Справа №751/7913/16-ц
Провадження №2/751/1166/16
Рішення

Іменем України

29 листопада 2016 року м. Чернігів

Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а

в складі: головуючого - судді Маслюк Н. В.

при секретарі Дасюк Н. В.

з участю представників позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 та її представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Чернігова цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та зобов'язання вчинити певні дії,

Встановив :

ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 шляхом вселення; зобов'язати ОСОБА_3 надати дублікати ключів від вхідних дверей, воріт та інших приміщень. Крім того, просить стягнути з ОСОБА_3 витрати на правову допомогу в розмірі 4 500 грн.

Заявлені вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 21.01.2016 року їй належить 1/4 частина житлового будинку АДРЕСА_2. Співвласниками іншої частини будинку є відповідачі, які прийняли спадщину, але не отримали свідоцтво про право на спадщину. Зазначає, що відповідачі тривалий час чинять їй перешкоди у розпорядженні власністю. Згідно довіреності від 11.05.2016 року та від 05.11.2015 року ОСОБА_1 здійснює представництво її інтересів в усіх державних органах з приводу спадкування та продажу за ціною та на умовах за його власним розсудом 1/4 частини будинку. Вказує, що її представники неодноразово звертались до відповідачки з проханням усунути перешкоди у розпорядженні майном та надати дублікати ключів або при неможливості чи небажанні зустрічатися відправити поштою. Однак, ОСОБА_3 відмовляється надати дублікати ключів представникам позивача.

У судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, при цьому посилались на обставини, викладені у позові та у письмових поясненнях, які долучено до матеріалів справи (а.с.108).

Відповідач ОСОБА_3 та її представник позовні вимоги не визнали, просили відмовити у їх задоволенні відповідно до письмових заперечень, які долучено до матеріалів справи (а.с.68-69). Відповідач ОСОБА_3 доповнила, що особисто позивач не зверталася до неї з приводу користування чи розпорядження належної їй частки майна.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Допитана, як свідок відповідач по справі ОСОБА_3, в судовому засіданні пояснила, що з ОСОБА_5 зустрічалася один раз у 2007 році, після поховання чоловіка. Перешкоди вона ніякі не чинить, оскільки позивач проживає в Російській Федерації. Позивача вона не бачила, тому ключі від будинку їй і не передавала. Крім того, представник позивача ОСОБА_1 два рази приходив до спірного будинку, навіть здійснював його фотографування.

Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 задоволенню не підлягають з наступних підстав.

Відповідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 21.01.2016 року (а.с.23-24) за ОСОБА_5 визнано право власності на 1/4 частину спадкового майна, а саме: будинку з відповідними частинами господарських будівель і споруд, що знаходиться: АДРЕСА_2.

Право власності на 1/4 частину спірного будинку зареєстровано за ОСОБА_5, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно (а.с.25). Належна ОСОБА_5 частка у встановленому законом порядку в натурі не виділялась.

Вищевказаним рішенням суду було встановлено, що померлому 21.10.2007 року ОСОБА_7 на праві власності належав будинок АДРЕСА_2 Оскільки заповіту щодо розпорядження майном на випадок своєї смерті ОСОБА_7 не залишив, право на спадкування в рівних частках одержали спадкоємці за законом першої черги: батько померлого - ОСОБА_8, донька - ОСОБА_5, та відповідачі: дружина - ОСОБА_3, малолітній син - ОСОБА_6 При цьому ОСОБА_8 відмовився від спадщини на користь ОСОБА_6

Відтак, відповідачі на даний час не отримали свідоцтв про право на спадщину за законом на 3/4 частин вказаного будинку. Водночас, вони у встановленому законом порядку прийняли спадщину, тому відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відповідачі мають право на вказану частину спадкового майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до частин 1,2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у спільній частковій власності.

За змістом ст.ст. 21, 24, 41 Конституції України, ст.ст. 319, 358 ЦК України всі громадяни є рівними у своїх правах, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення цих прав, у тому числі щодо захисту права спільної часткової власності.

Правовий режим спільної часткової власності визначається гл.26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники при здійсненні зазначених правомочностей мають рівні права.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року, відповідно до Закону від 17.07.1997 року № 475/97 ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріпляє право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Як вбачається із матеріалів справи, представники позивача звертались до відповідача від імені ОСОБА_5 з вимогою про надання ключів від вхідних дверей будинку та допоміжних приміщень, а також щодо встановлення порядку користування приміщенням (а.с.13, 14-17).

Крім того, за зверненням представника позивача до правоохоронних органів проводилась перевірка щодо вчинення перешкод у користуванні власністю (а.с.12).

Відповідно висновку ЧВП ГУ НП в Чернігівській області від 06.08.2016 року, в ході перевірки було встановлено, що ОСОБА_3 не хоче та не буде впускати до себе в будинок представника позивача, тому що між сторонами не виділена частка будинку в натурі, тобто фактично не розподілено яка саме частина будинку належить ОСОБА_5 (а.с.67).

Однак, під час розгляду справи було встановлено, що позивач проживає в Російській Федерації.

Згідно відомостей Державної прикордонної служби України від 21.10.2016 року, відсутні будь - які дані щодо перетинання ОСОБА_5 державного кордону України (а.с.87).

Судом не можуть прийняті до уваги твердження представників позивача про те, що позивач особисто зверталась із пропозиціями від 21.10.2016 року та від 23.10.2016 року про добровільне надання їй дублікатів ключів (а.с.89-107), однак відповідач продовжує чинити їй перешкоди, з наступних підстав.

Так, вказані пропозиції направлені на ім'я відповідачки 10.11.2016 року та 22.11.2016 року з міста Чернігова, однак свою адресу позивач у пропозиції вказує м.Краснодар. Також, дублікати ключів позивач у своїх пропозиціях просила направити за адресою АДРЕСА_1, тобто за адресою місця перебування представника позивача ОСОБА_1, про що останній повідомив у судовому засіданні.

Також відповідач у судовому засіданні наголошувала на тому, що безпосередньо позивач ОСОБА_5 не зверталась до неї з приводу вселення та надання дублікату ключів, а надавати ключі від будинку стороннім особам - представникам позивача вона відмовляється. Не містять матеріали справи і відомостей про отримання відповідачем вищевказаних пропозицій від позивача.

Отже, матеріали справи не містять доказів, що відповідачі перешкоджають позивачу реалізувати своє право на користування вказаним житловим приміщенням, шляхом не допуску її до будинку.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін.

Як зазначено в ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст.ст. 1, 3 ЦПК України в судовому порядку підлягають захисту саме порушені, невизнані або оспорювані права особи.

Таким чином, в судовому засіданні представниками позивача не доведено, що відповідачі створюють позивачу перешкоди у користуванні належною їй частиною житлового будинку №36-а по вул. Михайла Могилянського в м. Чернігові, крім того, відповідач відмовляється надати дублікат ключів саме представникам позивача, а тому суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст..88 ЦПК України, у зв'язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню понесені позивачем судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10-11, 57, 79, 88, 209, 212-218 ЦПК України, ст.ст.16, 319, 321, 358, 383, 387, 391 ЦК України, суд,

Вирішив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_6 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення та зобов'язання вчинити певні дії - відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд міста Чернігова, шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н. В. Маслюк