АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Поливач Л.Д.

ШаховоїО.В.

при секретарі Литвиненку Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, державна архітектурно-будівельна інспекція України, про зобов'язання демонтувати добудований балкон та відновити зовнішній вигляд фасаду будинку, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 березня 2016 року, -

у с т а н о в и в :

У липні 2015 року КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, ДАБІ України, про зобов'язання демонтувати добудований балкон та відновити зовнішній вигляд фасаду будинку.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 3 березня 2016 року позов задоволено, зобов'язано ОСОБА_2 привести у попередній стан квартиру АДРЕСА_1, відповідно до поверхового плану будинку, шляхом демонтування за власний рахунок самовільної добудови до балкону, а саме добудовані стіни балкону та віконні рами з однієї сторони фасаду будинку та відновити зовнішній вигляд фасаду будинку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» судовий збір у розмірі 243,60 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Відповідач, зокрема, посилається на ті обставини, що суд дійшов помилкового висновку про доведеність позовних вимог КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва», оскільки позивачем не надано доказів порушень відповідачем прав мешканців будинку під час проведення ремонтних робіт та вказані роботи не потребують отримання документів, що дають право на їх виконання. При цьому вказує, що суд не звернув уваги на той факт, що положення ст. 376 ЦК України не застосовується до позовів про знесення самовільно збудованих (прибудованих,

_____________________________________________________

Справа № 756/9231/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/6160/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Белоконна І.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

надбудованих) балконів у багатоквартирному будинку.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 та його представник - ОСОБА_7 подану апеляційну скаргу підтримали та просили її задовольнити.

Представник КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» - Улибіна В.О. апеляційну скаргу просила відхилити, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 березня 2016 року залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_3 апеляційну скаргу просив відхилити, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 березня 2016 року залишити без змін.

Третя особа ОСОБА_4 та представник третьої особи ДАБІ України, належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання не прибули, ОСОБА_4 про причини неявки суд не повідомила, від ДАБІ України надійшли письмові пояснення з проханням винести рішення відповідно до чинного законодавства України та слухати справу без участі представника Держархбудінспекції України, у зв'язку із чим колегія суддів вважала за можливе слухати справу у їх відсутність на підставі ч. 2 ст. 305 ЦПК України.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність її часткового задоволення виходячи з таких підстав.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідно до п. 1 розпорядження Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації від 31 січня 2015 року № 41 «Про деякі питання комунального майна територіальної громади міста Києва, що віднесено до сфери управління Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації» та додатку 1 до даного розпорядження житловий будинок № АДРЕСА_2 було закріплено на праві господарського відання за КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» (а. с. 8-9).

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 27 липня 2002 року (а. с. 16, 17).

Згідно акту ЖЕК-513 від 10 червня 2015 року при обстеженні фасаду будинку з'ясовано, що власники квартири АДРЕСА_2 добудували та збільшили площу балкону за рахунок стін сусідніх квартир, чим самим затулили світло в їх вікна. Під час обстеження в квартиру № 59 комісії потрапити не вдалося по причині відсутності господаря квартири (а. с. 18).

Після виявлення даного правопорушення на відповідача ОСОБА_2 було складено протокол про адміністративне правопорушення № 4 від 10 червня 2015 року за ст. 150 КУпАП (а. с. 24).

10 червня 2015 року ЖЕК-513 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» надіслано припис мешканцю квартири АДРЕСА_3, яким було зобов'язано відповідача надати дозвільні документи на добудову та перепланування балкону (а. с. 25).

Вимоги вищезазначеного припису відповідачем не були виконані.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що у ОСОБА_2 відсутня відповідна документація на перепланування та збільшення площі балкону, чим змінено зовнішній вигляд фасаду будинку та порушено права мешканців цього будинку.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Згідно пп. 3, 4 ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу та припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2 (а. с. 16, 17).

Треті особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають у квартирі АДРЕСА_1 (а. с. 15).

Відповідно до ст. 10 ЖК України громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Згідно з ч. 2 ст. 383 ЦК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Так, балкон - це прибудований до зовнішньої стіни будинку на певній висоті майданчик, огороджений поручнями (або низькими стійками) і сполучений дверима з внутрішнім приміщенням.

Згідно акту ЖЕК-513 від 10 серпня 2015 року ОСОБА_2 було добудувано та збільшено площу балкону за рахунок стін сусідніх квартир, тим самим затулено світло в їх вікна(а. с. 18).

Здійснені відповідачем добудова та збільшення площі балкону за рахунок стін сусідніх квартирв квартирі АДРЕСА_4, є переплануванням в розумінні п. 1.4.4 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 100 ЖК Української РСР, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, переобладнання і перепланування жилого будинку і жилого приміщення провадяться з метою підвищення їх благоустрою і перетворення комунальних квартир в окремі квартири на сім'ю. Переобладнання і перепланування жилого приміщення допускаються за згодою наймача, членів сім'ї, які проживають разом з ним, та наймодавця і з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. У разі відмови наймодавця, наймача або членів його сім'ї у згоді на переобладнання чи перепланування жилого приміщення спір може бути вирішено в судовому порядку, якщо на переобладнання чи перепланування є дозвіл виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Наймач, який допустив самовільне переобладнання чи перепланування жилого або підсобного приміщення, зобов'язаний за свій рахунок привести приміщення у попередній стан.

Згідно до ст. 152 ЖК Української РСР, у редакції на час виникнення спірних правовідносин, переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

З матеріалів справи, а саме листа департаменту ДАБІ у м. Києві від 6 квітня 2015 року № 10126-51/0604/10, вбачається, що третя особа ОСОБА_3 звертався до урядової гарячої лінії щодо перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності під час виконання будівельних робіт з розширення балкону власником квартири АДРЕСА_1 (а. с. 117, 118-119).

Тобто спірні правовідносини виникли до внесення змін до статтей 100 і 152 ЖК Української РСР Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення умов ведення бізнесу (дерегуляція)», що набрали чинності 5 квітня 2015 року.

Відповідно до п. 1.4.6 «Правил утримання житлових будинків та при будинкових територій», затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства № 76 від 17 травня 2005 року, власник, наймач жилого приміщення у житловому будинку, що допустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за власний рахунок привести це приміщення до попереднього стану.

Відповідно до ст. 179 ЖК Української РСР користування будинками державного й громадського житлового фонду, а також приватного житлового фонду та утримання їх здійснюється з додержанням вимог Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями.

Відповідно до п. 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 8 жовтня 1992 року, переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій здійснюється за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку з дозволу власника будинку та органу місцевого самоврядування, що видається в установленому порядку.

Згідно п. 1.4.1. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу України 17 травня 2005 року № 76 переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства.

Згідно п. 1.4.5. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого і самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування.

Таким чином, добудова та збільшення площі балкону за рахунок стін сусідніх квартир знаходиться за межами права, передбаченого ч. 2 ст. 383 ЦК України та свідчить про недотримання власником вимог ч. 2 та ч. 4 ст. 319 ЦК України, які передбачають право власника вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону та вимогу про те, що власність зобов'язує.

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, що відповідна документація на перепланування та збільшення площі балкону в квартирі АДРЕСА_1 відсутня. У своїх письмових поясненнях третя особа ДАБІ України посилається на те, що документи дозвільного та декларативного характеру, що дають право на виконання будівельних робіт за адресою: АДРЕСА_5 у Оболонському районі м. Києва не видавалась та не реєструвалась.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що позовні вимоги КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Оболонського району м. Києва» підлягають задоволенню.

Особа, яка подала апеляційну скаргу, помилково посилається на редакцію ст. 152 ЖК Української РСР в редакції Закону № 191-VIII від 12 лютого 2015 року, оскільки відповідно норми ч. 1 ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Посилання ОСОБА_2 на те, що позивачем не доведено порушення відповідачем прав інших мешканців будинку є безпідставними, оскільки унаслідок добудови (розширення) стін балкону та віконних рам, що фактично збільшили виступ балкону, є зміною зовнішнього вигляду фасаду будинку, а також свідчить про порушення прав інших мешканців будинку, зокрема, третіх осіб ОСОБА_3 та ОСОБА_4

У даному випадку питання про те, яким чином були проведені будівельні роботи розширення балкону (з дотриманням норм чинного законодавства чи без) правового значення не має.

Відповідно до ст. 189 ЖК Української РСР у редакції на час виникнення спірних правовідносин, особи винні в тому числі і в порушенні користування жилими приміщеннями, санітарного утримання місць загального користування, сходових кліток, ліфтів, під'їздів, при домових територій, у самовільному переобладнанні та переплануванні жилих будинків і жилих приміщень та використанні їх не за призначенням, у порушенні правил експлуатації жилих будинків та інженерного обладнання несуть передбачену законодавством України відповідальність.

Згідно п. 1.4.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов'язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. У разі, якщо самовільне перепланування або переобладнання приводить до погіршення технічного стану жилого будинку в цілому та порушуються права інших споживачів, зазначені роботи виконуються виконавцем послуг, питання відшкодування вартості цих робіт власником, наймачем (орендарем) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення вирішується у судовому порядку.

Також відповідно до п. 3.2, 3.2.8. Правил благоустрою міста Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051 відповідальні особи підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, юридичні та фізичні особи, що використовують будинки і споруди та приміщення в них на законних підставах, зобов'язані: змінювати зовнішній вигляд фасадів будівель та споруд тільки на підставі затверджених у встановленому порядку проектів та за умови одержання дозволу (ордера) на тимчасове порушення благоустрою території у зв'язку з виконанням відповідних робіт у Головному управлінні контролю за благоустроєм міста Києва.

Згідно з п. 5.2.9. Правил благоустрою міста Києва перепланування квартир та приміщень житлових будівель може проводитись тільки після набуття чинності відповідних розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд правомірно зобов'язав відповідача ОСОБА_2 привести у попередній стан квартиру АДРЕСА_1, відповідно до поверхового плану будинку шляхом демонтування за власний рахунок самовільної добудови до балкону, а саме добудовані стіни балкону та віконні рами з однієї сторони фасаду будинку та відновити зовнішній вигляд фасаду будинку.

Інші доводи апеляційної скарги, які зводяться до неналежної оцінки зібраних у справі доказів та необхідності відмови в задоволенні позову не знайшли свого підтвердження при апеляційному перегляді оскаржуваного рішення, є безпідставними та такими, що не можуть вплинути на правильність висновків суду по суті спору.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

Разом з тим, у мотивувальній частині рішення судом помилково зазначено посилання на положення ч. 1 ст. 376 ЦК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Так, відповідно до роз'яснень п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами статті 367 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)» № 6 від 30 березня 2012 року, вирішуючи позови про знесення самовільно збудованих (прибудованих, надбудованих) балконів, мансард, горищ тощо у багатоповерхових багатоквартирних будинках, суди повинні враховувати, що положення статті 367 ЦК до цих правовідносин не застосовуються.

Проте, у випадку, коли квартира в такому будинку розташована на першому (цокольному) поверсі й власник здійснив прибудову до неї з одночасним зайняттям частини прибудинкової земельної ділянки, спір повинен вирішуватися відповідно до правил статті 376 ЦК.

З огляду на викладене та з урахуванням конкретних фактичних обставин справи, колегія суддів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України вважає за необхідне рішення суду змінити в частині правового обгрунтування, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання на положення ч. 1 ст. 376 ЦК України.

Керуючись статтями 303, 307, 309, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 3 березня 2016 року змінити в частині правового обгрунтування.

Виключити з мотивувальної частини рішення посилання на положення частини 1 ст. 376 Цивільного кодексу України.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Л.Д. Поливач

О.В. Шахова