Дата документу 28.04.2016
Справа № 334/4970/15-ц
Провадження № 2/334/157/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі :

головуючого судді Ісакова Д.О.

при секретарі Воронцовій І.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним, зобовязання відповідача виключити з бази даних позивача як особу з негативною історією та відшкодування моральної шкоди

В с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до відповідача - ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання недійсним кредитного договору № SAMDN 7059, укладений нібито між ним та відповідачем 23.01.2006 року, зобовязання відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» виключити ОСОБА_1 з бази даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» як особу з негативною історією, відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 гривень та стягнення судових витрат.

В позові позивач зазначив, що протягом 2013 року, йому дзвонили працівники банку, що він начебто має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, тому йому необхідно погасити заборгованість. З цих підстав, позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» про проведення службової перевірки та встановлення факту незаконно укладеного кредитного договору № SAMDN 7059 між банком та ОСОБА_1, оскільки ніякого договору він не укладав, а тому у нього не має бути ніякої заборгованості.

16.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення за фактом шахрайства та підробки від його імені заяви для отримання кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк». Старшим слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 була надана довідка про прийняття та реєстрацію заяви та початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002338.

27.12.2013 року, банк проінформував, що факт не оформлення кредитного договору № SAMDN 7059 від 23.01.2006 року вважається непідтвердженим. Крім того, рекомендовано, у разі незгоди з висновком розслідування звернутись до суду.

У судовому засіданні позивач, в обґрунтування своїх вимог доводив суду, що він ніколи не укладав з ПАТ КБ «Приватбанк» ніяких кредитних договорів. Підпис під заявою позичальника, що начебто зроблений від його імені, є підробленим. Заяву позичальника, а значить і кредитний договір він не підписував, грошей згідно цього договору не отримував. Рукописний текст у графах заяви, виконаний не ним. На доданих до матеріалів кредитного договору, а саме копії мого паспорту, ідентифікаційного номеру, підпис та прізвище «Манько», які повинні бути підписані власноручно, виконані теж не ним. Підроблення підпису під заявою позичальника для отримання споживчого кредиту, грубо порушує права позивача як споживача, адже споживчий кредит і обов'язок по його виплаті був протиправно оформлений на його ім'я, що не відповідає його дійсній волі.

Позивач також звернув увагу суду, що інформація в заяві позичальника викладена також є недостовірною. Так, в заяві позичальника дівоче прізвище матері вказано як «Малько», тоді як насправді прізвище його матері ОСОБА_5. Також, не вірно вказаний рік закінчення вищого навчального закладу, ПІП дружини та адреса проживання.

Такі неправомірні дії Відповідача, починаючи з першого звернення позивача до нього з питанням проведення належного службового розслідування, притягнення винних осіб до юридичної відповідальності та виключення його зі списку неблагонадійних позичальників, негативно вплинули на психологічний стан позивача. Йому завдано моральні страждання, які він оцінює в 10 000 гривень.

Крім того, позивач змушений був звертатися до кваліфікованих юристів за правовою допомогою, що також негативно вплинуло на його матеріальний стан, у звязку з чим, витрати на правову допомогу, позивач просить стягнути з відповідача.

Представник позивача підтримав вимоги свого довірителя та просив суд задовольнити їх у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві та наданих суду письмових доказах, з урахуванням висновків почеркознавчої експертизи.

Представник відповідача проти позову заперечував, пояснюючи суду, що позивачем пропущений строк позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом, оскільки про порушення нібито своїх прав, ОСОБА_1 дізнався ще у 2008 році, а до суду він звернувся лише у червні 2015 року.

Крім того, представник відповідача вважає, що позивачем не обґрунтовані вимоги щодо відшкодування моральної шкоди, а також вимоги щодо стягнення з банку витрат на правову допомогу, тому безпідставність та необґрунтованість вимог позивача дають підстави суду для відмови позивачу у позові.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та ознайомившись з висновками судової почеркознавчої експертизи, суд вважає що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами, встановленими ч. З ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

У судовому засіданні позивачем зазначено, що протягом 2013 року, йому дзвонили працівники банку, що він начебто має заборгованість перед ПАТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором, тому йому необхідно погасити заборгованість. З цих підстав, позивач звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» про проведення службової перевірки та встановлення факту незаконно укладеного кредитного договору № SAMDN 7059 між банком та ОСОБА_1, оскільки ніякого договору він не укладав, а тому у нього не має бути ніякої заборгованості.

16.12.2013 року ОСОБА_1 звернувся до СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою щодо вчинення відносно нього кримінального правопорушення за фактом шахрайства та підробки від його імені заяви для отримання кредиту у ПАТ КБ «ПриватБанк». Старшим слідчим СВ Ленінського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області ОСОБА_4 була надана довідка про прийняття та реєстрацію заяви та початок досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002338.

27.12.2013 року, банк проінформував, що факт не оформлення кредитного договору № SAMDN 7059 від 23.01.2006 року вважається непідтвердженим.

Розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Умови визнання кредитних договорів недійсними та вимоги законодавства, що стосуються їх чинності, встановлені ЦК (статті 1048, 1052, 1054).

Вимогами статей 1048-1054 ЦК України, визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір має укладатись обовязково у письмовій формі, причому недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює жодних правових наслідків, окрім тих, що повязані з його нікчемністю; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі.

Згідно з вимогами ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Як вбачається з висновків судово-почеркознавчої експертизи № 311 від 18.12.2015 року, підпис в оригіналі заяви від 23.01.2016 року на отримання кредиту виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис в розписці від 23.01.2006 року про отримання платіжної карти та отримання конверту з ПІН кодом, виконано не ОСОБА_1, а іншою особою. Підпис від імені ОСОБА_1 у заяві позичальника на отримання кредиту виконано іншою особою.

Таким чином у судовому засіданні було доведено, що ОСОБА_1 не укладав з ПАТ КБ «Приватбанк» кредитного договору, отже в цій частині позов має бути задоволений судом.

Також, у судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що позивач поніс витрати на правову допомогу в сумі 3000 гривень. Розмір даної суми обґрунтований належними письмовими доказами, а тому також підлягає задоволенню виходячи з наступного:

Статтею 79 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу.

Витрати на правову допомогу позивача підтверджуються договором про надання юридичних послуг № 06 від 11.06.2015р. та документів, які підтверджують, що правова допомога надавалася товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма Снєжний барс», яке здійснює діяльність у сфері права.

Розмір витрат на правову допомогу розрахований відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», яким встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Відповідно до вищезазначених положень, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах за 1 годину не може перевищувати 487,20 грн., а значить компенсацію витрат під час підготовки матеріалів позовної заяви про захист прав споживача, визнання договору недійсним, відшкодування моральної шкоди, з розрахунку: 3000 грн. - це 7 годин по 428 грн. 57 коп.

Таким чином, розмір компенсації витрат на правову допомогу по складанню позовної заяви, менше, ніж встановлений законодавством такого виду розмір компенсації.

Вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди суд виходив з наступного.

Статтею 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другої цієї статті.

Відповідно до розяснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральнихчи фізичних страждань,або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодуванняморальної (немайнової)шкодисуд визначає залежновід характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних,психічнихтощо), яких

зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо).Зокрема,враховуються станздоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін,час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості і справедливості. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Необхідно зясувати, чим підтверджується факт заподіяння позначених моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі, чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду, та з чого він при цьому виходить.

Приймаючи до уваги положення наведених вище розяснень та співвідношуючи їх з встановленими в судовому засіданні фактами, суд вважає, що моральна шкода не обґрунтована, доказів спричинення відповідачем моральної шкоди позивачам не надано, тобто відсутні документи, квитанції, чеки, або інша документація, підтверджуюча звернення позивачів до лікарні за медичною допомогою, щодо стану здоровя відносно саме даних фактів.

Позивач не надав суду доказів, у чому полягає моральна шкода. Не було наведено суду мотивів спричинення шкоди винними діями особи, причинного зв'язку між шкодою та протиправним діянням заподіювачів та зазначили лише загальні вимоги закону. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації.

Оскільки в судовому засіданні вина відповідача у завданні моральної шкоди не доведена та не встановлено внаслідок порушення яких прав позивача вона спричинена, тому вимоги стосовно відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Не підлягають задоволенню вимоги позивача щодо зобовязання відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» виключити ОСОБА_1 з бази даних ТОВ «Українське бюро кредитних історій» як особу з негативною історією, оскільки ці вимоги стосуються поширення негативної та недостовірної інформація, а тому мають розглядатися в іншому провадженні.

Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження по справі у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності для звернення до суду з відповідним позовом, суд вважає, що такий факт не був підтверджений сторонами, а в ході судового розгляду належних цьому доказів добуто не було.

Позивач в позовній заяві зазначив, що звільнений від сплати судового збору на підставі ч.3 ст.22 Закони України «Про захист прав споживачів».

Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79,88, 169, 212, 213, 215 ЦПК України, ст.16, 203,207, 215,216, 1167 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання договору недійсним, зобовязання відповідача виключити з бази даних позивача як особу з негативною історією та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Визнати недійсним Договір №SAMDN 7059 від 23.01.2006 року, укладений між ОСОБА_1 та ПАТ КБ «Приватбанк».

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ № 14360570) на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1 витрати на правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. (три тисячі гривень, 00 копійок).

Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» (ЄДРПОУ № 14360570) в дохід держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ісаков Д. О.