АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2719/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : на ухвалу Орел С. І.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКорнієнко Н. В.
суддівГончар Н. І., Ювшина В. І.
при секретаріНаконечній М. М.

з участю: адвокатів Подороги В.В. і Головченка Г.А.,

позивача ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_8 на ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 3 листопада 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2016 року, ОСОБА_10, який вчинив суспільно-небезпечне діяння, що підпадають під ознаки злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України, визнано неосудним та до нього застосовано примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із суворим типом нагляду.

За рахунок майна ОСОБА_10 стягнуто:

на користь потерпілого ОСОБА_11 18410 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди в сумі 500 000 грн.;

на користь потерпілого ОСОБА_9 на відшкодування моральної шкоди 200 000 грн.;

на користь держави - судові витрати в сумі 998 грн. 40 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 вересня 2016 року ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 3 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 11 лютого 2016 року щодо ОСОБА_10 в частині задоволення цивільних позовів потерпілих ОСОБА_9 і ОСОБА_8 скасовано та призначено в цій частині новий розгляд у порядку цивільного судочинства.

5 червня 2015 року в межах кримінального провадження позивачі звернулися з позовом до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої злочином.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2016 року позивачам було надано строк для усунення недоліків позовної заяви протягом п'яти днів з дня отримання ухвали, оскільки не сплачено судовий збір.

Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року позовні заяви ОСОБА_9, ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування шкоди завданої злочином повернуто позивачам та роз'яснено, що повернення заяв не перешкоджає повторному зверненню з позовом до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяв.

В апеляційній скарзі ОСОБА_8 зазначив, що ухвала суду незаконна, так як постановлена з порушенням норм процесуального права, тому вона підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду. Вважає, що його позовна заява відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України, а судовий збір не сплачує, оскільки звертається в інтересах неповнолітніх дітей-сиріт як опікун, посилаючись в позовній заяві, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, на п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Залишаючи позовні заяви ОСОБА_9 та ОСОБА_8 без руху, суд першої інстанції в ухвалі від 26 жовтня 2016 року вказав на те, що позивачами не сплачено судовий збір.

Визнавши позовні заяви неподаними і повертаючи їх позивачам, суд виходив з того, що останніми не виконано ухвалу суду від 11 жовтня 2016 року у встановлений судом строк, недоліки не усунуто.

21 листопада 2016 року ОСОБА_8 до апеляційного суду подано зміни до позовної заяви, мотивуючи при цьому несплату судового збору також з посиланням на п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Проте будь-яких доказів того, що він як опікун (піклувальник) здійснює, у випадку передбаченому законодавством, захист прав та інтересів неповнолітніх ОСОБА_12 та ОСОБА_13, до позовної заяви не додано.

Не зважаючи на вказані обставини, колегія суддів вважає висновок судді щодо повернення позовних заяв є передчасним.

Законом України "Про судовий збір" від 08.07.2011 (далі - Закон) визначено правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Згідно з ст. 2 вказаного Закону платниками судового збору є: громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим законом.

Захист у судах прав та інтересів інших осіб є однією з гарантій реалізації конституційного права кожного на судовий захист і полягає у зверненні до суду державних органів, органів місцевого самоврядування, фізичних та юридичних осіб, яким законом надано право звертатися із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб.

Рішенням Конституційного суду України у справі за конституційним зверненням асоціації „Дім авторів музики в Україні" щодо офіційного тлумачення положень пункту 7 частини першої статті 5 Закону України „Про судовий збір" у взаємозв'язку з положеннями пункту „г" частини першої статті 49 Закону України „Про авторське право і суміжні права" роз'яснено, що згідно з пунктом 7 частини першої статті 5 Закону № 3674 від сплати судового збору звільняються лише державні органи і державні підприємства, установи та організації, які звернулися до суду із заявами щодо захисту прав та інтересів інших осіб у випадках, передбачених законодавством.

Тому в даному випадку позивачі не підпадають під пункт 7 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» при вирішенні питання про звільнення від сплати судового збору.

Між тим, суд першої інстанції залишив поза увагою положення статті 82 ЦПК України, якою визначено, що відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України та ч. ст.8 ЗУ «Про судовий збір» суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі і яка, з урахуванням обставин справи, може бути застосована при вирішенні питання щодо судового збору.

Крім того, колегія суддів звертає увагу на те, що судом невірно вирахувано розмір судового збору.

Частиною 1 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом України "Про Державний бюджет України на 2016 рік" станом на 1 січня 2016 року встановлено мінімальну заробітну плату у розмірі 1378 грн.

Отже, відповідно до п.п. 2.п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року, який набрав чинності з 01.11.2011 року (зі змінами та доповненнями від 22.05.2015 року) за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, судовий збір справляється у розмірі 0,4 мінімальної заробітної плати, що в даному випадку становить 551,20 грн.

Враховуючи вищезазначене, колегія суддів вважає за можливе задовольнити апеляційні вимоги ОСОБА_8 про скасування ухвали суду з передачею питання про відкриття провадження у справі на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав порушення судом порядку, встановленого для його вирішення.

Керуючись ст. 303, 307, 312, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 задовольнити.

Ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_9, ОСОБА_8 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, скасувати, а матеріали справи направити до суду першої інстанції на новий розгляд питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий :

Судді :