АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/556/15-ц Головуючий в І інстанції
Провадження 22-ц/774/1753/К/16 Приміч Г.О.
Категорія № 20 (І) Доповідач Бондар Я.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Бондар Я.М.,

суддів: Зубакової В.П., Митрофанової Л.В.,

секретар : Гладиш К.І.

за участю: представникапозивача - ОСОБА_2 - ОСОБА_3, відповідача - ОСОБА_4, її представника -ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення,

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 30.07.2013 року між ним та ОСОБА_6 укладений договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_1, земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,2250 га та земельна ділянка для ведення особистого селянського господарства площею 0,0740 га.

В п. 4.4 Договору нотаріусом зазначено про надання письмової заяви про згоду на укладення цього договору ОСОБА_4, яка проживає однією сім'єю з ОСОБА_2

Позивач вважає вказаний пункт договору недійсним на підставі п.1 ст. 229 ЦК України через помилку щодо обставин, які мають істотне значення, оскільки на момент укладення договору відповідач не була його дружиною, а отже в неї не виникло право спільної власності на вказаний житловий будинок. Житловий будинок є його особистою власністю, придбаний за його власні кошти. Відповідач не є членом його сім'ї, а тому не має права користування житловим приміщенням.

Позивач просив суд: визнати недійсним п. 4.4 договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу, який посвідчений приватним нотаріусом Літвіновою І.І. 30.07.2013 року та зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за №2008, де зазначено: «ОСОБА_4, яка проживає однією сім'єю з ОСОБА_2, надала письмову заяву про згоду на укладення цього договору до його підписання, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І. 30 липня 2013 року за р.№2007»; усунути перешкоди у користуванні власністю: житловим будинком з господарчими та побутовими будівлями та земельною ділянкою, розташованими за адресою: АДРЕСА_2, шляхом примусового виселення ОСОБА_4

Рішенням Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 року ОСОБА_2 відмовлено в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_4 про визнання частково недійсним договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу та усунення перешкод в користуванні власністю шляхом виселення.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вважає, що судом не взято до уваги, пояснення свідка ОСОБА_8, який стверджував отримання коштів від продажу будинку від позивача.

Судом не надано правової оцінки, що спірний будинок було придбано за особисті кошти позивача. Не враховано, що сторони не перебували у шлюбі та підтримували шлюбних відносин, тому нотаріальна згода на придбання спірного домоволодіння була непотрібна, а дії нотаріуса були неправомірні.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду, як законне та обґрунтоване залишити без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог, доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Судом встановлено що, 30 липня 2013 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 укладено договір купівлі-продажу з розстрочкою платежу, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І. за р.№ 2008.

Згідно зазначеного договору ОСОБА_2 придбав житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями, розташований за адресою: АДРЕСА_2, земельну ділянку площею 0,2250 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та земельну ділянку площею 0,740 га для ведення особистого селянського господарства за цією ж адресою. (а.с. 8-9).

В пункті 4.4. Договору зазначено, що ОСОБА_4, яка проживає однією сім'єю з ОСОБА_2, надала свою письмовою заяву про згоду на укладення цього договору до його підписання, справжність підпису на якій засвідчено нотаріально приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І. 30 липня 2013 року за р.№2007. (а.с.9).

У заяві про згоду на укладення договору купівлі-продажу ОСОБА_4 вказала, що з ОСОБА_2 шлюб не реєстрували, однак з 01 вересня 2012 року проживають однією сім'єю і ведуть спільне господарство. Також в заяві вказано, що житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та земельні ділянки, які є предметом договору, будуть їхньою з ОСОБА_2 спільною сумісною власністю як такі, що набуваються ними у період проживання однією сім'єю за сумісні кошти (а.с. 58).

Згідно заяви ОСОБА_8 від 21.11.2013 року, який діяв на підставі довіреності від імені продавця ОСОБА_6, проведений повний розрахунок за договором купівлі-продажу (а.с.10).

Після повного розрахунку за договором купівлі-продажу 21.11.2013 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Літвіновою І.І. до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесені відомості про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на житловий будинок з господарчими та побутовими будівлями та земельні ділянки, які були предметом договору купівлі-продажу від 30.07.2013 року (а.с. 11-14, 30-31).

На підставі встановлених обставин суд першої інстанції дійшов висновку, що позивачем не доведені позовні вимоги, підстави для визнання недійсним п.4.4 Договору купівлі- продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Літвіновою І.І. 30 липня 2013 року за ст.229 ЦК України відсутні.

Колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 74 СК України визначено, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Відповідно до ч.3 ст. 65 СК України, для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Літвінова І.І. при посвідченні спірного договору купівлі-продажу з розстрочкою платежу від 30.07.2013 року, з'ясувавши, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 проживають однією сім'єю, але не перебувають у зареєстрованому шлюбі між собою, про що їй повідомили сторони безпосередньо під час укладення договору, на виконання вимог ст. ст. 65, 74 СК України та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, на підставі заяви ОСОБА_4 внесла у договір оспорюваний позивачем пункт 4.4. про згоду ОСОБА_4 на укладення договору.

Колегія суддів не звертає уваги на доводи апеляційної скарги представника позивача в частині неправомірності дій нотаріуса на посвідчення заяви ОСОБА_4 та внесення п.4.4. у Договір, оскільки остання не була дружиною позивача не узгоджуються із вимогами законодавства.

Колегія суддів вважає посилання представника позивача в апеляційній скарзі на неврахування пояснень свідка ОСОБА_8, який пояснював отримання коштів за продаж будинку особисто від позивача, такими, що не спростовують вірних висновків суду про придбання будинку під час спільного проживання сторін у цивільному шлюбі, про що сторонами було повідомлено нотаріусу під час укладання договору.

Колегія суддів не звертає увагу на доводи апеляційної скарги представника позивача стосовно не проживання сторін однією сім'єю, які протирічать поясненням свідків допитаних в судовому засіданні в суді першої інстанції.

Враховуючи, що спірне домоволодіння № 68, що розташоване за адресою: Дніпропетровська область, Криворізький район, с. Глеюватка, вул. Кірова, на час розгляду справи належить сторонам, як убачається з тексту заяви ОСОБА_4 на праві спільної сумісної власності, як придбаний за спільні кошти у період спільного проживання однією сім'єю за спільні кошти ( а.с.58), вимог про визнання домоволодіння приватною власності позивач не заявляв, тому правові підстави для виселення відповідача ОСОБА_4 із домоволодіння відсутні.

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов'язки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Суд не допустив порушень матеріального або процесуального закону, які могли б бути підставою для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, ст. 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_3,відхилити.

Рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 22 липня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий: Я.М. Бондар

Судді : В.П. Зубакова

Л.В. Митрофанова