Справа № 487/7710/14-ц
Провадження № 4-с/487/111/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва

у складі головуючого судді Агєєвої Л.І.,

при секретарі Ткаченко І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

15.06.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність старшого державного виконавця Заводського відділу ДВС міста Миколаєва ГТУЮ у Миколаївській області ОСОБА_2 щодо не зняття арешту з його особистого майна та зобовязання держвиконавця зняти арешт з майна, накладеного на підставі постанови Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції про накладення арешту від 12.12.2014 р. в рамках виконавчого провадження №45744789, мотивуючи тим, що на даний час державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №45744789, але арешт, накладений на майно скаржника скасований не був.

В подальшому, 05.08.2016 р. ОСОБА_1 подав до суду уточнену скаргу, в якій також просив визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця щодо не виведення виконавчого листа із зведеного виконавчого провадження та також просив зобовязати старшого державного виконавця винести постанову про виведення виконавчого листа по справі із зведеного виконавчого провадження.

В судове засідання скаржник не зявився, надав до суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, вимоги викладені в частині визнання неправомірною бездіяльності державного виконавця щодо не зняття арешту з майна та зняття арешту підтримав та просив їх задовольнити. В іншій частині вимоги просив залишити без розгляду.

В судове засідання представник Заводського ВДВС м.Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області не зявився, надав до суду письмові заперечення, в яких просив залишити скаргу ОСОБА_1 без задоволення, а також просив розглянути скаргу за відсутності представника ДВС.

Представник ПАТ КБ «ПриватБанк» до суду теж не зявився та надав заяву про розгляд скарги за його відсутності.

Дослідивши доводи скарги, матеріали справи та надані документи, судом встановлено:

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2014 р. була стягнута з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 29.10.2010р. у розмірі 30973,41 грн., судовий збір 309,73 грн.

13.10.2014р.Заводським районним судом видано виконавчий лист.

11.12.2014р. Заводський відділ ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області виніс постанову про відкриття виконавчого провадження №45744789 з примусового стягнення зі скаржника заборгованості по виконавчому листу.

12.12.2014р. Заводський відділ ДВС м. Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області в рамках виконавчого провадження №45744789 виніс постанову про арешт всього майна скаржника та оголошення заборони на його відчуження .19.12.2014р. державним реєстратором Миколаївського міського управління юстиції на підставі постанови про арешт від 12.12.2014р. накладено арешт на майно скаржника - 1/2 квартири (АДРЕСА_1), що належить скаржнику на праві приватної власності .

26.05.2016р. заочне рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 25.09.2014р. по справі №487/7710/14-ц скасовано.

01.06.2016р. старшим державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 на підставі клопотання скаржника винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №45744789, але арешт, накладений на майно скаржника державним виконавцем скасований не був.

Не погоджуючись з діями державного виконавця Рознін А.Ю. звернувся до суду з даною скаргою.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майне боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Однак в порушення ч. 1, 2 ст.50 ЗУ «Про виконавче провадження», при винесенні постанови від 01.06.2016р. про закінчення виконавчого провадження №45744789, державним виконавцем не було знято арешт, накладений на підставі постанови про арешт майна скаржника від 12.12.2014 р.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Що стосується письмових доводів представника ДВС стосовно того, що у Заводському відділі ДВС м. Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області на примусовому виконанні перебувають і інші незавершені виконавчі документи, що підлягають примусовому виконанню і безпосередньо стосуються скаржника, арешт майна є одним із видів заходів примусового виконання виконавчого документа, а тому зняття арешту з майна скаржника може привести до ухилення останнього від сплати заборгованості за виконавчими документами.

З урахуванням вище викладеного судом, вказані доводи не можуть бути підставою для залишення скарги без задоволення, оскільки питання про накладення арешту на майно скаржника при необхідності можливо вирішити безпосередньо за іншими відкритими і наявними в ДВС виконавчими провадженнями.

Керуючись ст. ст. 385-388, п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 щодо не зняття арешту з майна ОСОБА_1, накладеного на підставі постанови Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції про накладення арешту від 12.12.2014р. в рамках виконавчого провадження №45744789;

Зобовязати старшого державного виконавця Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області ОСОБА_3 зняти арешт зі всього майна ОСОБА_1, накладеного на підставі постанови Заводського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції про накладення арешту від 12.12.2014р. в рамках виконавчого провадження №45744789.

В іншій частині вимог скаргу залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в пятиденний строк з дня отримання копії ухвали .

Суддя: Л.І. Агєєва