АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Київська міська державна адміністрація, Київська міська рада про визнання будівництва самочинним та зобов′язання вчинити певні дії.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_6, третя особа: Київська міська державна адміністрація, Київська міська рада про визнання будівництва прибудови до квартири АДРЕСА_1 самочинним та зобов'язати відповідача звільнити самовільну займану земельну ділянку шляхом знесення за власний кошт збудованої прибудови та приведення земельної ділянки у попередній стан, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником 1/4 частини квартири АДРЕСА_3 Відповідач ОСОБА_6 є власником групи нежитлових приміщень АДРЕСА_1 На прибудинковій території зазначеного будинку, для задоволення власних потреб, відповідач здійснила самовільну забудову, а саме павільйон з окремою вхідною групою у колишню квартиру № 2. За інформацією відкритих джерел прийнятих Київською міською радою встановлено, що Київська міська рада рішення щодо надання в оренду спірної земельної ділянки не приймала, відповідач згоди власників квартир будинку АДРЕСА_5 не отримувала. У зв'язку з тим, що незаконними діями відповідачки, які полягають у самовільному зайнятті земельної ділянки, що розташована під загальним двором багатоквартирного будинку та самовільним зведення додаткової будівлі створюються позивачу перешкоди у користуванні прибудинковою територією їхнього будинку та порушуються її права, просила визнати будівництво прибудови до колишньої квартири АДРЕСА_2 у Дарницькому районі м. Києва самочинним, зобов'язати відповідачку звільнити самовільно зайняту земельну ділянку шляхом знесення за власний кошт збудованої прибудови та приведення земельної ділянки у попередній стан.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Київська міська державна адміністрація, Київська міська рада про визнання будівництва самочинним та зобов′язання вчинити певні дії відмовлено.

Не погоджуючись з ухваленим рішенням суду першої інстанції представник позивача подав апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов ОСОБА_5 у повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення суду першої інстанції не відповідає фактичним обставинам справи, ухвалено з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи та таким, що прийнято з порушенням норм процесуального та матеріального права.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не врахував рішення Конституційного Суду України від 09.11.2011 № 14-рп/2011, яким встановлено, що права володіння користування допоміжними приміщеннями житлового багатоквартирного будинку, в тому числі і прибудинковою територією є таким, що здійснюється на рівних правах між власниками квартири і інших приміщень та мешканцями, які не є власниками квартир. Таким чином, земельна ділянка належить співвласникам жилого будинку на праві спільної сумісної власності, яка разом із загальним майном неподільною часткою житлового комплексу є майном співвласників, які визначають порядок його використання. Позивач є власником ј частини квартири АДРЕСА_3, а тому самовільне зайняття відповідачем прибудинкової території біля будинку АДРЕСА_5 порушують права позивача.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_5 підтримала доводи апеляційної скарги. Представник відповідача - ОСОБА_7 - заперечував, просив рішення суду залишити без змін. Представники третьої особи: Київської міської державної адміністрації, Київської міської ради в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи судом повідомлені у встановленому законом порядку. У відповідності до вимог статті 74, 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив із того, що позивач не є ні власником, ні користувачем земельної ділянки на якій знаходиться спірний об'єкт. Крім того, позивач не довела того факту, що вона має право на будь-яку частину будинку по АДРЕСА_1 в якому проживає.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна з таких підстав.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що позивач у справі є власником ј частини квартири АДРЕСА_4 (а.с. 149). Відповідач ОСОБА_6 є власником групи нежитлових приміщень АДРЕСА_1 (а.. 39). Нежиле приміщення використовується відповідачем під стоматологічний центр. До нежилого приміщення АДРЕСА_1 відповідачем біля будинку АДРЕСА_5 прибудована споруда. Установлено, що спірна земельна ділянка, на якій збудовано споруду, є частиною земельної ділянки прибудинкової території будинку АДРЕСА_5.

Із поданих сторонами письмових доказів встановлено, що на підставі декларації про початок виконання будівельних робіт № КВ 19 від 13.07.2015 на першому поверсі житлового будинку виконано будівельні роботи із реконструкції нежилих приміщень (колишня квартира АДРЕСА_1. Замовником будівництва є ОСОБА_6 (відповідач). На підставі декларації про готовність об'єкта до експлуатації від 23 жовтня 2015 року ОСОБА_6 експлуатує нежитлове приміщення в якості стоматологічного центру.

При проведенні перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві встановлено, що замовником гр. ОСОБА_6 змінено геометричні розміри нежитлового приміщення (колишньої квартири АДРЕСА_1. Зазначені роботи потребують отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, а також оформлення права користування земельної ділянкою у відповідності до чинного законодавства України. Замовником гр. ОСОБА_6 подано недостовірні дані декларації про початок виконання будівельних робіт у частині необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, користування земельною ділянкою, а також в частині площі приміщень, які були в наявності та у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, чим порушено ч. 8 ст. 36 та ч.10 ст. 39 України «Про регулювання містобудівної діяльності» п. 3 Порядку розроблення проектної документації на будівництво об'єктів затвердженого наказом Мінрегіонбуда № 45 від 16.05.2011. У зв'язку з чим, Департамент рішенням № 32 від 11.04.2016 скасував реєстрацію зазначених вище декларацій.

За результатами перевірки складено акт позапланової перевірки, протокол про адміністративне правопорушення та видано обов'язковий до виконання припис від 07 квітня 2016 року та гр. ОСОБА_6 притягнуто до встановленої чинним законодавством відповідальності (а.с. 103-104, 105-106).

Факт самовільного зайняття відповідачкою земельної ділянки зафіксований Департаментом земельних ресурсів, про що складений акт обстеження земельної ділянки від 26 грудня 2015 року № 1086/02 (а.с. 100). За результатом обстеження встановлено, що відповідно до бази даних міського земельного кадастру земельна ділянка, на якій розміщено прибудовану споруду, обліковується за комунальним підприємством управління житлового господарства Дарницького району м. Києва. Рішень Київська міська рада за поданням Департаменту земельних ресурси щодо передачі зазначеної земельної ділянки у власність (користування) не приймала.

Перевіряючи доводи сторін, надаючи оцінки зібраним у справі доказам, судова колегія виходять з такого.

Відповідно до п. 2 ст. 10 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду" від 19 червня 1992 року власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території, відповідно до своєї частки у майні будинку.

Частинами 2, 3 ст. 42 Земельного кодексу України передбачено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається співвласниками.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню.

У відповідності до статті 37 Закону України від 17.02.2011, № 3038-VI "Про регулювання містобудівної діяльності" право на виконання підготовчих робіт і будівельних робіт на об'єктах будівництва надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику після отримання дозволу на виконання будівельних робіт. Для отримання дозволу подається заява, до якої додається, в тому числі копія документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, або копія договору суперфіцію.

Як встановлено колегією суддів, що відповідачка є власником групи нежитлових приміщень № 2 (колишня квартира № 2) у багатоквартирному будинку, в якому всі квартири належать на праві власності їх мешканцям, тому згідно ст. 42 Земельного кодексу Українипорядок використання земельних ділянок, де розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначається їх співвласниками. У користування співвласників житлового будинку передається земельна ділянка у розмірі, що відповідає частці приватизованих квартир.

Доказів, які б підтверджували законне зайняття відповідачкою частини земельної ділянки у розмірі 0,01 га, яка перебуває у спільній власності усіх співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_1 та добровільного усунення вчинених проведенням будівельних робіт порушень земельного законодавства відповідач ОСОБА_6 не надала.

Декларація про початок виконання будівельних робіт № КВ 19 від 13.07.2015 на першому поверсі житлового будинку виконано будівельні роботи із реконструкції нежилих приміщень (колишня квартира АДРЕСА_1 не свідчить про відведення відповідачці у встановленому законом порядку земельної ділянки для здійснення такого будівництва.

Крім того, за результатами позапланової перевірки Департаментом державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві встановлено, що замовником гр. ОСОБА_6 подано недостовірні дані декларації про початок виконання будівельних робіт у частині необхідності отримання містобудівних умов та обмежень забудови земельної ділянки, користування земельною ділянкою, а також в частині площі приміщень, які були в наявності та у декларації про готовність об'єкта до експлуатації, у зв'язку з чим, Департамент рішенням № 32 від 11.04.2016 скасував реєстрацію зазначених вище декларацій (про початок будівництва та про готовність об'єкта до експлуатації).

Припис Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві про усунення порушень законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 07 квітня 2016 року відповідачем не виконано, будь-яких дій для узаконення самочинного будівництва чи приведення його у відповідність до містобудівного законодавства не вчинено.

Також відповідачкою не надано доказів отримання згоди інших співвласників будинку на здійснення реконструкції та прибудови споруди до будинку АДРЕСА_1.

За наведених обставин, колегія суддів дійшла висновку, що для здійснення спірного будівництва частина прибудинкової території відповідачу ОСОБА_6 не виділялася, здійснене нею самочинне будівництво порушує права позивача, як співвласника будинку та чинить їй перешкоди у користуванні цією територією, а тому самовільно збудована відповідачкою споруда підлягає знесенню за її рахунок.

Таким чином, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухвалення нового рішення, яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Київська міська державна адміністрація, Київська міська рада про визнання будівництва самочинним та зобов′язання вчинити певні дії слід задовольнити частково із зобов′язанням ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення за власний кошт збудованої прибудови та приведення земельної ділянки у первісний стан.

Відповідно до положень статті 88 ЦПК України якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, на відшкодування сплаченого судового збору слід стягнути на користь ОСОБА_5. з ОСОБА_6 - 487,20 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - представника ОСОБА_5 задовольнити частково.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 26 липня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа: Київська міська державна адміністрація, Київська міська рада про визнання будівництва самочинним та зобов′язання вчинити певні дії задовольнити частково. Зобов′язати ОСОБА_6 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою на території домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 шляхом знесення за власний кошт збудованої прибудови та приведення земельної ділянки у первісний стан.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 на відшкодування сплаченого судового збору - 487,20 грн.

Рішення може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий:

Судді: