РІШЕННЯ

іменем України

08 грудня 2016 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області в складі:

головуючого судді Овдієнка В.В.

з участю секретаря Лацько А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області про визнання дійсним договору дарування, третя особа: ОСОБА_3,

в с т а н о в и в:

30.09.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою, а 17.11.2016 року з уточненою позовною заявою, до ОСОБА_2, Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області з вимогою: визнати дійсним укладений 21.06.1995 року договір дарування, за яким ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 прийняв в дар житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказав, що 21.06.1995 року його рідний брат ОСОБА_4 подарував йому житловий будинок з надвірними будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Зазначений договір дарування був посвідчений секретарем виконавчого комітету Лиманської сільської ради народних депутатів Готвальдівського району Харківської області та зареєстрований у реєстрі за №34.

20.07.1995 року на підставі договору дарування було проведено реєстрацію права власності в КП "Зміївське БТІ".

Він проживав зі своєю сім'єю у даному будинку з моменту будівництва в 60-х роках, зареєстрований проживаючим з 04.11.1995 року.

Рішенням Лиманської сільської ради №109 від 12.12.1996 року йому, як власнику будинку, передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку в розмірі 2500 кв.м. для обслуговування житлового будинку та господарських будівель за адресою: АДРЕСА_1. На підставі зазначеного рішення укладено договір про виготовлення технічної документації на земельну ділянку.

З урахуванням цих обставин та вільного волевиявлення його брата, вважав, що договір дарування є дійсним, і є законною підставою для набуття ним права власності.

У вересні 2016 року, під час виготовлення документів щодо змін у газифікації домоволодіння, виявилося, що зазначений договір дарування від 21.06.1995 року повинен нотаріально посвідчуватися, так як на момент укладення договору, з 01.01.1994 року, вже було введено в дію Закон України "Про нотаріат", відповідно до вимог якого угоди потребували нотаріального посвідчення.

Оскільки під час посвідчення вказаного договору дарування у виконавчому комітеті Лиманської сільської ради не знали про необхідність нотаріального посвідчення цього договору, а подальші дії в частині реєстрації права власності на будинок, винесення рішень щодо виділення землі, на його думку, підтверджували легітимність та дійсність договору, він навіть не міг подумати про порушення порядку його реєстрації чи посвідчення.

ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, тому він не має можливості посвідчити волевиявлення брата у встановленому законом порядку, тобто нотаріально.

Оскільки договір дарування було укладено під час дії Цивільного кодексу України в редакції 1963 року, ОСОБА_1 просив відповідно норм цього Кодексу, визнати дійсним договір дарування від 21.06.1995 року у зв'язку з його виконанням сторонами у повному обсязі.

Після смерті брата, право на спадщину набула його дружина ОСОБА_2, однак не претендує на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 подали заяви про розгляд справи за їх відсутністю, на позовних вимогах наполягали.

Відповідачка ОСОБА_2 подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, підтвердила обставини, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача - секретар Лиманської сільської ради Гунько Л.М. в листі №02-19/1104 від 21.11.2016 року, адресованому суду, просила провести розгляд справи у відсутність представника, сільська рада позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_3 просила розглянути справу за її відсутністю, вважала позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, про що також подала заяву.

Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з'явилися, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

21.06.1995 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 укладений договір дарування, за яким ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 прийняв у дар житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_1. Договір дарування посвідчений секретарем виконкому Лиманської ради народних депутатів Готвальдівського району Харківської області Євтюшкіною В.І., зареєстровано в реєстрі за №34. Право власності ОСОБА_1 на будинок зареєстровано 20.06.1995 року Зміївським МДП технічної інвентаризації (а. с. 7).

Вказаним договором підтверджується, що під час укладання договору 21.06.1995 року сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне виконання договору та його державна реєстрація.

Згідно копій рішення Лиманської сільської ради народних депутатів Зміївського району Харківської області №109 від 12.12.1996 року, та рішення 33 сесії V скликання Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області від 22.04.2010 року, ОСОБА_1 передано у власність земельну ділянку, розміром 0,2384 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 11, 12).

Згідно даних копії технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1, його власником зазначено ОСОБА_1 (а. с. 14-19).

ОСОБА_1 починаючи з 04.11.1995 року проживає за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Лиманської сільської ради №858 від 23.09.2016 року (а. с. 8).

Відповідно до ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у червні 1995 року, для їх врегулювання слід застосовувати ЦК УРСР в редакції 1963 року.

У відповідності зі ст. ст. 243, 244 ЦК УРСР в редакції 1963 року, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Дарування громадянами майна державним, кооперативним або іншим громадським організаціям може бути обумовлено використанням цього майна для певної суспільно корисної мети.

Договір дарування на суму понад 500 карбованців, а при даруванні валютних цінностей - на суму понад 50 карбованців повинен бути нотаріально посвідчений. Договір дарування громадянином майна державній, кооперативній або іншій громадській організації укладається в простій письмовій формі. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу.

Згідно зі статтею 227 ЦК УРСР в редакції 1963 року, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією зі сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

За змістом статей 128, 153 ЦК УРСР в редакції 1963 року, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї зі сторін повинно бути досягнуто згоди.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 34, ст. 37 Закону України "Про нотаріат", який діяв на момент укладення договору дарування, у державних нотаріальних конторах посвідчуються угоди (договори, заповіти, доручення, шлюбні контракти, тощо). Посадові особи виконавчих комітетів сільських рад народних депутатів не мають повноважень щодо посвідчення договорів дарування.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 28.04.1978 року "Про судову практику в справах про визнання угод недійсними", з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч. 2 ст. 47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною.

У відповідністю з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Як вбачається із копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року (а. с. 9).

У зв'язку зі смертю ОСОБА_4 нотаріальне посвідчення договору дарування є неможливим.

За інформацією, що надана Зміївською державною нотаріальною конторою від 28.10.2016 року, після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_4 спадщину прийняла його дружина ОСОБА_2 (а. с. 46), яке підтвердила обставини, викладені у позовній заяві та не заперечувала проти її задоволення.

Позивачем надано докази того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_1 домовилися щодо усіх істотних умов договору, відбулося повне виконання договору, обдарований звернувся з позовною заявою про визнання дійсним цього договору через те, що його брат ОСОБА_4 помер і нотаріальне посвідчення договору дарування є неможливим, а відповідачі визнали позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

За таких обставин, позов ОСОБА_1 є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 169, 174, ч. 2 ст. 197, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визнати дійсним договір дарування, посвідчений секретарем виконавчого комітету Лиманської сільської ради Зміївського району Харківської області 21.06.1995 року, зареєстрований 20.07.1995 року Зміївським МДП технічної інвентаризації, реєстровий №1796, за яким ОСОБА_4 подарував, а ОСОБА_1 прийняв в дар житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_1

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зміївський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Головуючий: