Справа № 573/872/16-ц
Номер провадження 2/573/350/16
РІШЕННЯ

іменем України

01 червня 2016 року м. Білопілля

Білопільський районний суд Сумської області в складі:

головуючої судді: Свиргуненко Ю. М.

з участю секретаря: Федорченко Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білопіллі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

05 травня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_1. Після смерті останнього відкрилася спадщина на земельну частку (пай), площею 4,31 умовних кадастрових гектари, посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської райдержадміністрації від 20 березня 1996 року №86. Спадкоємцями батька є він та його рідний брат, ОСОБА_2. Останній ІНФОРМАЦІЯ_2 помер. Зазначає, що фактично прийняв спадщину після батька, однак оформити її не має можливості у зв'язку з втратою сертифіката на право на земельну частку (пай). Посилаючись на викладені вище обставини, ОСОБА_1 просить визнати за ним в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на земельну частку (пай), площею 4,31 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) у землі, яка перебувала в колективній власності АТЗТ «Сула», посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 1996 року №86, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_2.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився без повідомлення причин. Про час, день і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а. с. 18).

Представник позивача за довіреністю, ОСОБА_3, подала заяву про уточнення площі земельної ділянки та зменшення розміру позовних вимог, просила визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька, ОСОБА_1, право власності на 1/2 частину земельної частки (паю), площею 4,31 умовних кадастрових гектари, яка перебувала в колективній власності АТЗТ «Сула», посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданим на підставі розпорядження голови Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 1996 року №86, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_2. Крім того, представник позивача просила розглянути справу без її участі (а. с. 31).

Представник відповідача - Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Сільський голова надіслав листа про розгляд справи у відсутність їх представника, при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду (а. с. 31).

Представник третьої особи - Улянівської державної нотаріальної контори Білопільського району Сумської області в судове засідання не з'явився. Державний нотаріус ОСОБА_4 надіслала листа про розгляд справи без її участі (а. с. 20, 27).

У зв'язку з неявкою сторін, третьої особи, суд розглядає справу без їх участі, на підставі наявних у справі доказів, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Повно, всебічно і об'єктивно дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Суд вважає, що згідно з п. 4 Перехідних положень Цивільного кодексу України 2003 року до правовідносин щодо прийняття спадщини після ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, слід застосовувати і норми Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час їх виникнення і норми нині діючого Цивільного кодексу України, так як спірні правовідносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 року та продовжують існувати на даний час.

Згідно з ч. 1 ст. 524 ЦК Української РСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу.

Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народжені після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР).

При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Судом встановлено, що батьком позивача ОСОБА_1 був ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 (а. с. 5)

Згідно з свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_4 ОСОБА_1 померІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 7).

Відповідно до наявної в матеріалах справи копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1 від 21 березня 1996 року, виданого на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 1996 року №86, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_2, ОСОБА_1 належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності сільськогосподарського акціонерно-пайового товариства закритого типу «Сула», розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а. с. 8).

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Верхосульської сільської ради від 26 квітня 2016 року №256, ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, постійно до дня смерті проживав у АДРЕСА_1. За останнім значиться земельна ділянка, розташована на території Верхосулької сільської ради, посвідчена сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданим на підставі рішення Білопільської райдержадміністрації від 20 березня 1996 року №86. Заповіт від імені ОСОБА_1 виконкомом Верхосульської сільської ради не посвідчувався. Спадкоємцями останнього є діти: ОСОБА_2 та ОСОБА_1 - позивач у справі, які після смерті батька користувалися спадковим майном та розпоряджалися речами, зберігали сертифікат на право на земельну частку (пай) (а. с. 10).

У відповідності до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 19 травня 2016 року спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1 не заведена (а. с. 21).

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що в порядку, передбаченому ст. 549 ЦК УРСР, який діяв на момент виникнення правовідносин щодо прийняття спадщини після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_1, позивач, ОСОБА_1 та його рідний брат, ОСОБА_2, фактично прийняли спадщину.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 (а. с. 6).

Згідно з інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру від 30 травня 2016 року спадкова справа після померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 не заведена (а. с. 28).

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи спадкоємцями ОСОБА_2 є ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 (а. с. 29).

Статтею 1216 ЦК України 2003 року визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця (ч. 1 ст. 1261 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців є рівними.

Згідно з п. 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічні положення закріплені і в п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями.

Пленум Верховного Суду України у п. 11 своєї постанови «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснив, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивач має право на 1/2 частину земельної частки (паю), площею 4,31 умовних кадастрових гектари, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом серії НОМЕР_1 від 21 березня 1996 року, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_2, в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, однак, він позбавлений можливості отримати в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину і вільно розпоряджатися спадковим майном у зв'язку з втратою сертифікату на право на земельну частку (пай).

Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 524, 525, 534, 549 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. ст. 1216, 1218, 1220, 1261, 1267, п. 4 Перехідних положень ЦК України 2003 року, ст. 81, п. 17 Перехідних положень Земельного Кодексу, п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зі змінами і доповненнями, п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, ст. ст. 4, 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов ОСОБА_1 до Верхосульської сільської ради Білопільського району Сумської області, третя особа Улянівська державна нотаріальна контора Білопільського району Сумської області про визнання права власності на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після батька ОСОБА_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 1/2 частину земельної частки (паю) у землі, яка перебувала в колективній власності акціонерно-пайового товариства закритого типу «Сула», розміром 4,31 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчену сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданим Білопільською районною державною адміністрацією 21 березня 1996 року на підставі рішення Білопільської районної державної адміністрації від 20 березня 1996 року №86, зареєстрованим у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за НОМЕР_2.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Сумської області через Білопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: