Справа № 442/3307/15-ц
У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

17.03.2016 рокуДрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі

головуючого судді Нагірної О.Б.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Дрогобичі заяву представника відповідача ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача ОСОБА_2 звернулась до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики, накладених ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 14.05.2015 року.

Заяву мотивовано тим, що ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2015 року було накладено арешт на нежитлове приміщення. Постановою державного виконавця від 14 травня 2015 року було відкрито виконавче провадження та накладено арешт на нежитлове приміщення, що знаходиться по вул.. Б. Лепкого 27 «а» в м Дрогобичі Львівської області загальною площею 222, 8 кв.м, що належить ОСОБА_4

Не погоджуючись з даною ухвалою суду, представник ОСОБА_5 - ОСОБА_6І.(третя особа у даній справі) оскаржив ухвалу суду. Свої доводи ОСОБА_6 обґрунтував тим, що рішенням Апеляційного суду Львівської області від 27.04.2015 року відновлено право власності його довірительки ОСОБА_5 на нежитлове приміщення, що знаходиться по вул.. Б.Лепкого , 27 «а» в м. Дрогобичі, шляхом витребування цього нерухомого майна з незаконного володіння ОСОБА_4 та скасовано державну реєстрацію права власності за ним на вказане нежитлове приміщення у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно .

Беручи до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 , ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 14 липня 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_5 задоволено частково. Ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14 травня 2015 року скасовано і передано справу на новий розгляд до суду першої інстанції. В свою чергу ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду від 04 серпня 2015 року відмовлено ОСОБА_3 в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Дану заяву про забезпечення позову позивач ОСОБА_3 в судовому порядку не оскаржив. Проте , відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову судом не було знято арешт з нежитлового приміщення площею 222, 8 кв.м , що знаходиться по вул,. ОСОБА_7 , 27 а в м. Дрогобичі.

На час розгляду справи по суті фактично було чинне рішення Апеляційного суду Львівської області від 27.04.2015, яким відновлено права ОСОБА_5 на спірне нежитлове приміщення. Проте ухвалою колегії суддів Вищого спеціалізованого суду України від 19 серпня 2015 року задоволено скаргу ОСОБА_2 О С., як представника ОСОБА_4 Рішення апеляційного суду Львівської області від 27 квітня 2015 року скасовано і залишено в силі рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 18 лютого 2015 року. В своїй ухвалі Вищий спеціалізований суд України зокрема зазначив, що наслідком задоволення позовних вимог про визнання прилюдних торгів недійсними не є поновлення права власності боржника на майно, що було предметом продажу, а повернення його до ВДВС, у якого настає обов»язок з проведення відчуження такого майна відповідно до вимог чинного законодавства.Таким, чином, незважаючи на задоволення позову про визнання прилюдних торгів недійсними, в результаті їх проведення ОСОБА_4 придбав спірне нежитлове приміщення, поновлення права власності на дане нежитлове приміщення у боржника, в даному випадку у ОСОБА_5 не передбачено.

Враховуючи той факт, що рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року залишено в силі, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 19 серпня 2015 року, якими відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_8 про витребування майна (нежитлового приміщення) з володіння ОСОБА_4, скасування в Реєстрі прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності за ОСОБА_4, дане нежитлове приміщення є на даний час власністю ОСОБА_4. Накладення арешту на нежитлове приміщення, що є власністю ОСОБА_4, порушує його законні права та інтереси.

Сторони по справі в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду заяви про скасування заходів забезпечення позову повідомлені належним чином, в силу положень ч.5 ст.154 ЦПК України їх неявка не є обовязковою та не перешкоджає розгляду заяви.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України судовий розгляд проведено без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані в сукупності по справі докази суд вважає, що в задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову слід відмовити.

Судом встановлено, що 13.05.2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики разом із заявою про забезпечення позову. Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львіської області від 14.05.2015 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено та накладено арешт на нежитлове приміщення загальною площею 222, 8 кв.м , що розміщене по вул.. Б. Лепкого , 27 «а» в м. Дрогобичі Львівської області, що належить ОСОБА_4М.( а/с 12).

Відповідно до ухвали Апеляційного суду Львівської області від 14.07.2015 року частково задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_6І ., ухвалу Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 14.05.2015 року скасовано і передано питання про забезпечення позову на новий розгляд до суду першої інстанції (а/с 66-67). Ухвалою Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2015 року винесено ухвалу, якою в заяві ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено (а/с 70).

Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного ОСОБА_3 України від 22.12.2006 № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

У відповідності до п.6 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову застосовуються до набрання рішення законної сили, якщо у позові було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду,

У відповідності до приписів ч.3 ст.154 ЦПК України заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає справу. Системний аналіз зазначеної норми закону передбачає, що суд вправі скасувати вид забезпечення позову по будь-якій справі, яка знаходиться в його провадженні, коли відпаде потреба в ньому або в забезпеченні позову взагалі.

Посилання заявниці на те, що при постановленні ухвали про залишення позову без розгляду не було вирішено питання про зняття арешту з майна, судом до уваги не приймаються, оскільки суд скасовує заходи забезпечення позову, які були накладені ним при розгляді справи. Однак як вбачається з ухвали Апеляційного суду Львівської області та ухвали Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 04.08.2015 року такі взагалі не були застосовані судом, а тому і не можуть бути скасовані як такі, що не накладались. Самі підстави для скасування застосованих заходів забезпечення позову законом чітко передбачені: коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування. В даному випадку заходи забезпечення не застосовувались, а тому не можуть бути скасовані.

Тому в задоволені заяви ОСОБА_2 слід відмовити, вказати заявнику про те, що останній має право звернутися з вище винесеними ухвалами до ВДВС Дрогобицького МРУЮ з метою їх виконання.

Керуючись ст.154 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006, № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.

Копію ухвали невідкладно надіслати заявниці та іншим учасникам процесу.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Нагірна О.Б.