УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія», третя особа - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в м. Вінниці, про стягнення моральної шкоди,

за касаційною скаргою Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» на рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, який уточнив в процесі розгляду справи, та остаточно просив стягнути з Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» (далі - ВОСТМО «Фтизіатрія») на його користь моральну шкоду в розмірі 157 640 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що з 02 серпня 2010 року по 03 січня 2012 року він працював у Вінницькому обласному протитуберкульозному диспансері, який перейменовано на ВОСТМО «Фтизіатрія», на посаді бухгалтера. Під час чергового медичного огляду було виявлено захворювання - ВДТБ (03 червня 2011 року) стан після лівобічної пульманектомії з приводу казеозної пневмонії, Дестр.-, МБТ-, М-, К+, Рез.І (H,R,S, EZ) II (Et, Fm, Cap, Of) Гіст.+, Кат4, Ког2 (2011) Л-Н І-ІІ (першого-другого ст.) - захворювання професійне, встановлено вперше.

Вказав, що медичним висновком від 20 лютого 2012 року № 595 Центральної лікарсько-експертної комісії про наявність (відсутність) професійного характеру захворювання від 14 лютого 2012 року № 6/186 визначено, що підґрунтям для встановлення професійної етіології туберкульозу є інформація про умови праці, що надана в санітарно-гігієнічні характеристики умов праці від 18 січня 2012 року № 58, де зазначено, що ОСОБА_4 протягом 50,5% робочого часу підлягав дії небезпечного виробничого фактору біологічного походження (мікобактерії туберкульозу, опосередковано через інфіковане повітря в приміщенні та на території ОТД). Його робоче місце знаходилось на 2 поверсі лікувального корпусу, в якому ходи до бухгалтерії були загальними, зокрема, і для хворих на туберкульоз. Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість з легким ступенем зниження слуху (II) за класифікацією ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла як ускладнення внаслідок лікування основного професійного захворювання ототоксичними препаратами.

Зазначав, що актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 27 лютого 2012 року встановлено, що професійне захворювання виникло у нього у зв'язку із опосередкованим контактом через інфіковане повітря на території ОТД та сходових маршах, де також перебували хворі на туберкульоз. Основним шкідливим виробничим фактором для нього є біологічний фактор мікобактерії туберкульозу. Фактор діяв протягом робочої зміни, робочого стажу.

Також позивач зазначав, що 03 квітня 2012 року Вінницька міжрайонна МСЕК вперше встановила йому 70 % втрати працездатності та ІІ групу інвалідності строком до 01 травня 2013 року, а згідно з довідкою про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у додаткових видах допомоги від 28 квітня 2014 року - 60 % втрати працездатності безтерміново.

Посилаючись на те, що внаслідок ушкодження здоров'я йому завдано тяжкі фізичні та глибокі моральні страждання, оскільки кардинально змінився його звичайний уклад життя, що вимагає великих зусиль для організації свого життя й відновлення здоров'я та значного матеріального забезпечення, позивач просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ВОСТМО «Фтизіатрія» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 80 000 грн, завдану у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 задоволено, рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 22 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позовних вимог.

Стягнуто з ВОСТМО «Фтизіатрія» на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в розмірі 157 640 грн, завдану у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ВОСТМО «Фтизіатрія», посилаючись на неправильне застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведено факт заподіяння йому моральної шкоди, проте дійшов висновку, що вказаний ним розмір такої шкоди у сумі 157 640 грн, який визначено згідно із висновком судово-психологічної експертизи від 19 травня 2015 року, є занадто завищеним, а тому визначив розмір моральної шкоди у сумі 80 000 грн.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, погодившись із висновком суду першої інстанції щодо доведеності факту заподіяння позивачу моральної шкоди у зв'язку з ушкодженням здоров'я внаслідок професійного захворювання, врахував характер та глибину моральних і психічних страждань позивача, істотність вимушених змін у його житті та тривалість негативних наслідків, оскільки внаслідок професійного захворювання він втратив працездатність на 60 % безтерміново та отримав третю групу інвалідності, а тому взявши до уваги висновок амбулаторної судово-психологічної експертизи від 19 травня 2015 року, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про визначення розміру відшкодування моральної шкоди позивачу у сумі 157 640 грн.

Доводи заявника щодо неможливості прийняття до уваги висновку судово-психологічної експертизи від 19 травня 2015 року, у зв'язку із тим, що експертиза проводилася на підставі неіснуючих ухвали суду та матеріалів кримінальної справи, апеляційним судом вмотивовано не взято до уваги, оскільки наявна у цьому випадку описка не вплинула на повному та обґрунтованість висновку експерта.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судом апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом апеляційної інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків суду апеляційної інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення, зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновком суду апеляційної інстанції щодо їх оцінки.

З огляду на викладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Вінницького обласного спеціалізованого територіального медичного об'єднання «Фтизіатрія» відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 12 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В.Закропивний

В.А. Нагорняк