Справа № 460/2011/15-ц
Провадження №2/460/290/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 рокум.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Варениця В.С.

з участю секретаря Мідик С.М.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Яворові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_3

про повернення сплачених аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

17.06.2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, позовні вимоги по якій під час судового розгляду збільшив, в якій просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь переплату по аліментах за грудень 2013 року на утримання дитини ОСОБА_4 в сумі 1547 грн. 75 коп., 92 грн. 74 коп. в рахунок відшкодування 3% річних від простроченої суми заборгованості, 1202 грн. 76 коп. в рахунок відшкодування інфляційних втрат, а також судові витрати пов'язані з його явкою до суду. Позовні вимоги мотивовано тим, що на підставі рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 13.03.2013 року, яке було змінено рішенням Апеляційного суду м.Києва від 30.05.2013 року, на нього покладений обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини з заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дані зобов'язання ним виконувалися своєчасно і в повному обсязі шляхом здійснення в регулярному порядку грошових виплат на ім'я відповідача через міжнародну систему грошових переказів «Avers». Однак в грудні 2013 року відповідач ОСОБА_3 подала до бухгалтерії КНУ ім.Т.Шевченка виконавчий лист про стягнення з нього аліментів на дитину. 19 грудня 2013 року ним було перераховано на ім'я відповідача аліменти на дитину за грудень 2013 року в сумі 1547 грн. 75 коп, які відповідач отримала 24.12.2013 року. Також в грудні 2013 року бухгалтерією КНУ ім.Т.Шевченка було утримано та перераховано на користь відповідача в якості аліментів на дитину суму в розмірі 1918 грн. 79 коп. На його вимогу відповідач не здійснила добровільного повернення переплачених аліментів на утримання дитини за грудень 2013 року в сумі 1547 грн. 75 коп.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 заявлені та збільшені позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та в заявах про збільшення позовних вимог. Просить заявлені позовні вимоги задоволити.

Представник відповідача ОСОБА_3 - гр.ОСОБА_2 заявлений позов заперечив, підтримав письмове заперечення на заявлений позов, в якому вказується, що заявлені позовні вимоги є незаконними, безпідставними та необґрунтованими. Згідно чинного законодавства не підлягають поверненню аліменти та інші грошові суми, надані

2

фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. 19.12.2013 року позивачем було добровільно та за відсутності рахункової помилки перераховано на ім'я відповідачки аліменти на утримання дитини за грудень 2013 року в сумі 1547 грн. 75 коп. Відповідач не є недобросовісним набувачем даних коштів, так як на підставі її заяви 13.09.2013 року державним виконавцем ВДВС Шевченківського районного управління юстиції було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа про стягнення аліментів, який було направлено до виконання в бухгалтерію по місцю роботи боржника. Стягувач не зобов'язаний повідомляти боржника про пред'явлення виконавчого листа до виконання, оскільки такий обов'язок покладений на державного виконавця. Також згідно норм Сімейного кодексу України той з батьків, з кого присуджено аліменти, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину. Отримавши від позивача грошові кошти в сумі 1547 грн. 75 коп. та не знаючи, що позивач не отримав копії постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження, його довірителька вважала, що позивач сам вирішив сплатити більшу суму аліментів на утримання дитини. Отримані кошти відповідач повністю витратила на утримання дитини. Також представник відповідача ОСОБА_2 додатково зазначив, що згідно наданого розрахунку про дохід позивача та суму сплачених аліментів заборгованість позивача по аліментах за період з грудня 2012 року по грудень 2013 року становить 23619 грн. 04 коп. Також його довірителька 07.11.2015 року повернула гроші в сумі 1547 грн. 75 коп. Просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини.

Як вбачається з рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 15.03.2013 року по цивільній справі №2610/29207/2012 (провадження №2/761/491/2013) за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину, зміненого рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м.Києва від 30.05.2013 року, цим судовим рішенням було задоволено заявлений позов, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народження, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу), але не менше як тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11 грудня 2012 року і до 18.09.2017 року (до досягнення дитиною повноліття).

Судом встановлено, як вбачається з пояснень позивача ОСОБА_1, що останній, з часу набрання законної сили судового рішення про стягнення аліментів, розпочав в добровільному порядку через міжнародну систему грошових переказів «Avers» перераховувати на ім'я відповідачки грошові кошти на утримання неповнолітньої дитини.

Відповідно до вимог ст.ст.31, 368 ЦПК України кожна із сторін має право вимагати виконання судового рішення в частині, що стосується цієї сторони. За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається виконавчий лист.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_3, вважаючи, що боржник ОСОБА_1 не в повній мірі виплачує присуджені аліменти у визначеному розмірі, звернулася та отримала виконавчий лист, який подала до примусового виконання до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві. За заявою стягувача ОСОБА_3 на підставі виданого виконавчого листа державним виконавцем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві було відкрито виконавче провадження ВП №39778306, винесено постанову від 13.09.2013 року в порядку примусового виконання стягнення аліментів про звернення стягнення на заробітну плату (дохід) боржника за місцем роботи, яку було направлено для виконання в бухгалтерію Київського національного університету ім.Т.Шевченка та для відома сторонам.

3

19.12.2013 року боржником ОСОБА_1 через міжнародну систему грошових переказів «Avers» було надіслана на ім'я стягувача ОСОБА_3 аліменти на дитину за грудень 2013 року в сумі 1547 грн.75 коп., які остання отримала 24.12.2013 року. Також, як вбачається з довідки Київського національного університету ім.Т.Шевченка, в грудні 2013 року з заробітку (доходу) боржника ОСОБА_1 на підставі виконавчого листа та постанови державного виконавця було утримано аліменти в розмірі 1918 грн. 79 коп, які в подальшому було перераховано стягувачу ОСОБА_3

Боржник ОСОБА_1, вважаючи, що в грудні 2013 року мала місце переплата аліментів на дитину в сумі 1547 грн. 75 коп., відповідно стягувач ОСОБА_3 набула такі кошти без достатньої правової підстави, звернувся з вимогою до відповідачки ОСОБА_3 про повернення таких коштів, та в подальшому з позовною заявою до суду.

Дійсно, відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Разом з тим, в ст.1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті аліменти, якщо їх виплата проведена фізичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Під час розгляду справи судом встановлено, як вбачається з пояснень самого позивача, що 17 грудня 2013 року аліменти на утримання сина в розмірі 1547 грн. 75 коп. боржник перерахував добровільно та без допущення з його боку рахункової помилки, враховуючи розмір виплачених аліментів.

Також суд не приймає до уваги твердження позивача ОСОБА_1 про недобросовісність відповідача ОСОБА_3 з підстав неповідомлення його про подання до виконання виконавчого листа про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до вимог чинного законодавства стягувач аліментів за виконавчим листом при пред'явленні такого до примусового виконання не зобов'язана повідомляти про таку дію боржника, оскільки такий обов'язок покладається на державного виконавця, який згідно з ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої надсилаються не пізніше наступного дня стягувачу та боржникові.

Крім цього, суд визнає, враховуючи визначений законом час, з якого присуджуються аліменти на дитину (згідно ч.1 ст.191 СК України від дня пред'явлення позову), вказаної в судовому рішенні дати звернення ОСОБА_3 до суду з позовом про стягнення аліментів - 07 грудня 2012 року та часу фактичної сплати боржником ОСОБА_1 аліментів на дитину (з пояснень самого позивача з часу набрання судовим рішенням законної сили - з 30 травня 2013 року), що перераховані боржником ОСОБА_1 кошти в сумі 1547 грн. 75 коп. не можна розцінювати як безпідставно набуте майно, оскільки боржник ОСОБА_1 зобов'язаний погасити заборгованість по аліментах, а стягувач ОСОБА_3 вправі вимагати погашення заборгованості за минулий час з дня пред'явлення позову до суду.

Відповідно до вимог ст.194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більше як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання.

Також судом встановлено, що відповідачкою ОСОБА_3 07 листопада 2015 року було перераховано на ім'я позивача ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 1547 грн. 75 коп. Враховуючи відносини між сторонами, суд не приймає до уваги твердження позивача ОСОБА_1, що дані кошти є подарунком від відповідачки з нагоди річниці їх одруження.

Оцінюючи докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що під час судового розгляду справи доведено, що перерахована позивачем на користь

4

відповідачки аліментна виплата в рахунок виконання судового рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не є безпідставно набутим майном, відповідно у відповідачки відсутній обов'язок щодо повернення такого майна, також відсутні законні підстави щодо повернення сплачених аліментів, заявлені позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому в задоволенні заявленого позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213 ЦПК України, суд ,-

В И Р І Ш И В:

в позові ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про повернення сплачених аліментів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, в цей же строк з дня його отримання, шляхом подання апеляційної скарги через Яворівський районний суд Львівської області.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СУДДЯ: