Справа №303/4332/16-ц
2/303/2097/16
Номер стат. звіту - 4
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю представника позивача ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

представника третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги на предмет спору ОСОБА_2, Відділ державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції про визнання права власності на автомобіль.

Позов мотивований тим, що 15 листопада 2012 року між відповідачем ОСОБА_6, який діяв за нотаріально посвідченою довіреністю ОСОБА_7 від 04 вересня 2011 року на управління автомобілем з правом його продажі, уклали договір, згідно якого ОСОБА_6 продав йому легковий автомобіль марки ВАЗ21093, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_1, № кузова ХТА210930М0924500 за 24 000 гривень, що на той час було еквівалентним 3 000 доларів США. ОСОБА_6 зобовязався в трьохтижневий строк оформити у відповідності з чинним законодавством дану купівлю-продажу в нотаріальній конторі з перереєстрацією автомобіля на імя позивача, однак не дивлячись на неодноразові вимоги ОСОБА_4, свою обіцянку з різним поясненням причин до цього часу так і не виконав. Оскільки ОСОБА_6 аналогічним чином купив даний автомобіль у мешканця ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_7, а той в свою чергу у відповідача ОСОБА_5, то автомобіль продовжував бути зареєстрованим в органах МРЕВ за відповідачем ОСОБА_5 24 червня 2016 року інспектором ДПС на посту в с.Велика Копаня Виноградівського району позивача з автомобілем було зупинено і складено акт огляду і тимчасово затримання автомобіля, а 30 червня державним виконавцем відділу ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 на підставі виконавчого листа від 11 листопада 2015 року, виданого на виконання рішення Мукачівського міськрайонного суду по цивільній справі № 303/4471/15-ц, провадження №2/303/2484/15 від 14.09.2015 року про стягнення з відповідача ОСОБА_5 344 191,64 гривень боргу і постановою державного виконавця про накладення арешту на майно ОСОБА_5, включаючи і купленого автомобіля, від 20.11.2015 року, було складено акт опису і накладення арешту на автомобіль з передачею його на реалізацію після 5 липня 2016 року.

Позивач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином про причину неявки суд не повідомив.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові.

Третя особа ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні.

Представник третьої особи, РВ ДВС - ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні.

Вивчивши заяву, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, заслухавши учасників судового розгляду, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно довіреності на право користування та розпорядження від 04.09.2011 року, ОСОБА_7, який діяв від імені власника ОСОБА_5 передав відповідачу ОСОБА_6 для управління, зняття з обліку в органах автоінспекції та з правом продати в передбаченому законом порядку належний власнику автомобіль ВАЗ 21093, 1991 року випуску, номер шасі (кузова, рами) №ХТА210930М0924500.

У відповідності до розписки підписаною позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_6, 15.11.2012 року останній продав позивачеві автомобіль ВАЗ 21093, 1991 року випуску, але у змісті самої розписки відсутні дані за якою саме ціною було продано автомобіль.

30.06.2016 року державним виконавцем Кохан П.І. при примусовому виконанні виконавчого листа 2/303/2488/15, виданого 11.11.2015 року Мукачівським міськрайонним судом складено акт опису й арешту майна.

Постановою державного виконавця РВ Державної виконавчої служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_8І від 16.11.2015 року накладено арешт в межах суму боргу на майно боржнику ОСОБА_5.

Згідно ст.ст.237, 244, 245 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами, ґрунтується на договорі та визначає правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчиняти правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Відповідно ст.240 ЦК України, представник зобов'язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто; він може передавати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє.

Відповідно до вимог ч.1 ст.209 ЦК України, правочин, який вчинений у письмовий формі, підлягає нотаріальному посвідченню лише у випадках, встановлених законом або домовленістю сторін.

Згідно з положеннями ч.2 ст.218 ЦК України, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила ії вчинення, зокрема, шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

Відповідно до вимог ч.2 ст.219 ЦК України суд може визнати правочин дійсним, якщо буде встановлено, що він відповідав справжній волі особи, яка його вчинила, а нотаріальному посвідченню правочину перешкоджала обставина, яка не залежала від її волі.

Згідно з положеннями ст.220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Вимогами ч.1 та ч.2 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності невстановлена судом.

У відповідності до ч.1 та 4 ст.334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Зі змісту ст. ст. 203, 208, 626, 638, 655 ЦК України вбачається, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. У письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Крім того, в Україні існує спеціальний порядок купівлі-продажу, реєстрації і перереєстрації транспортних засобів, що регламентується ЗУ Про дорожній рух та Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998р. N1388 Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, які визначають, крім іншого, порядок зняття з реєстрації транспортних засобів для їх відчуження та порядок реєстрації (перереєстрації) придбаних транспортних засобів новим власником.

Як розяснив Пленум Верховного Суду України в пункті 13 постанови Про практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними від 06.11.2009 р., вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини 2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 і 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні зясувати, чи підлягає правочин обовязковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. У звязку з недодержанням вимог закону про нотаріальне посвідчення правочину договір може бути визнано дійсним лише з підстав, встановлених статтями 218 та 220 ЦК.

В постанові №6-162цс12 від 30.01.2013 року Верховний Суд України висловив правову позицію, яка є джерелом права, по те, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини 2 ст.220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації. Момент вчинення таких правочинів згідно зі ст.210, ч.3 ст.640 ЦК України, повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними й не створюють прав та обовязків для сторін.

Також в судовому засіданні не встановлено, що відповідач ОСОБА_6 ухилявся від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля, при цьому суд виходить з того, що юридичний зміст поняття ухилення складає свідоме діяння - дію або бездіяльність, що є предметом доказування в даному спорі, але, таких доказів про ухилення відповідача укласти нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу автомобіля суду не надано.

Відсутніми є докази про те, що не посвідчення договору купівлі-продажу автомобіля нотаріально відбулося з поважних причин і що сторонами втрачена можливість такого нотаріального посвідчення.

При цьому, надання позивачем ОСОБА_4 копії розписки про купівлю автомобіля в простій письмовій формі з підписами від імені сторін не може бути для суду правовою підставою для задоволення позову, оскільки сторонами не дотримано порядку укладення договору купівлі-продажу рухомого майна і докази про втрату такої можливості суду не надані.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для визнання права власності на спірний автомобіль, не дає підстав для цього і надана позивачем ксерокопія розписки.

Таким чином, в задоволенні позову необхідно відмовити у звязку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 209, 212, 214-216, 218, 223,294 ЦПК України, ст.ст. 316, 317, 328, 334, 662 ЦК України, суд, -

р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_4 щодо накладення заборони на реалізацію відділом ДВС Мукачівського міськрайонного управління юстиції автомобіля марки ВАЗ-21093, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова №ХТА210930М0924500 на який постановою державного виконавця від 16 листопада 2015 року накладено арешт з метою реалізації та визнання укладеним між ним та ОСОБА_6 договору купівлі-продажу автомобіля марки ВАЗ-21093, 1991 року випуску, державний номер НОМЕР_1, номер кузова №ХТА210930М0924500 дійсним - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір