Справа № 201/2272/16-ц
Провадження 2/201/1292/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді Батманової В.В.

при секретарі - Гоц Г.Ю.

за участі позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Жовтневого району про виселення-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що вона вселилась до квартири, отриманої її батьком, як член сім'ї наймача. У вказаній квартирі окрім позивача зареєстрований та проживає відповідач ОСОБА_3 Відповідач постійно провокує сварки, погрожує фізичною розправою позивачу, створює умови неможливості спільного проживання, в зв'язку з чим спільне проживання за таких умов неможливо. Відповідач добровільно виселитися та знятися з реєстраційного обліку не бажає та не несе жодних витрат на утримання квартири, тим самим ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Тому позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні права власності на зазначену квартиру шляхом виселення відповідача зі спірної квартири та стягнути судові витрати.

Позивач та представник позивача, позовні вимоги підтримали з підстав в позові викладених, просили їх задовольнити в повному обсязі, не заперечували проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.

Третя особа в судове засіданні не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, від представника КВЖРЕП Жовтневого району надійшла заява про розгляд справи без його участі.

За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін і постановити заочне рішення суду за правилами ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що заявлені вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як встановлено в судовому засіданні, батько позивача отримав у користування квартиру АДРЕСА_1 на підставі контрольного талону до ордеру № 2130 від 17 грудня 1973 року (а.с.11).

Згідно вказаного ордеру позивач зареєстрована за вказаною адресою з 17 жовтня 1980 року.

Згідно пояснень відповідача на ім'я начальника Жовтневого РВ та застереження про недопустимість скоєння насилля в сім'ї у відношенні ОСОБА_3 у відповідача систематично виникають конфлікти з його матір'ю в ході яких він висловлюється нецензурною лайкою (а.с. 12-13).

Свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 показали суду, що відповідач періодично б'є матір, погрожує фізичною розправою, дуже часто перебуває в стані алкогольного сп'яніння, не працює та грошей на сплату комунальних послуг не надає.

Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.

Відповідач витрат на утримання спірної квартири не несе, що підтверджується копіями квитанцій, що знаходяться в матеріалах справи (а.с.7).

Відповідно ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ст. 116 ЖК УРСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ним в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення.

Судом встановлено, що позивач на законних підставах користується квартирою АДРЕСА_1, що підтверджено матеріалами справи, але відповідач в добровільному порядку не бажає звільнити спірну квартиру та знятися з реєстраційного обліку. Таким чином, відповідач порушує права позивача як наймача квартири, так як позивач не може вільно розпоряджатися майном.

З урахуванням викладеного, суд дійшов до висновку, що вимога позивача щодо виселення відповідача з квартири АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224, ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити у повному обсязі.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551 гривню 20 копійок понесених судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Батманова