Згідно ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. ст. 57, 58, ч. ч. 2-3 ст. 60 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сімї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сімї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Відповідно до ч. 71 СК України, майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними

Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, встановлених законом.

У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Відповідно до розяснень, які містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Враховуючи встановлені судом обставини та наведені норми матеріального права, суд прийшов до вірного висновку про доведеність вимог позивачки щодо належності сторонам на праві спільної сумісної власності поділених між ними речей.

При цьому суд обґрунтовано відніс меблевий гарнітур «Еліт», вартістю 3950 грн., до майна, придбаного сторонами під час шлюбу, оскільки основна частина його вартості (3750) внесена 15 жовтня 2013 року (а.с.9).

Суд дав належну оцінку доказам в справі, і вони не спростовані відповідачем, про те, що спірні меблі оплачені сторонами, завезені саме в будинок відповідача. Суд критично оцінив як доказ чек, наданий відповідачем, від 31 липня 2013 року, його дійсність не підтвердили свідки працівники магазину, де замовлялись і придбавались меблі. Зокрема, свідок ОСОБА_7 підтвердив, що чек від 15 жовтня 2013 року на суму 3950 гр. він заповнив особисто, коли остаточно оплатили меблі, запис в журналі продажу зробив його брат, який допомагає йому в магазині.

Таким чином, хоча меблі замовляли 31 липня 2013 року, суд прийшов до вірного висновку, що вони придбані саме сторонами, а не батьками відповідача. Це підтвердив і вказаний свідок, в тому числі, про те, що завдаток за меблі давали 200 гр., двічі меблі міняли в звязку з їх недоліками, остаточно товар був оплачений восени 2013 року. Кошти віддав вдома відповідач, якому додому відвозили меблі.

Суд обґрунтовано відкинув пояснення як свідка батька відповідача про те, що меблі були подаровані на весілля саме синові відповідачеві в справі.

Доводи про відсутність належної оцінки пилососа також не спростовують висновків суду, оскільки відповідач не надав доказів про іншу його вартість, ніж та, яка врахована судом при ухваленні рішення і взята з вартості аналогічного товару з сайту в Інтернеті, а саме 550 гр.

Оскільки відповідач не надав доказів іншої вартості майна, чим зазначила позивач, суд, виділивши останній майна на суму 5754 гр., а відповідачеві на суму 4500 гр., обґрунтовано відступив від рівності часток, враховуючи інтереси дитини сторін, яка проживає з матірю.

Інші доводи апеляційної скарги, на думку колегії суддів, також висновків суду не спростовують і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За таких обставин, оскаржуване рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, відповідає нормам матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. ст. 308, 313, п. 1 ч. 1 ст. 314, ст. ст. 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 12 березня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -