РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/17986/15-ц

пр. № 2/759/1244/16

24 травня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Макаренко В.В.,

при секретарі - Павлишиній А.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосієвської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа: Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосієвської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї. Свої вимоги мотивував тим, що він та відповідач по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, в якому народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне життя у нього з ОСОБА_2 не склалося та з липня 2014 року шлюбні відносини були припинені і син залишився проживати разом з відповідачкою. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року шлюб між ним та відповідачем було розірвано. Фактично передумою припинення шлюбних стосунків стало те, що відповдач забрала нашого сина ОСОБА_4 та переїхала на постійне проживання до м. Києва. З цього часу відповідачкою почались непорозуміння щодо прийняття участі у вихованні сина, почались створюватися штучні перешкоди зі сторони відповідача. Крім того, зазначив, що не досягнувши з відповідачем згоди щодо побачень та спілкуванням з сином ОСОБА_4, він звернувся до Комісії з пиатнь захисту прав дитини від 26.08.2015 року при Святошинській районній державній адміністрації. На засіданні комісії за моїм проханням комісія визначила способи участі у вихованні мого сина та визначила дні зустрічей з дитиною. Проте, фактично з моменту прийняття даного рішення відповідач ігнорує дане рішення та продовжує чинити перешкоди моєму спілкуванні з сином та взятті участі у його вихованні.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Представник Служби у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації та Служби у справах дітей Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації в судове засідання не зявились, подали клопотання про розгляд справи без участі представника.

Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести заочний порядок розгляду справи.

Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з наступних підстав.

У відповідності до ч.1-2, ст.51 Конституції України кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття.

Як зазначає ч.2, ст.3 Конвенції „Про права дитини", прийнятої резолюцією №44/25 Генеральної Асамблеї ООН від 20.11.1989 року держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Стаття 5 цієї Конвенції наголошує, що держави-учасниці поважають відповідальність, права і обов'язки батьків і у відповідних випадках членів розширеної сім'ї чи общини, як це передбачено місцевим звичаєм, опікунів чи інших осіб, що за законом відповідають за дитину, належним чином управляти і керувати дитиною щодо здійснення визнаних цією Конвенцією прав і робити це згідно зі здібностями дитини, що розвиваються.

Частина 3, ст.9 Конвенції продовжує, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Частина 2, ст.14 цієї Конвенції передбачає, що держави-учасниці поважають права та обов'язки батьків і у відповідних випадках законних опікунів керувати дитиною в здійсненні її права методом, що відповідає здібностям дитини, які розвиваються.

Частина 1, ст.18 Конвенції вказує, що держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Суд в межах заявлених позовних вимог та наданих доказів по справі встановив наступні факти та правовідносини.

Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.06.2011 року, який відповідно до рішення Святошинського районного суду м. Києва від 21 серпня 2015 року було розірвано (а.с. 8).

Від даного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 5).

Як встановлено у судовому засіданні, відповідач разом із сином ОСОБА_4 проживають за адресою: АДРЕСА_1

Розпорядженням Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації від 16 вересня 2015 року за № 575 було визначено спосіб батька ОСОБА_1 у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 9), яке відповідачем не виконується чим зі сторони відповідача створюваються штучні перешкоди стосовно можливості нормального спілкування позивача з сином ОСОБА_4.

Згідно ч.1, ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Ч.2 цієї ж статті зазначає, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч.2, ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Частина 3 цієї ж статті наголошує, що той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватись з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Як наголошує ч.3, ст.15 Закону України „Про охорону дитинства" у разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків, виходячи з інтересів дитини.

З'ясувавши всі обставини, викладені у позовній заяві, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація надала суду висновок від 20.05.2016 року за № 100-7506 про визначення участі батька у вихованні дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, відповідно до якого рекомендованого визначити графік ОСОБА_1 зустрічей з сином у часи зазначені у даному висновку.

Враховуючи інтереси дитини, її вік, суд вважає необхідним зобов'язати матір дитини ОСОБА_2 не перешкоджати батькові дитини брати участь у вихованні сином та спілкуванні з ним, а ОСОБА_1 визначити спосіб участі у вихованні сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, наступним чином: з понеділка по п"ятницю, у будь-які зручні для батька дні та часи, із врахуванням графіку відвідування дитиною навчального закладу та гуртків у межах м. Києва, при умові задовільного стану здоров"я дитини та повідомлення матері про місце перебування дитини; кожної першої суботи та третьої неділі місяця з 10.00 год. до 19.30 год; в день побачення ОСОБА_1 з сином забирати його з дому, школи, дитячого садочка особисто; необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового та інших засобів зв"язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином; у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_1 з ОСОБА_3 або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком; повідомляти ОСОБА_1, коли дитина виїжджає та куди та якщо дитина хворіє (діагноз).

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57-59, 60, 79, 88, 169, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 141, 157 СК України, Конвенцією «Про права дитини», Законом України «Про охорону дитинства», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Святошинська районна у м. Києві державна адміністрація, Служба у справах дітей Голосієвської районної у м. Києві державної адміністрації про усунення перешкод участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї - задовольнити.

Зобов"язати ОСОБА_2 не перешкоджати ОСОБА_1 брати учать у вихованні та вільному спілкуванні з сином ОСОБА_3.

Визначити наступні способи ОСОБА_1 участі у вихованні сина ОСОБА_3, особистому спілкуванні:

- з понеділка по п"ятницю, у будь-які зручні для батька дні та часи, із врахуванням графіку відвідування дитиною навчального закладу та гуртків у межах м. Києва, при умові задовільного стану здоров"я дитини та повідомлення матері про місце перебування дитини;

- кожної першої суботи та третьої неділі місяця з 10.00 год. до 19.30 год;

- в день побачення ОСОБА_1 з сином забирати його з дому, школи, дитячого садочка особисто;

- необмежене спілкування з сином особисто, засобами телефонного, поштового та інших засобів зв"язку, що не передбачають безпосереднього фізичного спілкування між батьком та сином;

- у разі, якщо святкові дні припадають на день побачення ОСОБА_1 з ОСОБА_3 або цей день передує дню побачення, або є наступним після нього, то такі дні син проводить з батьком;

- повідомляти ОСОБА_1, коли дитина виїжджає та куди та якщо дитина хворіє (діагноз).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва шляхом подання через Святошинський районний суд м. Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а у разі, якщо рішення було проголошено без участі особи, яка його оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків або після розгляду справи в апеляційному порядку Апеляційним судом м. Києва, якщо воно не буде скасоване.

СУДДЯ В.В. Макаренко