Провадження № 2/369/700/16
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Нікушина В.В.

при секретарі Сокиран І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання на закінчення приватизації земельної ділянки, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_2 звернувсь до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті 07 квітня 2014 року його брата ОСОБА_3 відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:003:0184, що розташована на в с.Неграші Києво-Святошинського району Київської області по вул. Івана Франка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), приватизація якої не завершена. За життя померлий ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку не отримав, приватизацію земельної ділянки не завершила. На випадок своєї смерті ОСОБА_3 залишив заповіт, за умовами якого все своє майно заповів ОСОБА_2. Останній спадщину за заповітом після смерті ОСОБА_4 не прийняв, із заявою про подовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде. Позивач спадщину прийняв, так як вчасно звернувсь до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину за законом на недоодержану пенсію він отримав, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку нотаріус йому відмовив через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на імя його брата. Оскільки спадкодавець набув право на приватизацію земельної ділянки та у встановленому законом порядку, інші спадкоємці відсутні, а він спадщину прийняв, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає своє право порушеним.

Просив суд визнати за ним право на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:003:0184, що розташована на в с.Неграші Києво-Святошинського району Київської області по вул. Івана Франка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в порядку спадкування за ОСОБА_1.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі.

У судове засідання відповідачі представники Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області не з»явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

При розгляді справи судом встановлено, що 07 квітня 2014 року помер ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №300719, виданого виконавчим комітетом Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області.

З матеріалів справи встановлено, що померлий ОСОБА_3 був братом для позивача ОСОБА_2

З матеріалів спадкової справи №207/2014 Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори встановлено, що 14 травня 2014 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувсь ОСОБА_1.

04 липня 1996 року ОСОБА_3 склав заповіт, яким усе своє майно заповів ОСОБА_2 Володимировчиу. Заповіт посвідчений секретарем виконкому Музичанської сільської ради за реєстровим номером 31.

14 березня 2015 року ОСОБА_2 звернувся до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори із заявою про те, що спадщину за заповітом, що залишилася після смерті ОСОБА_3, в установлений законом строк він не прийняв, до суду із заявою про продовження строку для прийняття спадщини звертатися не буде.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом позивачу ОСОБА_2 на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:003:0184, що розташована на в с.Неграші Києво-Святошинського району Київської області по вул. Івана Франка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) було відмовлено з підстав ненадання оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2015 року №535/02-31.

При розгляді справи встановлено, що на час відкриття спадщини спадкоємцем за законом першої черги є брат спадкодавця ОСОБА_2

За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї.

Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

З матеріалів справи встановлено, що за життя у ОСОБА_3 виникло право на спадкову земельну ділянку, що підтверджується наступним.

Рішенням Музичанської сільської ради Києво-святошинського району Київської області 21 сесії 5 скликання від 21 жовтня 2009 року ОСОБА_3 було затверджено проект землеустрою щодо відведення спадкової земельної ділянки у власність та доручено землевпорядній організації винести проект в натуру та виготовити державний акт на право власності на зазначену земельну ділянку.

Згідно накладної №3 від 09 лютого 2011 року Управління Держкомзему у Києво-Святошинськомй районі отримало від землевпорядної організації заповнений бланк державного акту ЯЛ №412380 на ім.`я ОСОБА_3 на земельну ділянку з кадастровим номером :02:003:0184 загальною площею 0,1000 га.

За життя померлий ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку не отримав, тобто не завершив процедуру приватизації земельної ділянки.

Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

За ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільсько-господарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

За ст. 125 ЗК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК).

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку.

Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину.

Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку.

Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

У видачі свідоцтва про право на спадщину ОСОБА_2 на земельну було відмовлено з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на спадкодавця ОСОБА_3, що підтверджується постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14 березня 2015 року.

Позивач спадкове майно прийняв так як, протягом шестимісячного строку подав у нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку позивач ОСОБА_2 не може через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу.

За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за ОСОБА_2 необхідно визнати право на завершення процедури приватизації шляхом отримання оригіналу свідоцтва про право власності на земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1223, 1261-1265 ЦК України та ст.ст. 208, 213-215 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Києво-Святошинському районі Київської області про визнання на закінчення приватизації земельної ділянки - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 в порядку спадкування за законом після смерті 07 квітня 2014 року ОСОБА_3 право на завершення приватизації та одержання свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,1000 га з кадастровим номером :02:003:0184, що розташована на в с.Неграші Києво-Святошинського району Київської області по вул. Івана Франка для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка)

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення через Києво-Святошинський районний суд Київської області. У разі якщо особи, які беруть участь у справі не були присутні під час ухвалення рішення, апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом десяти днів з моменту його отримання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя