Іванівський районний суд Одеської області
Іванівський районний суд Одеської області
Справа № 499/100/16-ц
Провадження № 2/499/163/16
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

"09" березня 2016 р. смт.Іванівка

Суддя Іванівського районного суду Одеської області Кравчук О.О., розглянувши позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позовна заява ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі позивач) до ОСОБА_1 (далі відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором ухвалою судді від 04 лютого 2016 року була залишена без руху (далі ухвала від 04 лютого 2016 року), оскільки подана з порушенням ст.ст.119,120 ЦПК України.

З ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається, що у випадках якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк не виконає вимоги позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

19 лютого 2016 року до суду від представника позивача на виконання ухвали від 04 лютого 2016 року надійшла заява про усунення недоліків позовної заяви в якій представник позивача зазначив, що отримав ухвалу про залишення позову без руху 16 лютого 2016 року, отже строк встановлений для усунення недоліків закінчився 22 лютого 2016 року.

Однак представник позивача, частково виконав вимоги ухвали від 04 лютого 2016 року.

Так, представник позивача, направивши до суду лише заяву на ухвалу від 04 лютого 2016 року не дотримався вимог ст. 119, 120 ЦПК України, які встановлюють форму та зміст позовної заяви, як єдиного документу, копія якого судом надсилається відповідачу, і не передбачає будь-якої іншої форми позову, зокрема як форми виправлення позовної заяви або заяви про усунення недоліків, тощо.

Представнику позивача слід було направити до суду нову позовну заяву, в якій зазначити всі відомості з урахуванням вимог ст.119 ЦПК України та ухвали від 04 лютого 2016 року, в тому числі щодо зазначення засобів звязку або їх відсутності, доказів фактичного отримання відповідачем сум кредиту, тощо.

Таким чином, представник позивача надавши заяву про усунення недоліків й недодавши новий повний текст виправленої ним позовної заяви з відповідною кількістю копій позовної заяви та доданими до неї документами по числу відповідачів, позбавив суд можливості вирішити питання про відкриття провадження у справі та виконати вимоги ст. 127 ЦПК України.

З питання не справлення позивачем судового збору за цією позовною заявою слід зазначити таке.

До позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору (ч.5 ст. 119 ЦПК України).

Сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги (п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Повернення сплаченої суми судового збору здійснюється в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної фінансової політики (ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір»).

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України (ч.2 ст. 9 Закону України «Про судовий збір»).

Виходячи з наведених норм, позивачу слід було вирішити питання про повернення в установленому порядку суми судового збору та надати до суду належну квитанцію (платіжне доручення) з якої достовірно повинно вбачатись, що справлення судового збору здійснено саме за цією позовною заявою з зазначенням прізвища відповідача.

З наданого позивачем платіжного доручення від 24 вересня 2015 року № 34 (далі - платіжне доручення) не вбачається, що сплата судового збору проведена позивачем саме за цією позовною заявою, в якому не зазначено прізвище відповідача.

За таких обставин таке платіжне доручення не є належним підтвердженням справлення судового збору за цією позовною заявою. При тому, що під час реєстрації та формування цивільної справи були встановлені фактичні дані додання позивачем того ж самого платіжного доручення до іншої справи за позовною заявою поданої позивачем раніше.

Слід констатувати, що якщо позовну заяву було повернуто з підстав, передбачених частиною першою статті 121 ЦПК, а позивач знову звернувся з позовом до суду в загальному порядку, він може використати при цьому первісний документ про сплату судового збору, але за умови, що суму відповідного збору йому не було повернуто й сплата було проведено за цією позовною заявою.

Таким чином наявні обєктивні сумніви у тому чи було здійснено таке повернення позивачу, а позивач належних доказів зокрема, довідку органу Державної казначейської служби України про те, що сума судового збору позивачеві з державного бюджету України не поверталася до суду не надав.

Слід звернути увагу представника позивача, що в ухвалі від 04 лютого 2016 року не вимагалось надання позивачем доказів, а лише зазначення в позові в порядку визначеному п. 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України доказів, що підтверджують кожну обставину, або наявність підстав для звільнення від доказування, що позивачем враховано не було.

Враховуючи, що представником позивача недоліки позовної заяви в повному обсязі виправлено не було, позовна заява підлягає поверненню позивачу, що не позбавляє його права звернутися до суду повторно.

Керуючись ст.121 ЦПК України, суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Позовну заяву ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - визнати неподаною та повернути позивачеві.

Розяснити позивачу, що після усунення умов, що були підставою для повернення заяви, позивач має право звернутися до суду повторно.

Ухвала суду може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через Іванівський районний суд Одеської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2