Номер провадження: 22-ц/785/7750/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Суворова В.О., Сватаненка В.І.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2015 року про забезпечення позову по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору фінансового лізингу,-

ВСТАНОВИЛА:

У квітні 2016 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до Київського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору фінансового лізингу.

Представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приналежне відповідачу нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 а також заборонити позивачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження даної квартири, оскільки можливим рішенням суду про задоволення вимог позову з відповідача на користь позивача може бути стягнуто значні кошти, натомість відповідач, з метою ухилення від виконання такого рішення може вжити заходів з відчуження всього приналежного йому майна, що у наступному істотним чином ускладнить виконання такого рішення суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2015 року заяву представника ТОВ «Порше Лізинг Україна» про застосування заходів забезпечення позову задоволено, накладено арешт на нерухоме майно, що належить на праві власності ОСОБА_2 - квартиру, що знаходиться за адресою м. Одеса, проспект Ак.Глушка, 14, кв.№47.

Заборонено ОСОБА_2 вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження квартири, що знаходиться за адресою м. Одеса, проспект Ак.Глушка, 14, кв.№47.

Вважаючи ухвалу суду незаконною представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернувся до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2015 року та постановити нову ухвалу, якою заяву ТОВ «Порше Лізинг Україна» залишити без задоволення.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційних скарг, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.2 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали без змін.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.312 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Задовольняючи заяву ТОВ «Порше Лізинг Україна» про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру відповідача суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Із матеріалів справи вбачається, що в провадженні суду перебуває вказана цивільна справа про стягнення з відповідача на користь позивача грошових коштів в розмірі 640232,09 грн.

Підставою вимог позивач зазначає невиконання відповідачем його обовязків за договором фінансового лізингу, що укладено між сторонами 07.11.2014 року.

15.09.2015 року представник позивача звернувся до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на приналежне відповідачу нерухоме майно - квартиру, що знаходиться за адресою м. Одеса, проспект Ак.Глушка, 14, кв.№47 а також заборонити позивачу вчиняти будь-які дії, спрямовані на відчуження такої квартири, оскільки можливим рішенням суду про задоволення вимог позову з відповідача на користь позивача може бути стягнуто значні кошти, натомість відповідач, з метою ухилення від виконання такого рішення може вжити заходів з відчуження всього приналежного йому майна, що у наступному істотним чином ускладнить виконання такого рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, а також інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно п. п. 1, 2 ч.1 та ч. 3 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на приналежне відповідачу майно. Види забезпечення позову мають бути співрозмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до наданих з приводу такого процесуального питання розяснень, що викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року (п.4), розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв'язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

За умовами договору лізингу, відповідач, у разі неналежного виконання ним обовязків по сплаті платежів за лізингом зобовязаний на вимогу лізингодавця продовж 10ти днів повернути предмет лізингу автомобіль марки Audi Q3 1.4 TFSI 110 KW, 2014 року виробництва.

При цьому з наданих стороною відповідача пояснень, вказаний предмет лізингу, повернення якого лізингодавцю фактично забезпечувало належне виконання такого договору, вибув з володіння відповідача з незалежних від її волі причин у звязку з його викраденням.

Проте, у випадку, коли суд дійде висновків про обґрунтованість вимог позивача, наслідком стане ухвалення рішення про стягнення з відповідача на користь позивача значної суми грошових коштів.

Відповідно до інформаційної довідки і.№63865553 від 20.07.2016 року, за відповідачем зареєстровано квартиру, що знаходиться за адресою м. Одеса, проспект Ак. Глушка, 14, кв.№47, загальною площею 43,9 кв.м., житловою 27,8 кв.м.

При цьому відомості про доходи відповідача чи про інше наявне у її власності майно у суду відсутнє.

Таким чином, зважаючи на звичайні ринкові ціни на аналогічне майно, та те, що у разі задоволення судом позову про стягнення грошових коштів за рахунок такого майна можуть бути задоволені вимоги стягувача, суд обгрунтовано дійшов висновку про те, що відчуження відповідачем у період розгляду справи зазначеного майна може істотним чином утруднити виконання можливого рішення суду, чи зробити його неможливим.

Суд правильно врахуав співмірність вказаних заходів забюезпечення позову до ціни позову, та про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з додержанням вимог закону.

Посилання автора апеляційної скарги на неврахування судом ризиків обєкту лізингу від страхових випадків, передчасний висновок суду щодо можливості визначення ціни позову, необґрунтованість співмірності заходів забезпечення позову до ціни позову, неврахування інтересів відповідача та порушення його прав, як на підстави для скасування оскаржуваної ухвали є необґрунтованими, оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

На підставі викладеного та керуючись ст.303, п.1 ч.2 ст.307, ч.1 п.1 ст. 312, 313- 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Ухвалу Київського районного суду м. Одеси від 16 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.О. Суворов

ОСОБА_4