Справа № 185/7158/16-ц
Провадження № 2/185/3862/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 листопада 2016 року м.Павлоград
Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді - Врони А.О., за участю секретаря Герасименко В.В., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користування майном шляхом позбавлення права користування квартирою, зняття з реєстраційного обліку, -
30 серпня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, в якому просить усунути перешкоди у користування майном квартирою за номером 4 у будинку за №1, розташованому на вулиці Верстатобудівників міста Павлоград Дніпропетровської області шляхом позбавлення ОСОБА_3, ОСОБА_4 права користування квартирою за номером 4 у будинку за №1, розташованому на вулиці Верстатобудівників міста Павлоград Дніпропетровської області та зняття ОСОБА_3, ОСОБА_4 з реєстраційного обліку місця реєстрації за адресою: квартира номер 4 у будинку за №1, розташованого на вулиці Верстатобудівників міста Павлоград Дніпропетровської області.
Позов мотивовано тим, що позивач є власником квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 1/4. Між позивачем та відповідачами існують родинні відносини - ОСОБА_3 є рідною сестрою позивача, ОСОБА_4 рідною племінницею, позивач як власник не заперечував проти того, щоб відповідачі прописалися в його квартирі. Однак мова йшлася про тимчасову прописку в квартирі позивача без створення перешкод у користування житловим приміщенням. Проте на даний час сестра та племінниця позивача категорично відмовляються виписуватись з квартири та прописатися за новою адресою, яка зазначена в позовній заяві. В позові позивач просив задовольнити вимоги на підставі ст.ст.391,405 ЦК України.
Представник позивача позов підтримала, просила задовольнити в повному обсязі на підставі доводів позову, уточнила, що просить задовольнити вимоги позивача на підставі ст.391 ЦК України.
Відповідачі у судове засідання не зявились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили.
Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.
Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_2 є власником квартири за адресою: Дніпропетровська область, м. Павлоград, вул. Верстатобудівників, 1/4, на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 02.12.2010 року, р№1-7497, договору дарування, посвідченого Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою 29.09.2011 року, р№1-4453.
В квартирі за вказаною адресою зареєстровано місце проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4, що підтверджується довідкою про реєстрацію та склад сімї від 01 червня 2016 року, виданою комунальним підприємством «Павлограджитлосервіс», відомостями адресно-довідкового підрозділу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (стаття 391 ЦК України).
Згідно з ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.
За змістом ч. ч. 2, 3 ст. 64 ЖК України до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї.
Відповідно до положень ч.ч. 1,4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу.
Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У п. 33 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз'яснено, що відповідно до положень ст. ст. 391, 396 ЦК України позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Згідно змісту позову, пояснень представника позивача в судовому засіданні відповідачі продовжують проживати в спірній квартирі.
Згідно змісту позову своє місце проживання відповідачі в спірній квартирі зареєстрували з дозволу позивача, власника квартири, доказів укладення строкового договору найму житлового приміщення позивачем не надано суду, матеріали справи не містять також. Також позивачем не доведено, що діями відповідачів, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
Конституція України у ст.47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.
Суд звертає увагу, що згідно положень Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом, реєстрація місця проживання осіб здійснюється за особистою письмовою заявою та визначеними вказаним Законом України документами.
Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.
Керуючись ст.ст.10,11,209,212,214-215,218,224-232 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про усунення перешкод у користування майном шляхом позбавлення права користування квартирою, зняття з реєстраційного обліку відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Павлоградський міськрайонний суд шляхом подачі в 10-денний строк, з дня його проголошення, апеляційної скарги.

Рішення в повному обсязі складено 28 листопада 2016 року.

Суддя А. О. Врона