АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/2222/16
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
06 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого судді Ярмолюка О.І.,

суддів Карпусь С.А., Федорової Н.О.,

секретар Бондар О.В.,

з участю відповідача ОСОБА_1 ,

його представника ОСОБА_2 ,

відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом Квартирно-експлуатаційного відділу міста Хмельницького до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради, про виселення за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року,

встановила:

У червні 2016 року Квартирно-експлуатаційний відділ міста Хмельницького (далі КЕВ) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , третя особа Виконавчий комітет Хмельницької міської ради в особі Служби у справах дітей Хмельницької міської ради (далі орган опіки та піклування) про виселення.

КЕВ зазначив, що ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом з двома малолітніми дітьми проживають у кімнаті АДРЕСА_1 , який належить Міністерству оборони України та знаходиться на балансі позивача. Ця жила площа була надана військовослужбовцю ОСОБА_1 та членам його сім`ї для тимчасового проживання, оскільки відповідачі не були забезпечені житлом і перебували на обліку для поліпшення житлових умов. Після звільнення з військової служби ОСОБА_1 одержав грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення, у зв`язку з чим останнього знято з квартирного обліку за місцем служби. Натомість, відповідачі продовжують користуватися гуртожитком і відмовляються звільнити його.

За таких обставин КЕВ просив суд виселити ОСОБА_1 та ОСОБА_3 разом з їх дітьми з кімнати АДРЕСА_1 , без надання іншого жилого приміщення.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року позов задоволено та вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суд виходив з того, що після звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідачі були забезпечені житлом і зняті з квартирного обліку, внаслідок чого вони незаконно займають жилу площу в гуртожитку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в позові посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідачка ОСОБА_3 визнала апеляційну скаргу обґрунтованою.

Представник КЕВ, який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з`явився.

Заслухавши учасників процесу та перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Встановлено, що гуртожиток по АДРЕСА_2 , належить на праві власності державі в особі Міністерства оборони України та перебуває на балансі у КЕВ.

ОСОБА_1 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , не був забезпечений житлом і перебував на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов, за місцем служби. У зв`язку з цим, ОСОБА_1 на склад сім`ї з чотирьох осіб, у тому числі він, дружина ОСОБА_3 , дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , була надана кімната АДРЕСА_3 у вказаному гуртожитку.

Звільнившись з військової служби, 18 грудня 2015 року ОСОБА_1 одержав від держави грошову компенсацію за належне йому для отримання жиле приміщення у розмірі 529 911 грн. 60 коп. Рішенням житлової комісії та командування військової частини НОМЕР_1 від 22 грудня 2015 року ОСОБА_1 знято з квартирного обліку за місцем служби.

На даний час відповідачі разом з дітьми продовжують користуватися гуртожитком і відмовляються звільнити його.

Зазначені обставини визнані сторонами та підтверджуються наявними у справі письмовими доказами.

Частинами 1 і 3 статті 47 Конституції України визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Положення цього конституційного принципу закріплені у ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 127 ЖК Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватися гуртожитки.

В силу п.п. 5.1, 5.2 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністра оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 10 січня 2012 року за № 24/20337; далі - Інструкція), гуртожитки призначені для тимчасового проживання курсантів (слухачів) і військовослужбовців рядового, сержантського, старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом і перебувають у шлюбі, та офіцерського складу під час навчання у військових навчальних закладах МО України або проходження ними військової служби. Жила площа в гуртожитках надається військовослужбовцям на час проходження служби в цьому населеному пункті рішенням КЕВ (КЕЧ) району за клопотанням командира військової частини.

Як передбачено п. 1 ст. 12 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у порядку і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР та іншими нормативно-правовими актами. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла.

Громадяни перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до одержання жилого приміщення, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадку одноразового одержання за їх бажанням від органів державної влади або органів місцевого самоврядування грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення у встановленому порядку (ч. 1, п. 1-1 ч. 2 ст. 40 ЖК Української РСР).

Із положень ч. 1 ст. 109 ЖК Української РСР слідує, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Згідно з ч.ч. 1, 2, 3 ст. 132 ЖК Української РСР сезонні, тимчасові працівники і особи, що працювали за строковим трудовим договором, які припинили роботу, а також особи, що вчились у навчальних закладах і вибули з них, підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення з гуртожитку, який їм було надано у зв`язку з роботою або навчанням. Інших працівників підприємств, установ, організацій, які поселилися в гуртожитку в зв`язку з роботою, може бути виселено без надання іншого жилого приміщення в разі звільнення за власним бажанням без поважних причин, за порушення трудової дисципліни або вчинення злочину. Осіб, які припинили роботу з інших підстав, ніж ті, що зазначені в частині другій цієї статті, а також осіб, перелічених у статті 125 цього Кодексу, може бути виселено лише з наданням їм іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 5.10 Інструкції у разі якщо особа, звільнена з військової служби, не перебуває на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов у ЗС України, вона підлягає виселенню з гуртожитку з усіма членами сім`ї, які з нею проживають, крім випадків, передбачених чинним законодавством, незалежно від кількості вислуги років у календарному обчисленні.

За змістом указаних норм військовослужбовець, який звільнився з військової служби та не перебуває на обліку для поліпшення житлових умов, підлягає виселенню з гуртожитку разом із членами своєї сім`ї без надання їм іншого жилого приміщення.

Докази у справі вказують на те, що після звільнення ОСОБА_1 з військової служби відповідачі були забезпечені житлом шляхом одержання від держави грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, внаслідок чого ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку за місцем служби.

За таких обставин суд першої інстанції правомірно виходив з того, що відповідачі разом з дітьми незаконно займають жилу площу в гуртожитку та підлягають виселенню з нього.

Та обставина, що ОСОБА_1 і ОСОБА_3 не набули житло за одержані від держави кошти, не може вплинути на вказаний висновок суду. Не спростовують його й інші доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно і всебічно досліджених обставинах справи та ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий /підпис/ О.І. Ярмолюк

Судді: /підпис/ С.А. Карпусь

/підпис/ Н.О. Федорова

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду О.І. Ярмолюк

Головуючий у першій інстанції Демінська А.А.
Доповідач Ярмолюк О.І. Категорія 44