Справа № 638/8524/16-ц
Провадження № 2/638/3541/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 жовтня 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

Головуючого: судді Грищенко І.О.

при секретарі Самогньозд О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, третя особа - Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку "Молодість", про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

23.05.2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Головного управління юстиції в Харківській області Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_3 Зобов'язати відповідача зареєструвати за нею право власності на вказану квартиру.

03.06.2016 року позивач подала уточнену позовну заяву, де зазначила відповідачем Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області, просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_3 Зобов'язати відповідача зареєструвати за нею право власності на вказану квартиру.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що з 1978 року та по теперішній час вона, - ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_3, яка була надана відповідно до Ордеру № НОМЕР_1 від 9 червня 1978 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради народних депутатів. Квартира складається із двох кімнат, площею 26,3 кв. метрів. З цього часу вона безперервно, відкрито, добросовісно користується квартирою, про що є відповідна Довідка із ОСББ «Молодість» від 20.11.2014р. № 142, за даними якої вартість квартири № 133 виплачена повністю: перший пайовий внесок виплачено в 1966 році, останній пайовий внесок виплачений у 1980 року. До теперішнього часу вона не встигла вчасно отримати свідоцтво про право власності на спірну нерухомість. При зверненні до Державного реєстратора прав на нерухоме майно для належного оформлення право установчих документів на квартиру, їй було відмовлено, через наявність розбіжностей в правовстановлюючих документах на квартиру. Вважає, що порушено її право, через що вимушена звернутися з даним позовом до суду.

Позивач в судове засідання не з'явилася, направила до суду представника - ОСОБА_3, якого уповноважила представляти її інтереси в суді на підставі договору про надання юридичних послуг від 23.05.2016 року.

Уповноважений представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, подав письмову заяву, в якій підтримав вимоги свого довірителя, просив задовольнити, справу розглядати у його відсутність та відсутність його довірителя.

Уповноважений представник відповідача - Реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції Харківської області, в судове засідання не з'явився, про причину неявки не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, що підтверджується рекомендованою кореспонденцією, яку долучено до матеріалів справи.

Представник третьої особи - ОСББ "Молодість", в особі голови правління - Захарова О.І., подав письмову заяву, в якій просить справу розглядати без участі представника, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить прийняти рішення на розсуд суду.

Справа розглядається у відсутність позивача, представника позивача, представника відповідача та представника третьої особи.

Суд, дослідивши матеріали справи та докази, наведені в обґрунтування позову, вважає, що заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судовим розглядом справи встановлено, що 09.06.1978 року позивачу ОСОБА_1 видано обмінний ордер НОМЕР_1, за даними якого їй дозволено зайняти по обміну з гр.. ОСОБА_5 АДРЕСА_3 житлову площу, що складається з двох кімнат, площею 26,3 кв.м. з самостійним правом на житлову площу членів родини.

Квартира знаходиться в кооперативному будинку житлово-будівельного кооперативу "Молодість" (на даний час ОСББ "Молодість).

З дня тримання ордеру, позивач зареєстрована та проживає в квартирі, безперервно, відкрито, добросовісно користується квартирою, сплачує комунальні послуги.

Згідно з даними довідки, виданої ОСББ «Молодість» від 20.11.2014р. № 142, вартість квартири АДРЕСА_3 виплачена повністю: перший пайовий внесок виплачено в 1966 році, останній пайовий внесок виплачений у 1980 року.

Однак позивач не оформила право власності на спірну квартиру в компетентних органах реєстрації.

При зверненні до Державного реєстратора прав на нерухоме майно для належного оформлення правоустановчих документів на квартиру, позивачу було відмовлено рішенням від 18.03.2015 року №20081350, через наявність розбіжностей в пред'явлених для проведення державної реєстрації правовстановлюючих документах на квартиру.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.. 61 цього Кодексу.

Вимогами ст.. 19-1 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 року зі змінами та доповненнями та ст.. 384 ЦК України, передбачено, що у разі викупу квартири, дачі, гаража, іншої будівлі, споруди або приміщення, член житлово-будівельного, дачно-будівельного, гаражно-будівельного, житлового, дачного, гаражного кооперативу чи іншого відповідного кооперативу стає власником цього майна.

Згідно з положеннями ст.. 10 Закону України «Про кооперацію» від 10.07.2003 р. зі змінами та доповненнями, членами кооперативу можуть бути громадяни України, іноземці та особи без громадянства, юридичні особи України тв. Іноземних держав, що діють через своїх представників, які внесли вступний внесок та пай у розмірах, визначених статутом кооперативу, додержуються вимог статуту і користуються правом ухвального голосу. Членом кооперативу може бути фізична особа, яка досягла 16-річного віку і виявила бажання брати участь у його діяльності.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 182 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Згідно з положеннями ч. 4 ст. 334 ЦК України (в редакції від 16 січня 2003 року), права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

За нормами ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 1 січня 2013 року), державна реєстрація прав є обов'язковою, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Положення ст.328 ЦК України (в редакції 2003 року) передбачають, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до вимог ст. 128 ЦК України (в редакції 1963 року), право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу.

Згідно з положеннями до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» (якій втратив чинність в 2007 році та був чинним на час виникнення спірних правовідносин) - Член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Вказані норми передбачені у ст. 384 ЦК України (в редакції від 2003 року), де зазначено, що в разі викупу квартири, член житлово-будівельного кооперативу стає власником квартири.

В п. п. 69, 71 Листа Верховного Суду України від 26 травня 2001 року «Правові позиції щодо розгляду судами окремих категорій судових справ (Житлове право)» зазначалось, що члени ЖБК, які повністю внесли пайовий внесок за квартиру відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність», набувають права власності на квартиру.

За нормами п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу.

Відповідно до положень п. 6 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5 вбачається, що суди повинні мати на увазі, що законом може бути встановлений інший момент (підстава) набуття права власності. Зокрема, у разі повного внесення пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства.

За даними обмінного ордеру НОМЕР_1, позивачу дозволено зайняти по обміну з гр.. ОСОБА_5 АДРЕСА_3 житлову площу, що складається з двох кімнат, площею 26,3 кв.м. з самостійним правом на житлову площу членів родини - ОСОБА_6 - чоловік, ОСОБА_7 - донька.

Як зазначено в довідці №142 від 20.11.2014 року ОСББ "Молодість", перший пайовий внесок за квартиру АДРЕСА_3 виплачено у 1966 році в сумі 1800 крб. Останній пайовий внесок виплачено у 1980 році.

Оскільки квартира являється кооперативною, розташована в житлово-будівельному кооперативі "Молодість" та позивачу було видано обмінний ордер, то перший пайовий внесок міг бути сплачений попереднім наймачем.

Позивачем ОСОБА_1 перший пайовий внесок виплачений в 1978 році, що підтверджується даними довідки про балансову вартість квартири, виданої ЖБК "Молодість".

Згідно даних технічного паспорту, виготовленого КП "Харківське міськБТІ"02.12.2014 року, виданого на ім'я ОСОБА_1, квартира № АДРЕСА_3 складається з 2 кімнат, житловою площею 26,3 кв.м., у тому числі 1 кімната 9,9 кв.м., 2-а кімната 16,4 кв.м., загальна площа квартири складає 44,5 кв.м.

На підставі дослідження письмових доказів, суд дійшов висновку про те, що в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 правомірно свого часу набула право власності на квартиру АДРЕСА_3 що знаходиться в житлово-будівельному кооперативі "Молодість" (нині ОСББ "Молодість), оскільки вказана квартира була надана їй у користування на підставі обмінного ордеру, в подальшому позивачем проведено повну виплату пайових внесків за зазначену квартиру.

Проте рішенням за № 20081350 від 18 березня 2015 року державним реєстратором прав на нерухоме майно було відмовлено у державній реєстрації права власності, у зв'язку з наявністю суперечностей в пред'явлених документах.

Виникнення права власності на будинки, споруди та нерухоме майно не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним кодексом України в редакції від 2003 року та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 2004 року.

Водночас, суд звертає увагу, що лише на підставі «Правил державної реєстрації об'єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року № 56, «Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб», затверджених Наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 9 червня 1998 року № 121, «Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно», затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5, передбачалось оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування членам житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески.

Враховуючи перелічені норми, суд дійшов висновку, що на момент набуття права власності ОСОБА_1 на кооперативну квартиру, законодавством не була передбачена як видача свідоцтва про право власності на кооперативну квартиру, так і обов'язкова державна реєстрація права власності на таку квартиру.

Проте, з 1995 року законодавець передбачив процедуру оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна для членів житлово-будівельного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески, шляхом отримання свідоцтва про право власності від місцевих органів державної виконавчої влади, місцевого самоврядування та реєстрацію їх в бюро технічної інвентаризації.

Враховуючи наведені норми та зважаючи, що саме на підставі обмінного ордеру позивач ОСОБА_1 отримала від Виконавчого комітету Харківської міської ради народних депутатів право на користування спірною квартирою, а у подальшому не отримала свідоцтва про право власності на це майно та не зареєструвала його в КП "Харківське міськБТІ", таким чином існує спір щодо підтвердження права власності позивача на вказану квартиру.

Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії які не суперечать закону.

Згідно з положенням пп. 1 ч. 1 ст.4 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень" від 01.07.2004 року та п.1.5 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, обов'язковій реєстрації прав підлягає право власності на нерухоме майно фізичних осіб. Згідно положень ЦК України зазначена будівля відноситься до об'єктів нерухомого майна, тобто до об'єктів, право власності на які підлягає обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з положеннями до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до вимог ст..41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним.

За змістом ст. 392 ЦК України в редакції від 2003 року, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі п. 37 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 7 лютого 2014 року № 5, з урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК в редакції від 2003 року, власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами її права власності на кооперативну квартиру, набутою нею свого часу правомірно.

Відтак, суду надано достатньо належних та допустимих доказів, на підтвердження обставин, на які посилається позивач. Заявлені позовні вимоги законні, обґрунтовані, підтверджуються доданими до матеріалів справи доказами, не спростовані відповідачем, тому вбачаються підстави для задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 57-60, ч.4 ст. 169, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 316, 319, ст. 328, 392 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_3

Зобов'язати Реєстраційну службу Харківського міського управління юстиції Харківської області, зареєструвати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, право власності на квартиру АДРЕСА_3

Рішення може бути оскаржено позивачем в палату по цивільних справах апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання його копії. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, - протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: І.О.Грищенко