Справа № 458/1191/15 Головуючий у 1 інстанції: Федитник І.Д.
Провадження № 22-ц/783/1594/16 Доповідач в 2-й інстанції:ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Богонюка М.Я., Гриновця Б.М.,

при секретарі: Жукровській Х.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року про повернення позовної заяви,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів та додаткових витрат визнано неподаною та повернуто позивачу.

Ухвалу суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3.

В апеляційній скарзі, зазначає, що оскаржувана ухвала суду винесена з порушенням норм процесуального права. Звертає увагу суду на те, що ухвала судді про залишення позовної заяви без руху від 01.12.2015р. направлялась позивачу, хоча таку подавав її представник в інтересах позивача. Вказана ухвала не могла бути виконана, оскільки представник такої не отримував. Просить скасувати ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Сторони, в судове засідання апеляційної інстанції не прибули, не повідомивши суд про причину неявки. Апелянт в апеляційній скарзі просить провести розгляд апеляційної скарги у його відсутності та відсутності позивача. На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не зявилися.

Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити виходячи з наступного.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.4 ст.10 ЦПК України, суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Судові процедури повинні бути справедливими, тому особа безпідставно не може бути позбавлена права доступу до суду, оскільки це буде порушенням права, передбаченого ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на справедливий суд.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.

Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова від 01 грудня 2015 року позовну заяву було залишено без руху з підстав, не зазначення позивачем доказів, що підтверджують кожну обставину позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач та її представник, який подав позов в інтересах позивача, вказаної ухвали не отримували, оскільки конверт із вказаною ухвалою повернувся у звязку із тим, що позивач за вказаною адресою не проживає(виїхала)(а.с.18), а її представнику вказана ухвала взагалі не направлялась.

Із врахуванням наведеного, суд першої інстанції, в порушення норм ст. 121 ЦПК України постановив ухвалу про визнання позовної заяви неподаною та повернув її позивачу, покликаючись на те, що позивач недоліків позовної заяви не усунув.

Однак з такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ч.1 ст.121 ЦПК України, суддя, встановивши що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів від дня отримання позивачем ухвали.

У ст.119 ЦПК установлені вимоги щодо форми та змісту позовної заяви. Так, у ч. 2 цієї статті зазначено, що позовна заява має містити: 1) найменування суду, до якого подається заява; 2) ім'я (найменування) позивача і відповідача, а також: ім'я представника позивача, якщо позовна заява подається представником, їх місце проживання або місцезнаходження, поштовий індекс, номер засобів зв'язку, якщо такий відомий; 3) зміст позовних вимог; 4) ціну позову щодо вимог майнового характеру; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; 6) зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування; 7) перелік документів, що додаються до заяви.

За змістом зазначеної норми позивач обґрунтовує свої вимоги з викладом відповідних обставин та зазначенням доказів, що підтверджують такі обставини. Сама по собі відсутність у позовній заяві чи додатках до неї доказів на підтвердження позовних вимог не перешкоджає розгляду справи, оскільки є підставою для відмови в задоволенні позову по суті, а не для визнання позовної заяви неподаною.

Крім того, колегія суддів вважає, що позовна заява не може бути визнана неподаною та повернута позивачу за мотивами не зазначення доказів, оскільки право осіб, які беруть участь у справі, надавати докази безпосередньо в судовому засіданні передбачено ст. 27 ЦПК України.

Також районний суд не звернув уваги на роз'яснення, викладені у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12.06.2009 року "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", згідно яких подання доказів можливе на наступних стадіях цивільного процесу, тому суд не вправі через неподання доказів при пред'явленні позову залишати заяву без руху та повертати заявнику.

Враховуючи викладене, висновки суду про наявність підстав вважати позовну заяву неподаною і повернення її позивачу з підстав не зазначення та відсутності доказів не ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.

Згідно п.4 ст.311 ЦПК України однією з підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, та направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про необхідність скасування ухвали суду про повернення позовної заяви і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 304, п.4 ч.2 ст.307, ст. 311 ст.313, п.2 ч.1 ст.314, ст. ст.315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Турківського районного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року про повернення позовної заяви задовольнити.

Ухвалу судді Турківського районного суду Львівської області від 16 грудня 2015 року скасувати, і направити справу для продовження розгляду до Турківського районного суду Львівської області із стадії відкриття провадження у справі.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: М.Я. Богонюк

ОСОБА_5