Дата документу 15.02.2016
Справа № 320/9412/15-ц
Провадження № 2/320/410/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 лютого 2016 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого: судді Дараган Л.В.

за участю секретаря: Данчук К.В.

за участю представника позивача: адвоката ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, розташованого в м. Мелітополі Запорізької області, цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третіх осіб Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третіх осіб Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області.

В позові зазначено, що позивач є власником житлового будинку № 44 по вул. Моторній в м. Мелітополі Запорізької області. За цією адресою зареєстрована відповідач та їхня малолітня дитина син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, які там не проживають. Позивач зазначає, що з серпня 2014 року в цьому будинку відповідач та їхній малолітній син не проживають, їх речей та належного їм майна там немає, але в зв'язку з тим, що відповідач зареєстрована в будинку позивача, він позбавлений права вільно розпоряджатися належним йому на праві особистої власності будинком. Позивач просить суд визнати відповідача та малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку № 44 по вул. Моторній в м. Мелітополі Запорізької області.

В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково, не заперечувала проти визнання себе такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку позивача, а в частині заявлених позовних вимог щодо їхнього малолітнього сина позов не визнала, посилаючись на те, що за дитиною зберігається його право на користування житлом, в якому зареєстрований та проживає його батько.

В судове засідання представник третьої особи органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, просять ухвалити рішення на підставі наявних у справі матеріалів з урахуванням інтересів та захисту майнових прав малолітньої дитини. Однак, в попередньому судовому засіданні представник третьої особи заявлені позовні вимоги визнала частково та заперечувала проти їх задоволення в частині визнання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що за дитиною зберігається його право користування житловим приміщенням, в якому зареєстрований та проживає його батько.

В судове засідання представник третьої особи Мелітопольського міського відділу Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області не з'явився, від нього надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності, щодо вирішення позову покладаються на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову з таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 4 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства», діти члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Як встановлено в судовому засіданні, згідно свідоцтва про народження, виданого 05 серпня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Мелітополю Мелітопольського міського управління юстиції Запорізької області, сторони є батьками малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що в книзі реєстрації народжень 05 серпня 2010 року зроблено відповідний актовий запис № 937.

Згідно рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 03 грудня 2014 року, шлюб між сторонами розірвано. Зазначене рішення суду набрало законної сили.

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, житловий будинок № 44 по вул. Моторній в м. Мелітополі Запорізької області зареєстрований за ОСОБА_2 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 вересня 2015 року.

Згідно довідки, виданої головою квартального комітету № 75 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 17 жовтня 2015 року, позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, а відповідач зареєстрована за цією адресою, але фактично не проживає з серпня 2014 року.

Однак, до теперішнього часу відповідач з житлового будинку № 44 по вул. Моторній в м. Мелітополі Запорізької області не виписалася.

Таким чином, судом було встановлено, що відповідач не проживає в належному позивачу житловому будинку з серпня 2014 року, тобто, понад один рік, без поважних причин, її речей в будинку немає, вимог щодо подальшого проживання у вказаному будинку відповідач не пред'являла.

Вказані обставини порушують права позивача як власника будинку.

Разом із цим, суд вважає, що заявлені вимоги щодо визнання малолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право користування житловим приміщенням, задоволенню не підлягають, виходячи з наведеного далі. Так, як було встановлено в судовому засіданні і не заперечувалось сторонами, сторони батьки малолітньої дитини, якій ще не виповнилося десяти років, розірвали шлюб та проживають окремо, з серпня 2014 року відповідач в будинку позивача не проживає та цим будинком не користується. При цьому їхня малолітня дитина із вказаного часу проживає разом з матір'ю, оскільки її батько не виявляє інтересу щодо проживання свого малолітнього сина разом із ним у спірному житловому будинку. Самостійно питання користування житлом малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним чотирнадцяти років не має можливості визначати. Отже, враховуючи положення чинного законодавства та вік дитини на час звернення позивача до суду шість років, суд вважає, що малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, не має можливості вільно за законом обирати місце свого проживання, тому на теперішній час у суду немає підстав вважати її такою, що більше року не проживає у спірному житловому будинку без поважних на то причин. Крім того, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у малолітньої дитини є інше придатне для проживання житлове приміщення, яке відповідає вимогам, передбаченим законом, ані позивачем, ані його представником суду не надано. Відсутні такі докази й в матеріалах справи. Тому суд приходить до висновку, що заявлені в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, аналізуючи зібрані у справі докази, кожний окремо та всі в сукупності, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову та визнання відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 44 по вул. Моторній в м. Мелітополі Запорізької області, а в іншій частині позову необхідно відмовити.

Керуючись ст.ст. 29, 319, 321, 391, 405 ЦК України, Законом України «Про охорону дитинства», ст.ст. 10, 11, 15, 57, 59, 60, 107, 208, 212 215 ЦПК України,

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, за участю третіх осіб Мелітопольського міського відділу Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, органу опіки та піклування Мелітопольської міської ради Запорізької області, задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку № 44 по вул. Моторній в м. Мелітополі Запорізької області.

В іншій частині позову відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: