АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Дніпропетровськ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого Свистунової О.В.

суддів Міхеєвої В.Ю., Ремеза В.А.

за участю секретаря Синенка Є.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Дніпропетровську цивільну справу

за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна»

на рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року

по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» до ОСОБА_4 про стягнення набутого майна , -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2015 року ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» звернулось до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська з вищезначеним позовом до ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна та просило стягнути на його користь з відповідача 31 841,61 грн.

У обґрунтування позовних вимог посилалось на ті обставини, що з 02.07.2004 року по 30.01.2015 року ОСОБА_4 перебував у трудових відносинах з товариством, працюючи на посаді керуючого торговельним залом у Торговельному центрі №14, м. Дніпропетровськ. 30.01.2015 року трудові відносини були припиненні на підставі наказу №14-008к та угоди про припинення трудового договору за згодою сторін. 30.01.2015 року з відповідачем було проведено повний розрахунок при звільненні. 13.02.2015 року при нарахуванні та виплаті частини заробітної плати працівникам філії ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» Торговельного центру №14, у зв'язку з технічною помилкою програмного забезпечення виникла лічильна помилка та була сформована відомість №65396190.С32 від 13.02.2015 року, внаслідок чого на картковий рахунок відповідача перераховано 31 814,61 грн. 25.08.2015 року відповідачу надіслано вимогу про повернення безпідставно отриманих коштів, яка залишена відповідачем без задоволення. Посилаючись на вимоги ст.1212 ЦК України, ТОВ «Метро Кеш Енд Кері Україна» звернулось до суду з позовом та просило стягнути з відповідача на користь позивача 31 814,61 грн.

Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог.

У апеляційній скарзі позивач просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, оскільки вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Вирішуючи спір, який виник між сторонами, суд першої інстанції в межах заявлених вимог та на підставі тих доказів, що надані були сторонами під час розгляду справи по суті, у достатньо повному обсязі з'ясував права і обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, постановив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Так, судом встановлено, що 30.01.2015 року позивачем прийнято наказ №14-008К про звільнення з посади керуючого торговельним залом Торговельного центру №14 на підставі п.1 ст.36 КЗпП України ОСОБА_4, з виплатою всіх належних йому сум.

Відповідно до розрахункового листа за лютий 2015 року, відповідачу до виплати нараховано 32 097,64 грн.

15.06.2015 року представником позивача складено акт про виявлення технічної помилки системи з розрахунку заробітної плати, що полягає у нарахуванні ОСОБА_4 повторно суми компенсації за звільнення.

На підставі цього акту, бухгалтером з розрахунку заробітної плати ОСОБА_5 поставлено до відома начальника відділу пільг та компенсації Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна», зазначено про борг відповідача перед товариством у розмірі 31 814,61 грн.

Факт зарахування грошових коштів у сумі 31 814,61 грн. на картковий рахунок відповідача ОСОБА_4 підтверджується довідкою ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» від 23.06.2015 року №81.

16.06.2015 року на адресу відповідача позивачем було направлено лист з вимогою повернути помилково нараховані кошти у сумі 31 814,61 грн., які були отримані відповідачем 23.06.2015 року.

27.08.2015 року позивачем отримано лист відповідача, відповідно якого останній зазначає про небажання повертати кошти та про існування домовленості між сторонами з виплати усіх належних платежів при звільненні у подвійному розмірі.

Так, статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено структуру заробітної плати, де основна заробітна плата це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов'язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Та інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відносно заробітної плати існують такі поняття як номінальна і реальна заробітна плата. Номінальна заробітна плата - це сума грошей, отримана за встановлений період часу (в основному вона виплачується за місяць).Реальна заробітна плата - це кількість товарів і послуг, котрі можливо набути на номінальну зарплату. Вона залежить від розміру номінальної зарплати і цін на товари і послуги. Реальна заробітна плата відображає економічний стан населення. Тому, для її підтримки на визначеному рівні вводиться індексація, яка регулюється ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та постановою КМУ «Порядок проведення індексації грошових громадян». Індексація - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення доходів громадян, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати їм подорожчання споживчих товарів і послуг. Індексація є частиною державної системи соціального захисту громадян, спрямована на підтримання купівельної спроможності їх доходів.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що нарахована та виплачена 30.01.2015 року ОСОБА_4 сума індексації, компенсації та одноразової грошової допомоги при звільненні відносяться до поняття заробітна плата.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Згідно ч. 1 ст. 1215 ЦК України, не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що механізм повернення надмірно сплачених сум заробітної плати передбачає стягнення зазначених сум у випадку, якщо така надмірна виплата відбулась з вини особи, яка отримує заробітну плату, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації, або, ненадання відповідної інформації, що свідчить про його недобросовісність, при цьому має бути встановлена рахункова помилка з боку позивача.

Тобто, до правовідносин щодо набуття грошових коштів без достатньої правової підстави, якщо ці кошти є заробітною платою, яка проведена іншою особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача, застосуванню підлягають положення статті 1215 ЦК України, за якою зазначені грошові кошти поверненню не підлягають.

Позивач не надав ні суду першої, ні апеляційної інстанції належних доказів зловживання з боку ОСОБА_4 або надання ним недостовірних даних, внаслідок яких останній отримав заробітну плату в більшому, ніж передбачено законом, розмірі.

При цьому, правильність виконаних розрахунків, за якими була проведена виплата, як і добросовісність набувача презюмуються, отже, зазначене у статті 1215 ЦК України майно підлягає поверненню тільки у разі наявності цих обох фактів.

Лічильною помилкою у постанові від 24.12.1999 р. № 13 ВСУ називає неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Личильною (рахунковою помилкою), згаданою у ст.. 127 КЗпП України, є будь-яка арифметична помилка, яка призвела до переплати працівнику грошових сум. Інші помилки (наприклад, неправильне тлумачення пільг з податків і т. п.) - не є підставою для утримання із зарплати працівника і, відповідно, для стягнення. Рахункова помилка - це результат невірного застосування правил арифметики, - не більше того. Різновидом лічильної помилки може бути, наприклад, отримання неправильного результату при додаванні. Таким чином, технічна помилка системи з розрахунку заробітної плати не є результатом рахункової помилки.

Отже, у спірному випадку працівник жодним чином не вчиняв недобросовісних дій у відношенні роботодавця, а сталася технічна помилка системи з розрахунку заробітної плати, відтак, недобросовісності в набутті працівником зайвих виплат немає. Враховуючи те, що виплачені працівнику кошти, які є складовою частиною заробітної плати, були нараховані підприємством, хоча і в наслідок технічної помилки системи з розрахунку заробітної плати. Та оскільки, технічна помилка не є результатом рахункової помилки і відсутня недобросовісність з боку набувача, то відсутні підстави для здійснення відповідного стягнення з відповідача.

Аналогічна правова позиція викладена постанові Верховного Суду України від 22 січня 2014 року № 6-151цс13, а саме, безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абзацом 2 частини першої статті 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Колегія вважає, що у даному випадку може постати питання про відшкодування підприємству шкоди, завданої зайвими виплатами, тими особами, з чиєї вини така шкода завдана. Стягувати таку шкоду (у визначених законом межах) з винних осіб підприємство буде в порядку, встановленому ст. 127 і 136 КЗпП.

Колегія суддів вважає, що порушення судом першої інстанції норм процесуального права на впливає на правильність висновків у судовому рішенні та не дає підстав для його зміни чи скасування.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків у рішенні суду першої інстанції, протирічать вимогам законодавства, яке регулює спірні правовідносини, матеріалам справи, зводяться до переоцінки доказів по справі.

Судом першої інстанції у досить повному обсязі з'ясовані права та обов'язки сторін, обставини справи, доводи сторін перевірені і їм дана належна оцінка, справа розглянута у рамках позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами.

Порушень матеріального чи процесуального закону, які б могли призвести до скасування або зміни рішення суду, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що згідно до ст. 308 ЦПК України правових підстав для скасування рішення не має, а тому, доводи апеляційної скарги підлягають відхиленню, а рішення суду першої інстанції, у оскаржуваній частині, залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Метро Кеш Енд Кері Україна» - відхилити.

Рішення Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 лютого 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.В.Свистунова

Судді В.Ю.Міхеєва

В.А.Ремез