Справа № 367/577/14-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Пархоменко О.В.

з участю секретаря Григорян Н.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Ірпінського міського суду справу за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про припинення поруки,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 акціонерне товариство Альфа-Банк звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк, правонаступником якого є ПАТ Альфа-Банк, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490024267, відповідно до якого позивач надав відповідачу ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 34 672,28 дол. США, а відповідач ОСОБА_1 отримав, зобовязався повернути кредитні кошти, сплатити за їх користування проценти в сумі, в строки та на умовах, передбачених договором. Вказує, що 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_2 в якості забезпечення зобовязань за цим кредитним договором укладено договір поруки, відповідно до якого відповідачка як поручитель поручається за виконання відповідачем 1 обовязків, які виникли на підставі Договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому, відповідно до умов договору поруки боржник та поручитель відповідають перед позивачем за порушення обовязків за договором як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Позивач вказує, що відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання належним чином не виконує, в результаті чого станом на 31.12.2013 року має прострочену заборгованість за кредитом 27 404,92 дол. США, що за курсом НБУ на 31.12.2013 року складає 219 047,53 гривен; за відсотками 10 865,73 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 86 849,78 гривен; пеня 139 687,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 1 116 525,14 гривен.

В звязку із викладеними обставинами позивач просив стягнути з відповідачів на його користь солідарно заборгованість за кредитним договором у сумі 1 422 422,45 гривень та витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,0 гривень.

ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про припинення поруки, посилаючись на те, що 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк, правонаступником якого є ОСОБА_4 акціонерне товариство Альфа-Банк та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 490024267, відповідно до якого банк надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 34 672,28 доларів США для придбання автомобіля під 12 % річних, а ОСОБА_1 після отримання коштів зобовязався повернути їх та платити за їх користування проценти в сумі, в строки та на умовах, передбачених договором. 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та нею, ОСОБА_3 в якості забезпечення зобовязань за вищезазначеним кредитним договором укладено договір поруки № 490024267-П, відповідно до якого поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі цього у майбутньому, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Позивачка вказує, що ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, в результаті чого за кредитним договором виникла заборгованість. Внаслідок порушення ОСОБА_1 умов кредитного договору 15.01.2014 року ПАТ Альфа-Банк звернувся до Ірпінського міського суду Київської області з позовом про стягнення заборгованості до ОСОБА_1 та до неї як поручителя за Договором поруки. 09 квітня 2014 року Ірпінський міський суд Київської області ухвалив заочне рішення по справі № 367/577/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості; даним рішенням позов було задоволено, стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 суму у розмірі 405 897,30 гривень та 3 654,0 гривень судового збору.

Позивачка також вказує, що відповідно до розяснень постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 поручитель має право на звернення з позовом про визнання поруки припиненою. Відповідно до п. 22 Постанови № 5 ВССУ від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, якщо з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється у разі зміни основного зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У цьому випадку поручитель має право на предявлення позову про визнання договору поруки припиненим. В даному випадку відповідачем ПАТ Альфа-Банк було змінено ставку по кредитному договору, про що свідчить розрахунок заборгованості, який він надав у справу № 367/577/14-ц.

Крім того, посилаючись на ст. ст. 553, 554, 559 ЦК України, позивачка зазначає, що у зобовязаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки, навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком. Відповідно до п. 5.4 Договору поруки у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за Основним договором передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Отже згода поручителя на збільшення кредитної ставки договором поруки передбачена, проте жодних повідомлень про збільшення відсоткової ставки за кредитним договором від ПАТ Альфа-Банк вона не отримувала, а тому як наслідок згоди на таке збільшення не надавала. З урахуванням даних обставин збільшення процентної ставки за кредитним договором, яке у порушення Договору поруки відбулося без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності є підставою для припинення поруки відповідно до вимог ч.1 ст. 559 ЦК України.

Також вказує, що підставою для припинення Договору поруки стали також інші обставини. Кінцевим строком виконання зобовязання відповідно до п. 1.1 кредитного договору та додатку № 1 (графіку повернення) до нього є 07.02.2013 року, проте ПАТ Альфа-Банк звернувся з позовом до неї як до поручителя по кредитному договору 15.01.2014 року. Відповідно до п. 8.3 Договору поруки, договір поруки вважається укладеним з дати його підписання сторонами та скріплення печаткою банку і діє до повного виконання зобовязання позичальника за договором. Відповідно до ч.1 ст. 251 та ч.1 ст. 252 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення і визначається він роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а не посиланням на подію, яка має неминуче настати. Вказівкою на подію, яка має неминуче настати, визначається термін певний момент у часі, з настанням якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення, тобто 07.02.2013 року. За таких обставин, порука на підставі ч.4 ст. 559 ЦК України припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного кредитного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, її порука згідно п.4 ст. 559 ЦК України має бути припинена, так як шестимісячний строк сплинув раніше ніж банк звернувся до неї з позовом як до поручителя.

Крім того, протягом дії кредитного договору та договору поруки шлюб між нею та ОСОБА_1 було розірвано на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 08.06.2011 року по справі № 2-6116/11; вказане рішення стосувалося лише питання про розірвання шлюбу, питання майнового спору не порушувалися, між нею та ОСОБА_1 було досягнуто домовленості, що свої зобовязання по кредитному договору він виконуватиме сам. У разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч.1 ст. 559 ЦК України на припинення зобовязання за договором поруки таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом припинення дії, яка порушує право на підставі п.3 ч.2 ст. 16 ЦК України.

В звязку із викладеними обставинами позивач просила ухвалити рішення, яким припинити зобовязання ОСОБА_3 за договором поруки № 490024267-П від 07.02.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Альфа-банк та ОСОБА_3.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 06 жовтня 2015 року справу № 367/577/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства Альфа-банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та справу № 367/3838/15-ц за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Альфа-банк, ОСОБА_1 про припинення поруки обєднано в одне провадження та надано справі номер № 367/577/14-ц.

В судовому засіданні представник позивача ПАТ Альфа-Банк ОСОБА_5 позов до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості підтримала у повному обсязі, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити. Позов ОСОБА_3 не визнала, суду пояснила, що банк має право в односторонньому порядку згідно п. 5.2 кредитного договору змінити розмір процентної ставки. Також пояснила, що процентна ставка по кредитному договору дійсно була збільшена з 12 % на 14,5%, письмової згоди поручитель на це не надавав. Додаткових угод з поручителем не укладалось. Визнала, що банк пропустив шестимісячний строк для звернення до суду із позовом до поручителя і позовна заява подана майже через рік як закінчився строк дії кредитного договору. Просила у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6 в судовому засіданні позов ПАТ Альфа-Банк до ОСОБА_3 не визнала з підстав, викладених у позовній заяві ОСОБА_3 про припинення поруки, просила у позові банку до ОСОБА_3 відмовити. Позов ОСОБА_3 про припинення поруки підтримала повністю, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, просила позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи неодноразово повідомлявся судом за зареєстрованим місцем проживання, причини неявки суду не повідомив, у звязку із чим суд, заслухавши думку представника позивача ПАТ Альфа-Банк ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6, які не заперечували проти розгляду справи у відсутності відповідача ОСОБА_1, вважав за можливе розглянути справу у відсутності відповідача ОСОБА_1

Заслухавши пояснення представника позивача ПАТ Альфа-Банк ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6, вивчивши письмові докази по справі, суд вважає позов Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості таким, що підлягає до часткового задоволення, а позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про припинення поруки таким, що підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

У відповідності до ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі не підлягають доказуванню; обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні встановлено, що 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк, правонаступником якого є ОСОБА_4 акціонерне товариство Альфа-Банк, та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №490024267, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_1 кредитні кошти у сумі 34 672,28 дол. США для придбання автомобіля під 12% річних, а ОСОБА_1 отримав, зобовязався повернути кредитні кошти, сплатити за їх користування проценти в сумі, в строки та на умовах, передбачених договором.

Встановлено, що 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_2 в якості забезпечення зобовязань за вищезазначеним кредитним договором укладено договір поруки № 490024267-П, відповідно до якого поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі цього у майбутньому; боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

Встановлено, що відповідач ОСОБА_1 свої зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого за кредитним договором виникла заборгованість, яка станом на 31.12.2013 року становить : заборгованість за кредитом - 27 404,92 дол. США, що за курсом НБУ на 31.12.2013 року складає 219 047,53 гривен; за відсотками 10 865,73 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 86 849,78 гривен; пеня 139 687,87 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 1 116 525,14 гривен.

Наведені обставини підтверджуються: копією кредитного договору № 490024267, укладеного 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_1; копією договору поруки № 490024267-П, укладеного 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_2; копією паспорта ОСОБА_1; копією паспорта ОСОБА_2; розрахунком заборгованості; вимогою про дострокове повернення кредиту; копією статуту ПАТ Альфа-Банк; іншими матеріалами справи.

Дані правовідносини регулюються:

- ст.ст. 526,530 ЦК України, за якими зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк;

- ч. 1 ст. 546 ЦК України, за якою виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком;

- ст. 549 ЦК України, відповідно до якої неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання;

- ст. 553 ЦК України, за якою поручитель відповідає перед кредитором у разі порушення боржником взятих на себе зобовязань;

- ст. 554 ЦК України, за якою у разі порушення боржником взятих на себе забезпечених порукою зобовязань, боржник і поручителі відповідають перед кредитором як солідарні боржники;

- ч. 2 ст. 1050 ЦК України, за якою в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням);

- ст. 1054 ЦК України, за якою за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених кредитним договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки на умовах, встановлених кредитним договором.

Разом із цим, як зазначено вище, 07.02.2007 року між Закритим акціонерним товариством Альфа-Банк та ОСОБА_2 в якості забезпечення зобовязань за вищезазначеним кредитним договором укладено договір поруки № 490024267-П, відповідно до якого поручитель поручається за виконання боржником обовязків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі цього у майбутньому; боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обовязків як солідарні боржники, поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник.

В судовому засіданні встановлено, що у відповідності до п. 5.4 Договору поруки у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за Основним договором передбачена цим Договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Як вбачається із матеріалів справи та визнано в судовому засіданні представником позивача ПАТ Альфа-Банк ОСОБА_5 процентна ставка по кредитному договору була збільшена з 12 % на 14,5 %, письмової згоди поручитель на це не надавав, додаткових угод з поручителем не укладалось, а тому у відповідності до ст. 61 ЦПК України дані обставини доказуванню не підлягають.

Встановлено, що 14 лютого 2015 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_2 відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві був зареєстрований шлюб, про що 14 лютого 2015 року складено відповідний актовий запис № 183 та видано Свідоцтво про шлюб серії І-БК № 273543; прізвище дружини після реєстрації шлюбу змінено на Джокич.

Наведені обставини підтверджуються поясненнями представника позивача ПАТ Альфа-Банк ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_6, матеріалами справи.

У відповідності до ч.1 ст. 553, ч.1, 2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

У відповідності до ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Як встановлено в судовому засіданні, ПАТ Альфа-банк по кредитному договору збільшена процентна ставка з 12 % на 14,5%, письмової згоди поручитель на це не надавав, додаткових угод з поручителем не укладалось, тобто, у звязку із цим відбулася зміна зобов'язання без згоди поручителя ОСОБА_3, внаслідок чого збільшився обсяг її відповідальності. Крім того, всупереч положень ст. 559 ЦК України позов до поручителя був предявлений ПАТ Альфа-Банк 29.01.2014 року, тобто із пропуском шестимісячного строку для звернення до суду із позовом до поручителя, що також визнано в судовому засіданні представником позивача.

У звязку із вищевикладеним суд вважає, що, виходячи із положень ст. 559 ЦК України слід припинити зобовязання ОСОБА_3 за договором поруки № 490024267-П від 07.02.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Альфа-банк та ОСОБА_3.

Враховуючи вищевикладене, оскільки зобовязання ОСОБА_3 припинені, відповідач ОСОБА_1 добровільно взяті на себе зобовязання за кредитним договором не виконує, станом на 31.12.2013 року заборгованість по кредиту становить: заборгованість за кредитом - 27 404,92 дол. США, що еквівалентно 219 047,53 гривень, по процентах за користування кредитними коштами 10 865,73 дол. США, що еквівалентно 86 849,78 грн., то суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_1 вказану заборгованість повністю.

У відповідності до ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Суд вважає, що розмір пені, яку просить стягнути позивач з відповідача, перевищує розмір збитків, а тому його слід зменшити до 100 000,0 гривен.

За таких обставин з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 405 897, 30 гривень, з яких 219 047,53 грн. заборгованість по кредиту, 86 849,78 грн. заборгованість по відсотках, 100 000,0 грн. пеня та відповідно до ст. 88 ЦПК України - 3 654,0 гривень сплаченого позивачем судового збору.

Таким чином суд задовольняє заявлений позов Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості частково, а позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про припинення поруки підлягає до задоволення повністю.

На підставі ст.ст. 251, 252, 525, 526, 530, 533, 551, 553-559, 611, 625, 651, 652, 1046-1050,1054 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 212, 214, 215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк (01101, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6; ; МФО 300346; п/р № 0004) заборгованість за кредитним договором № 490024267 від 07.02.2007 року у сумі 405 897,30 гривень (чотириста пять тисяч вісімсот девяносто сім гривень 30 копійок).

Стягнути із ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого в ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк (01101, м. Київ, вул. Десятинна, 4/6; ; МФО 300346; р/р № 0004) судові витрати у сумі 3 654,0 гривень (три тисячі шістсот пятдесят чотири гривні 00 копійок).

В інший частині позов залишити без задоволення.

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства Альфа-Банк про припинення поруки задовольнити.

Припинити зобовязання ОСОБА_3 за договором поруки № 490024267-П від 07.02.2007 року, укладеним між Закритим акціонерним товариством Альфа-банк та ОСОБА_3.

Копію рішення направити відповідачу ОСОБА_1 для відома.

Повне рішення буде виготовлене протягом пяти днів з дня закінчення розгляду справи 07.03.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_8