АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4251/16 Головуючий 1 інст. - Ворона С.В.
Справа № 617/611/16-ц
Категорія : сімейні Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 червня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Бобровського В.В., Кокоші В.В.,

за участю секретаря - Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу судді Вовчанського районного суду Харківської області від 16 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя, шлюб яких розірвано.

Ухвалою судді Вовчанського районного суду Харківської області від 16 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто позивачеві через не усунення недоліків позовної заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, вказує, що в уточненій позовній заяві, яка була подана нею до суду на виконання вимог ухвали суду про залишення її позову без руху, нею були детально обґрунтовані підстави позову, надані усі можливі докази для вирішення справи, проте суд, не вивчивши належним чином матеріалів справи, прийшов передчасно до висновку про повернення позовної заяви через її неконкретизованість.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Визнаючи неподаною позовну заяву та повертаючи її позивачеві суд першої інстанції виходив з того, що недоліки позовної заяви, вказані в ухвалі суду від 28 квітня 2016 року, ОСОБА_1 не усунула.

Проте з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Вимоги до позовної заяви щодо викладу обставин, якими позивач обгрунтовує свої вимоги викладено у п.5 ч.2 ст. 119 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України у випадку, коли до визначеного ухвалою строку позивачем не усуваються недоліки позовної заяви, вона визнається неподаною і повертається позивачеві.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільно нажитого майна подружжя, шлюб яких розірвано.

Ухвалою судді Вовчанського районного суду Харківської області від 28 квітня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху з підстав того, що її позовні вимоги про поділ майна є неконкретизованими, а інші вимоги не відносяться до заявлених вимог про поділ спільно нажитого майна.

На виконання ухвали суду від 28 квітня 2016 року ОСОБА_1 подала до суду уточнену позовну заяву з відповідними додатками до неї (а.с.8-11).

За змістом ст.ст. 10, 11, 119 ЦПК України саме позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позов по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року N 2 подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Згідно ст. 130 ЦПК України, у попередньому судовому засіданні суд має можливість з'ясувати, якими доказами кожна сторона буде обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо невизнаних обставин, та встановити строки їх подання, уточнити позовні вимоги.

Ненадання доказів та не вирішення усіх питань, передбачених ст.130 ЦПК України, лише у подальшому можу слугувати підставою для відмови у задоволенні позовної заяви. Крім того, реалізація основних прав і свобод визначається Конституцією та міжнародними договорами, учасником яких є Україна. Конвенція про захист прав і основних свобод людини гарантує кожній особі, права якої порушені, певний перелік процесуальних гарантій.

Найбільш важливим є проголошення того, що стаття 6 Конвенції гарантує передусім доступ до суду.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини кожна держава - учасниця Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, реалізуючи п.1 ст. 6 цієї Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Разом з тим Європейський суд зазначає, що не повинно бути занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але й реальним. (Рішення Суду у справі Жоффр де ля Прадель проти Франції від 16.12.1992 р. (judgement of ECHR of 16 December 1992 De Geouffre de la Pradelle v. France // Series AN 253-B).

Таким чином, суд першої інстанції передчасно та необґрунтовано прийшов до висновку про повернення позовної заяви.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Судова колегія, перевіряючи законність та обгрунтованість ухвали судді першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у судді першої інстанції, визнає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.4ч.2ст.307, п.3 ч.1 ст.312, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу судді Вовчанського районного суду Харківської області від 16 травня 2016 року - скасувати, питання передати на новий розгляд до того ж суду зі стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає чинності негайно, є остаточною й касаційному оскарженню не підлягає, як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Бобровський

В.В. Кокоша