Справа № 357/1901/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Кошель Б. І. ,

при секретарі - Макійчук К. С.,

Антко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біла Церква цивільну справу за ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що 04 червня 2015 року об 18 годині в місті Біла Церква по вулиці Б.Хмельницького біля будинку №9 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю гр. ОСОБА_3, яка керуючи автомобілем ВАЗ 21104, д.н.з НОМЕР_4, під час об'їзду перешкоди недотрималась безпечного інтервалу руху, що призвело до наїзду на автомобіль НОМЕР_1, що належить позивачці, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Матеріальна шкода, яка завдана позивачці становить 92 857,44 грн., але оскільки частина збитків в розмірі 48021,40 грн. була відшкодована третьою особою, позивачка просить суд стягнути з відповідачки на її користь 44 836 грн. 04 коп. матеріальної шкоди, 800 грн. витрат на оплату авто - товарознавчого дослідження та судові витрати.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги і просив задовольнити позов у повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, мотивуючи тим, що позивачка отримала кошти від страхової компанії і враховуючи тяжкий матеріальний стан відповідачки, а також наявність у неї двох неповнолітніх дітей, просив суд зменшити розмір відшкодування завданих збитків.

Третя особа до суду свого представника не направила, натомість направила суду свої письмові пояснення, в яких проти задоволення позову не заперечувала.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін, повно і всебічно з'ясувавши обставини по справі, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов'язків має право на справедливий судовий розгляд упродовж розумного строку.

В судовому засіданні встановлено, що 04 червня 2015 року об 18 годині в місті Біла Церква по вулиці Б.Хмельницького біля будинку номер 9 сталася дорожньо-транспортна пригода. Громадянка ОСОБА_3, керуючи автомобілем НОМЕР_2 під час об'їзду перешкоди недотрималась безпечного інтервалу руху та скоїла наїзд на автомобіль НОМЕР_1, в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, що підтверджується довідками відділення ДАІ з обслуговуванню м. Біла Церква та Білоцерківського району, постановою Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі № 357/8380/15-п від 24.06.2015 року, якою відповідча визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення.

Вартість відновлювального ремонту, який необхідно здійснити для відновлення автомобіля НОМЕР_1, складає 92 857,44 грн., що підтверджується Висновком №135 від 21.08.2015 року експертного автотоварознавчого дослідження про визначення матеріального збитку, заподіяного ушкодженням колісного траснспортного засобу автомобіля НОМЕР_3 .

В судовому засіданні також встановлено, що ПАТ «Стархова компанія «Країна» сплатила ОСОБА_2 страхове відшкодування в розмірі 48021,40 гривень, що підтверджується письмовими поясненнями третьої особи та не заперечується сторонами по справі.

Відповідно до п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до статті 21 Закону № 1961-ІV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

Верховний суд України в своїй постанові від 20.01.2016 року у справі №6-2808 цс 15 зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Пунктом 22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо - транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Таким чином, права потерпілої особи на відшкодування завданих їй збитків є беззаперечним.

Різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою становить 44 836,04 гривень із розрахунку: 92 857,44 гривень (розмір завданої шкоди) - 48021,40 гривень ( кошти відшкодовані старховою компанією).

Отже, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 44 836,04 гривень.

Оцінивши подані сторонами докази кожен окремо та у їх сукупності, надавши їм належну правову оцінку, як це передбачено законодавцем у ст.212 ЦПК України, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для задоволення позову у повному обсязі.

Судові витрати суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, що відповідає приписам ст. ст. 79,88 ЦПК України, а саме: 800 гривень, які були сплачені ОСОБА_2 ФОП ОСОБА_4 за дослідження (висновок №135 від 31.08.2015 року) щодо розміру завданих збитків, підтверджується квитанцією від 31.08.2015 року.

На підставі викладеного, керуючись п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57, 58, 60, 79, 88, 209, 212-215, 294, 296 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 44 836 грн. 04 коп. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 800 грн. 00 коп. в рахунок відшкодування витрат на оплату авто - товарознавчого дослідження та 826 грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Б. І. Кошель