Номер провадження: 22-ц/785/4043/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Парапан В. Ф.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.05.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: судді Парапана В.Ф.

Суддів: Панасенкова В.О., Драгомерецького М.М.

За участю секретаря Томашевської К.В.,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини,-

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016р. ОСОБА_3, звернувшись до суду з указаним позовом, зазначала, що з 26.08.1977р. перебувала з відповідачем у шлюбі, який розірвано 16.01.2016р.

Вона з 2003р. є інвалідом 2 групи, інвалідність ій встановлена безстроково.

Станом на жовтень 2015р. розмір її пенсії становить 1 238 грн., інших доходів не має.

Вона перебуває на диспансерному обліку як тяжко хвора людина. Більшу частку своєї пенсії вона витрачає на ліки, що їй потрібні щоденно. Безкоштовними ліками вона не забезпечується. Так, у листопаді 2015р. на придбання ликів вона витратила 881 грн.

Ії колишній чоловік - відповідач у справі, не хворіє, одержує пенсію у два рази вище, а саме в розмірі 2364 грн. на місяць, утриманців не має, тому вона вважає, що він може надавати їй матеріальну допомогу у сумі 500 грн. щомісячно, прочинаючи з дня предявлення позову та довічно.

Відповідач позов не визнав, посилаючись на його безпідставність.

Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 16.03.2016р. позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання в розмірі 360 грн. щомісячно, строком пожиттево, допущено негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за 1 місяць. У решті позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2, вважаючи рішення суду першої інстанції безпідставним, незаконним, мотивувальну частину такою, що перекручує встановлені у судовому засіданні факти, у звязку з чим просить зазначене судове рішення скасувати й ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У запереченнях на апеляційну скаргу позивачка, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду - залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та заслухавши пояснення осіб, що заявилися у судове засідання, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи та заслухавши пояснення осіб, що заявилися у судове засідання, колегія суддів дійшла висновку, що скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно із п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивачка має право на одержання аліментів від ОСОБА_2 на своє утримання в розмірі 360 грн. щомісячно та пожиттево.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_3 з 26.08.1977р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 16.01.2016р.

Позивачка з 2003р. є інвалідом 2 групи, непрацездатна, постійне потребує у лікуванні, на яке витрачає значні кошти, інвалідність їй встановлена безстроково, з вересня 2015р. отримує пенсію за інвалідністю в розмірі 1 238,88 грн. щомісяця.

Відповідач ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі 2 364 грн. Він сплачує половину комунальних послуг за житло.

Ураховуючи вищевказані обставини та приймаючи до уваги і те, що у сторін є двоє дорослих спільних працездатних дітей, які можуть надавати батькам матеріальну допомогу, суд дійшов висновку, що позивачка має право на утримання від відповідача у сумі 360 грн. щомісячно.

Проте цей висновок суду суперечить вимогам ч.ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Частина 2 ст. 75 СК України встановлює, що право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Частина 4 ст. 75 СК України презюмує, що один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. У такому випадку він має право подати позов про стягнення аліментів на своє утримання.

Заперечуючи проти позову, відповідач, як на підставу для відмови у задоволенні позову посилався саме на положення ч.4 ст. 75 СК України.

Однак суд першої інстанції підставні заперечення позивача залишив без будь-якого дослідження, не врахував вимоги ч. 4 ст. 75 СК України, унаслідок чого ухвалив у справі неправильне рішення.

Так, відповідно до ст. 7 Закону України "Про державний бюджет України на 2016 рік" в бюджеті на 2016 рік закладені такі розміри прожиткових мінімумів: для осіб, які втратили працездатність: з 1.01.2016р. - 1 074 грн., з 1.05.2016р. - 1 130 грн. а з 1.12.2016р. - 1 208 грн.

Як видно з довідок УПФ у Роздільнянському районі Одеської області від 19.11.2015р. №3115, від 25.02.2016р. №632 та пенсійного посвідчення від 14.01.2009р. розмір пенсії позивачки по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам 2 групи збільшено та становить 1 238,88 грн. - з вересня 2015р., а/с. 4, 7, 51.

Таким чином, приймаючи до уваги, що позивачка на час ухвалення судом першої інстанції оскаржуваного рішення одержувала пенсію у розмірі 1 238,88 грн. грн. щомісяця, а прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність на той період складав 1 074 грн., тому у відповідності до положень ч. 4 ст. 75 СК України ОСОБА_3 не вважається особою, яка потребує матеріальної допомоги, і тому вона згідно із законом не має права на утримання - одержання аліментів від відповідача.

Заперечення позивачки про те, що постановою окружного адміністративного суду м. Києва від 17.09.2015р., залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11.11.2015р., визнано неправомірними дії КМУ у питанні встановлення розміру прожиткового мінімуму та зобовязання КМУ провести науково-суспільну експертизу переліку продуктів харчування, непродовольчих товарів, послуг для встановлення реального прожиткового мінімуму в Україні на 2015р. тощо, не може бути підставою для задоволення позову позивачки, оскільки Закон України «Про державний бюджет України на 2016р., яким встановлено розміри прожиткових мінімумів для відповідних осіб, є чинним й цей закон у зазначеній частині не змінено та не скасовано у встановленому порядку.

За наявності таких обставин, рішення суду першої інстанції на підставі п.п.3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України в частині задоволення позову підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316- 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 16 березня 2016 року

в частині задоволення позову ОСОБА_3, стягнення з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_3 аліментів на її утримання в твердій грошовій сумі в розмірі 360 грн. щомісячно, строком пожиттєво, допустивши негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в розмірі місячного платежу, та стягнення з ОСОБА_2 на користь держави судового збору у розмірі 487,2 грн. - скасувати та ухвалити у цій частині нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної дружини відмовити у повному обзязі.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.Ф. Парапан

ОСОБА_4

ОСОБА_5