Справа № 236/1149/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Бєлоусова А.Є.,

при секретарі Колесник О.І.,

за участю:

заявника ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лиман цивільну справу за заявою окремого провадження ОСОБА_1, заінтересована особа - відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області, про встановлення факту смерті особи у певний час,

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року до Краснолиманського міського суду Донецької області звернувся ОСОБА_1 із заявою про встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_2. Заявник повідомляє, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Горлівка Донецької області померла його мати. Заявник отримав на підтвердження факту смерті ОСОБА_2 довідку про причину смерті № 943 від 02.05.2016 року, видану Донецьким бюро СМЕ.

ОСОБА_1 на теперішній час є особою, переміщеною з районів проведення АТО, тимчасово проживає у АДРЕСА_1. У травні 2016 року він звернувся до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області із заявою про реєстрацію факту смерті ОСОБА_2, однак територіальним органом ДРАЦС було повідомлено про неможливість здійснити державну реєстрацію факту смерті фізичної особи з причини відсутності у заявника необхідних медичних документів встановленої законодавством України форми.

З огляду на це, ОСОБА_1 був змушений звернутись до суду задля встановлення факту смерті своєї матері ОСОБА_2 із заявою в порядку окремого провадження; просить встановити факт смерті фізичної особи у певний час.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву окремого провадження підтримав, просив її задовольнити, надав пояснення, аналогічні викладеним у поданій заяві.

Відділ ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області було повідомлено про дату, час та місце розгляду справи судом, проте представник заінтересованої особи для участі в судовому засіданні не прибув, надав заяву про розгляд справи без його участі (а.с. 22); заперечень проти задоволення заяви заінтересованою особою висловлено не було.

Суд, вислухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши письмові матеріали по справі, встановив наступні обставини і визначив відповідні до них правовідносини.

Відповідно до наданого заявником свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого 22.04.1957 року Глазуновським райбюро ЗАГС, ОСОБА_2 є матір'ю ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12)

ОСОБА_2 була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2, з 1968 року(а.с.11), в травні 2015 року через проведення активної фази АТО на території м. Горлівка переїхала до с. Щурове Краснолиманського району Донецької області; мала поважний вік, тривалий час хворіла на серцево-судинні захворювання, перенесла оперативне медичне втручання на нирках, за станом здоров'я обстежувалась у поліклінічному та кардіологічному відділенні Горлівської міської лікарні № 2, в Донецькому онкологічному центрі. З причини тяжкої хвороби ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Горлівка Донецької області, факт смерті відображено в наданій заявником довідці про причину смерті № 943 від 02.05.2016 року, виданій Донецьким бюро СМЕ (а.с.10). Суд не сприймає цей документ як належний доказ з огляду на положення Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», але звертає увагу на його зміст, оскільки викладена в ньому інформація підтверджується іншими належними доказами по справі.

Також факт смерті фізичної особи підтверджується документами про поховання ОСОБА_2 на Центрально-Міському кладовищі в м. Горлівка та наданими заявником фотознімками з місця поховання його матері.

Викладені заявником обставини підтвердила допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4,яка тривалий час мешкає в с. Щурове Краснолиманського району Донецької області, на громадських засадах працює в органах місцевого самоврядування, повідомила, що ОСОБА_1 разом з матір'ю переїхали до с. Щурове в травні 2015 року з м. Горлівка, проживали АДРЕСА_1; син іноді їздив до м. Горлівки, мати весь час мешкала в с. Щурове, до квітня 2016 року, коли у зв'язку із погіршенням стану здоров'я заявник її повіз на медичне обстеження до м. Донецька, проте до клініки вона так і не доїхала, померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Горлівка, де і похована, їй було 85 років, скаржилась постійно на біль в області серця.

ОСОБА_1 звертався до відділу ДРАЦС Краснолиманського МУЮ у Донецькій області 18.05.2016 року із заявою про реєстрацію факту смерті своєї матері, однак орган ДРАЦС листом від 18.05.2016 року № 843/3.2-01-116 повідомив про неможливість здійснення реєстрації цього факту через невідповідність поданих медичних документів встановленій законодавством України формі, неможливість прийняття до розгляду документів. виданих підприємствами, установами, організаціями на тимчасово непідконтрольній українській владі території Донецької області (а.с. 8).

Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом ДРАЦС зареєструвати факт смерті; датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. Суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин.

Згідно зі ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Такі справи розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Горлівка Донецької області померла ОСОБА_2, яка була матір'ю заявника, та була видана довідка про причину смерті Донецьким бюро СМЕ.

Загальновідомою та такою, що не потребує доказування, за змістом ст. 61 ЦПК України є обставина проведення антитерористичної операції на території Донецької області та вихід частини території області (в тому числі м. Горлівки) з-під контролю державної влади України.

Нормами ст. 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» визначено період проведення антитерористичної операції як час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; визначено територію проведення антитерористичної операції як територію України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р (зі змінами) затверджено перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі м. Горлівка.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про боротьбу з тероризмом» в районі проведення антитерористичної операції можуть вводитися тимчасово обмеження прав і свобод громадян; на вимогу керівників учасників антитерористичної операції підприємства, установи та організації, що знаходяться в районі проведення антитерористичної операції, частково або повністю припиняють свою роботу.

Згідно зі ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їхні посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий такими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків.

Виходячи із засад справедливості та розумності, притаманних цивільному судочинству, суд за таких обставин вважає обґрунтованим твердження заявника про неможливість отримання на території, тимчасово непідконтрольній українській владі, документів, що підтверджують факт смерті ОСОБА_2, за формою, встановленою чинним законодавством України, на теперішній час з об'єктивних причин.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

Підрозділом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затв. наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року № 52/5 (зі змінами) передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о); фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о); лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; рішення суду про оголошення особи померлою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час;повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть.

Для встановлення смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті необхідні обставини, які свідчать про реєстрацію цієї події, а також про те, що заінтересована особа не має можливості відновити втрачені або знищені документи про це.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для заявника ОСОБА_1 від встановлення факту смерті його матері в певний час залежить можливість здійснення ним спадкових прав на майно, яке залишилось після смерті ОСОБА_2.

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 в порядку окремого провадження про встановлення факту смерті особи в певний час підлягає задоволенню.

Враховуючи викладене,керуючись ст. ст. 208-223, 256-259, 367 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву окремого провадження ОСОБА_1 про встановлення факту смерті особи у певний час задовольнити.

Встановити факт смерті громадянки України ОСОБА_2 (народилась ІНФОРМАЦІЯ_3 року в с. Івановські-Горки Медновського району Калінінської області, РСФСР, була зареєстрована за адресою АДРЕСА_2; як особа, переміщена з районів проведення АТО, тимчасово мешкала за адресою АДРЕСА_1), яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року в м. Горлівка Донецької області (Центрально-Міський район) у віці 85 років з причини тяжкої хвороби.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Донецької області через Краснолиманський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду відповідно до ст. ст 257-1, 367 ЦПК України підлягає негайному виконанню; оскарження цього рішення не зупиняє його виконання.

Суддя -