Справа № 591/1491/15-ц
Провадження № 2/591/25/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 травня 2016 року

Зарічний райсуд м. Суми в складі:

Головуючого : судді Шершак М.І.

при секретарі : Баришевій А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, 3-і особи ОСОБА_3, Служба у справах дітей Сумської міської ради, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась до суду з зазначеним позовом мотивує вимоги тим, що з листопада 2009 року по грудень 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем ОСОБА_2 27 квітня 2011 року у них народився син - ОСОБА_4 період з листопада 2009 року по грудень 2013 року, вона з відповідачем проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, вели спільне господарство, мали єдиний грошовий бюджет. Весь цей час вони проживали як одна сім'я. Під час проживання однією сімєю, з метою покращення побутових умов, створення більш комфортних умов для проживання, розвитку та виховання дитини, вони придбали квартиру АДРЕСА_1. На момент покупки вартість квартири становила 160 000 гривень. Договір купівлі - продажу оформили на відповідача. Одразу після покупки квартири відбулась відповідна реєстрація позивачки, відповідача і їх сина. В подальшому фактичні подружні стосунки з грудня 2013 року припинені.

В лютому 2014 року позивачка уклала шлюб із громадянином ОСОБА_5, згодом, вона разом з чоловіком, запропонували ОСОБА_2 сплатити йому половину вартості квартири, розташованої за адресою м. Суми, вул. Охтирська, 6.15, кв.9, але останній відмовився, вимагаючи оплати повної вартості квартири. Відповідач вмотивував свою вимогу тим, що квартира є його власністю. Тому вона змушена звернутися до суду із даною позовною заявою, просить суд прийняти рішення, про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності на 1/2 частину квартири.

Відповідач з позовом не згоден, свою незгоду мотивує тим, що

обовязковими складовими з огляду на положення СК України та з урахуванням підстав заявленого позову, є повязаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обовязків у жінки та чоловіка, які не є подружжям з урахуванням норми ст. 21 СК України, що в даних відносинах відсутнє. Вимоги позивача є надуманими та спекулятивними, не підтвердженими належними доказами, грошові кошти для придбання квартиру надавались батьком відповідача. Незаконність даних вимог позивача полягає у відсутності у неї реального субєктивного права, а саме: перебування у сімейних відносинах з відповідачем станом на 29.06.2011 року, тобто на дату придбання квартири ОСОБА_2 Позивачем не надано доказів спільної праці, трудових зусиль з відповідачем, а так само доказів вказаних індивідуальних зусиль позивача, а так само наявності таких самих доходів позивача, які можуть бути визнані спільними доходами сторін, зважаючи, що відповідачем надано докази наявності власних заощаджень, що зберігались ним у банківській установі та були використані при придбанні квартири, позивачу має бути відмовлено у задоволенні вимог за їх необґрунтованістю.

Третя особа ОСОБА_3, з позовом не згоден зазначає, що саме ним надані грошові кошти на придбання квартири, саме сину він надавав гроші , а не для сімї, про що була оформлена відповідна розписка.

Служба у справах дітей Сумської міської ради позов позивачки підтримує вважає, що інтереси малолітньої дитини повинні бути захищені і остання не повинна бути позбавлена житла.

Суд заслухавши сторони по справі, свідків, дослідивши зібрані докази по справі в їх сукупності вважає, що позов підлягає задоволенню згідно наступного:

Статтею. З СК України передбачено, що сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Частиною 2 ст. З СК України передбачено, шо подружжя вважається сімєю і тоді, коли дружина та чоловік у звязку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Таким чином, обовязковими складовими інституту сімї, з огляду на положення СК України, є повязаність спільним побутом, наявність взаємних прав та обовязків у жінки та чоловіка, які не є подружжям з урахуванням норми ст. 21 СК України.

Як було встановлено під час судового засідання, що ОСОБА_6 нині ( ОСОБА_7І.) і ОСОБА_2, з листопада 2009 року по грудень 2013 року перебували у фактичних шлюбних відносинах. 27 квітня 2011 року у них народився син - ОСОБА_4, дані обставини підтверджуються копією свідоцтва про народження сина а.с.6, довідкою про склад сімї а.с5. В період з листопада 2009 року по грудень 2013 року, позивачка з відповідачем проживали однією сімєю, були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, вели спільне господарство, мали єдиний грошовий бюджет, весь цей час проживали як одна сім'я, дані обставини під час судового розгляду підтверджуються поясненнями свідків, ОСОБА_8, яка суду пояснила, що відносини між сторонами були сімейні, вона достатньо часу знайома зі сторонами і тривалий час з ними спілкувалась і є лише один висновок, що у них була сімя, аналогічні пояснення надали суду і свідки ОСОБА_9 Фактично факт проживання однією сією позивача і відповідача підтвердили і свідки з боку відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_10 ОСОБА_11, які хоч і пояснювали, що не було сімї, однак підтвердили факт сумісного проживання у вказаний період, факт святкування сумісно свят, підтверджували, що ОСОБА_7, вела домашнє господарство. Під час проживання однією сімєю, з метою покращення побутових умов, створення більш комфортних умов для проживання, розвитку та виховання дитини, позивач і відповідач придбали квартиру АДРЕСА_1. Договір купівлі продажу квартири був зареєстрований на імя відповідача, матеріали справи а.с.24. Після придбання квартири відбулась відповідна реєстрація позивачки, відповідача і їх сина, матеріали справи а.с.5. В подальшому фактичні подружні стосунки з грудня 2003 року припинені. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд вважає, що ОСОБА_1, довела суду факт проживання однією сімєю з ОСОБА_2 без реєстрації шлюбу з листопада 2009 року по грудень 2013 року, що підтверджується обставинами народження спільної дитини, поясненнями вищезазначених свідків в тому числі і свідків з боку відповідача, також судом достовірно встановлено, що квартира АДРЕСА_2 була придбана в період перебування ОСОБА_1 і ОСОБА_2 у фактичних шлюбних відносинах і її необхідно визнати як спільною сумісною власністю і позивачка має всі законні права на визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири. Посилання відповідача і його представника на ті обставини, що гроші на квартиру надав його батько, а частину з них він сам заробив заслуговують на увагу, однак сам ОСОБА_3, суду пояснив, що гроші для придбання квартири він надавав сину, квартира придбавалась, для того, щоб для народженого внука були всі умови для нормального розвитку, також суду пояснив, що дійсно була сімя , потім розпалась. Не заслуговують на увагу і пояснення відповідача і його представника в тій частині, що позивачка була зареєстрована в квартирі як піднаймачка і є відповідний договір, однак вказаний договір без числа без дати а.с.85, крім того слід зазначити, що малолітній син на той час був членом сімї позивача.

Судом достовірно встановлено, що квартира придбана 29.06.2011 року під час спільного проживання позивача і відповідача , які не перебували у зареєстрованому шлюбі між собою, є обєктом їхньої спільної сумісної власності, оскільки майно придбано внаслідок спільної праці їх як сімї, а саме: їх спільними і індивідуальними трудовими зусиллями, унаслідок яких вони одержали спільні доходи, обєднані для придбання спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету.

Суд вважає, що дії позивачки під час розгляду справи узгоджуються з вимогами процесуальної норми ст. 10 ЦПК України, що неможливо стверджувати стосовно дій відповідача, всі його зусилля спрямовані на те, щоб позбавити позивачку і малолітнього сина житла.

Суд вважає, що наявні всі правові підстави задовольнити позов.

Керуючись : ст. ст. 10, 11, 57-60, 88, 212-215, 226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати факт сумісного проживання ОСОБА_1 і ОСОБА_2, однією сією без реєстрації шлюбу з 10 листопада 2009 року по 25 грудня 2013 року. Визнати квартиру за №9 в будинку №15 по вулиці Охтирська м. Суми сумісною власністю ОСОБА_1 і ОСОБА_2.

Визнати права власності на 1/2 частину квартири за №9 розташованій в будинку №15 по вулиці Охтирській м. Суми за ОСОБА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частково сплачений судовий збір розміром 521,80 грн.

Рішення суду підлягає апеляційному оскарженню. Апеляційна скарга на рішення суду особами, які брали участь у розгляді справи, може бути подана до судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми протягом 10 днів після проголошення і в порядку передбаченому ст. 294 ЦПК України.

Суддя