У х в а л а

іменем україни

09 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дем'яносова М.В.,Парінової І.К.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та за зустрічним позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа - орган опіки та піклування Київської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання недійсним договору іпотеки, за касаційною скаргою ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, на рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2009 року акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «Укрсиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», звернувся до суду з позовом, який у подальшому уточнив і просив стягнути з відповідачів у солідарному порядку заборгованість за договором про надання споживчого кредиту від 20 квітня 2007 року № 0 у сумі 739 993 грн 48 коп. та в рахунок боргу звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20 квітня 2007 року - двокімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 76,5 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м., що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Позивач АКІБ «Укрсиббанк» посилався на те, що 20 квітня 2007 року між ним та відповідачем ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 80 000 доларів США, що було еквівалентно 404 000 грн., на строк з 20 квітня 2007 року до 20 квітня 2017 року, зі сплатою 13,5 % річних. У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за цим договором, 20 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки, предметом якого є належна останнім на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 76,5 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м.

Однак відповідач ОСОБА_4 не виконав вимог кредитного договору і станом на 8 липня 2010 року за ним рахується заборгованість у розмірі 93 584,77 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 8 липня 2010 року становило 739 993 грн 48 коп., в зв'язку з цим ПАТ «УкрСиббанк» вимушено було звернутися до суду за захистом своїх прав.

У листопаді 2010 року ОСОБА_6 та ОСОБА_5 подали до суду зустрічний позов, в якому просили визнати недійсним договір іпотеки від 20 квітня 2007 року, укладений між ними та АКІБ «УкрСиббанк». При цьому, вони посилалися на те, що у квартирі АДРЕСА_1, яка є предметом іпотеки, проживає малолітня дитина ОСОБА_8, 2006 року народження. Вказаний договір було укладено без погодження з органом опіки та піклування. Звернення стягнення на заставлене майно в рахунок погашення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту зробить неможливим в подальшому користування цим нерухомим майном ОСОБА_8 та позбавить її єдиного місця проживання.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 17 грудня 2013 року було замінено позивача ПАТ «УкрСиббанк» його правонаступником - товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект»).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року, позов ТОВ «Кей-Колект» задоволено, стягнуто на його користь солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_6 739 993 грн 48 коп. заборгованості за договором про надання споживчого кредиту від 20 квітня 2007 року № 0. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 20 квітня 2007 року, а саме на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту від 20 квітня 2007 року № 0 у розмірі 739 993 грн 48 коп., шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки. Вирішено питання про судові витрати. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5, ОСОБА_6 відмовлено.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 березня 2015 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2014 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, поданій представником ОСОБА_7, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект», мотивуючи свої доводи неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 20 квітня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_4 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до якого банк зобов'язався надати ОСОБА_4, а останній - прийняти і належним чином використовувати, а також повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті у сумі 80 000 доларів США у термін з 20 квітня 2007 року по 20 квітня 2017 року та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим договором.

У забезпечення виконання зобов'язань ОСОБА_4 за цим договором, 20 квітня 2007 року між банком та ОСОБА_5 і ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки, предметом якого є належна останнім на праві власності двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 76,5 кв. м., житловою площею 27,8 кв. м.

Згідно з п. 1.2 вказаного договору іпотеки, іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання усіх грошових зобов'язань іпотекодавців за кредитним договором № 0 від 20 квітня 2007 року.

АКІБ «УкрСиббанк» виконав свої зобов'язання по наданню кредитних коштів відповідачу ОСОБА_4

Однак боржник ОСОБА_4 не виконав свої договірні зобов'язання і станом на 8 липня 2010 року за ним рахувалася заборгованість у загальному розмірі 93 584,77 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ станом на 8 липня 2010 року становило 739 993 грн 48 коп., з яких: 69 103,74 доларів США, що еквівалентно 546 417 грн 09 коп. - заборгованість за кредитом, 19 935, 42 доларів США, що еквівалентно 157 633 грн 35 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом, 2 079,85 доларів США, що еквівалентно 16 445 грн 78 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом, 2 465,76 доларів США, що еквівалентно 19 497 грн 26 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами.

Суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з доведеності позову та наявності для стягнення заборгованості за кредитним договором з боржника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_6 у солідарному порядку на користь ТОВ «Кей-Колект», яке є правонаступником ПАТ «УкрСиббанк» та наявності підстав для звернення стягнення на майно, яке є предметом іпотеки. Разом з цим, місцевий суд вважав, що вимоги за зустрічним позовом сторонами не доведені, а тому задоволенню не підлягають. При цьому, суд зазначав, що на час укладення договору іпотеки дитина не була зареєстрована в даній квартирі, а тому посилання ОСОБА_5, ОСОБА_6 на невідповідність договору іпотеки вимогам ст. ст. 203, 215 ЦК України є необґрунтованими й безпідставними.

Залишаючи без змін рішення суду першої інстанції апеляційний суд правильно вважав, що посилання апелянта на Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не дає підстав для відмови в позові банку і задоволення зустрічного позову відповідачів, оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно - правових актів, що загулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та проводять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію цього Закону на період його чинності.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, подану представником ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 12 лютого 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

М.В.Дем'яносов

І.К.Парінова