АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 757/9116/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Батрин О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Слюсар Т.А., Котули Л.Г.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_5 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У лютому 2016 року ОСОБА_6 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5, Дочірнє підприємство «Безпека» про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та передачу дублікату ключів від квартири.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29 березня 2016 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_5, Дочірнє підприємство «Безпека» про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та передачу дублікату ключів від квартири.

Відповідач ОСОБА_5 пред'явив зустрічний позовом до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою.

У судовому засіданні представник відповідача надав заяву про забезпечення зустрічного позову шляхом заборони ОСОБА_6 будь-яким протиправним шляхом проникати до квартири АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_6 здійснювати заміну чи встановлення замків на дверях вказаної квартири без письмової згоди власника квартири.

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_7 про забезпечення зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою - відмовлено.

Не погоджуючись з постановленою ухвалою суду першої інстанції представник відповідача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі порушує питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановлення нової ухвали, якою заяву ОСОБА_5 про забезпечення позову задовольнити. Заборонити ОСОБА_6 будь-яким протиправним шляхом проникати до квартири АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_6 здійснювати заміну чи встановлення замків на дверях вказаної квартири без письмової згоди на це власника квартири.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що судом першої інстанції не було взято до уваги, що невжиття заходів забезпечення позову надасть можливість ОСОБА_6 здійснювати пошкодження нерухомого майна ОСОБА_8, що в результаті призведе до неможливості останнього поновити його порушені права та інтереси на нерухоме майно та особисті речі, які знаходяться в квартирі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 підтримав доводи апеляційної скарги. Представник позивача ОСОБА_9 - заперечувала, просила ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні заявиОСОБА_5 про забезпечення зустрічного позову, суд першої інстанції виходив із того, що із поданої заяви не вбачається, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Такий висновок суду першої інстанції є правильним.

Відповідно до вимог статті 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд повинен зазначити в ухвалі достатні підстави, що дозволяють вважати, що відповідач є порушником права позивача. Разом з тим, ухвала не повинна містити висновки по суті спору, що виник, і наперед визначати рішення у справі.

З матеріалів справи вбачається, що матеріально-правова вимога позивача ОСОБА_6 до відповідача ОСОБА_5 щодо якої вона просить ухвалити рішення зводиться до усунення перешкод у користуванні квартирою АДРЕСА_1, вселення та передачу дублікату ключів від квартири.

Зустрічні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_6 заявлені з підстав визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1.

Таким чином, позовні вимоги, як ОСОБА_6, так ОСОБА_5 стосуються права користування ОСОБА_6 квартирою АДРЕСА_1.

Власником квартири АДРЕСА_1 є малолітній син сторін у справі - ОСОБА_8

Звертаючись із заявою про забезпечення зустрічного позову шляхом заборони ОСОБА_6 будь-яким протиправним шляхом проникати до квартири АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_6 здійснювати заміну чи встановлення замків на дверях вказаної квартири без письмової згоди власника квартири, свої вимоги ОСОБА_5 обґрунтував тим, що в період часу з 23 по 24 вересня 2016 року невстановлена особа шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проникла до спірної квартири, що належить на праві власності неповнолітньому сину сторін, звідки таємно викрала 70 000 грн. та майно, що належить йому, що стверджується витягом з ЄРДР № 0006358. Вважає, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову надасть можливість ОСОБА_6 здійснювати пошкодження нерухомого майна неповнолітнього, і як наслідок призведе до неможливості поновити його порушені права та інтереси на нерухоме майно та речі, що в ній знаходяться.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, судом першої інстанції встановлено, що із заяви та доданих до неї матеріалів не вбачається, що в період часу з 23 по 24 вересня 2016 року ОСОБА_6 шляхом пошкодження замка вхідних дверей, проникла до спірної квартири, звідки винесла речі.

Таким чином, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд першої інстанції правильно виходив із того, що заявник зобов'язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, однак жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову шляхом заборони ОСОБА_6 будь-яким протиправним шляхом проникати до квартири АДРЕСА_1 та заборони ОСОБА_6 здійснювати заміну чи встановлення замків на дверях вказаної квартири без письмової згоди власника квартири позивачем за зустрічним позовом не надано, а тому суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову в задоволенні заяви про забезпечення зустрічного позову.

З урахуванням викладеного колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з додержанням вимог процесуального законодавства, а тому апеляційну скаргу слід відхилити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 312, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 04 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: