Справа №577/4556/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Буток Т. А.
Номер провадження 22-ц/788/1517/16 Суддя-доповідач - Ткачук С. С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Ткачук С. С.,

суддів - Попруги С. В. , Рибалки В. Г.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня 2015 року

у справі за позовом уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и л а:

Звернувшись до суду із позовом, уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» ОСОБА_4 (далі - ПАТ «КБ «Надра») просила суд стягнути достроково з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 солідарно на користь банку заборгованість за договором № 63/П/76/2008-840 від 18.02.2008 року, яка утворилася станом на 06.08.2015р. в розмірі 135 384,53 доларів США та пені в сумі 724 610,04 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що 18.02.2008 року між відкритим акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» (відбулася зміна назви на ПАТ «КБ «Надра») та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 63/П/76/2008-840 про надання кредиту у розмірі 76 200,00 доларів США зі сплатою 12,89 % річних та мінімальним щомісячним платежем в погашення кредити у розмірі 317,00 доларів США. З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору 18.02.2008 року між банком та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно якого ОСОБА_3 поручається перед кредитором за належне виконання ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань, що витікають з кредитного договору. ОСОБА_5 свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість, розмір якої станом на 06.08.2015 року складає 176604,39 доларів США, з яких: непогашений кредит - 72722,02 доларів США, несплачені відсотки - 62 662,51 доларів США, пеня за порушення умов кредитного договору - 33 599,86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.08.2015 року становить 724 610,04 грн., штраф за порушення договору - 7 620,00 доларів США, що за курсом НБУ станом на 06.08.2015 року становить 164 331,89 грн. Відповідачам були направленні вимоги з пропозицією виконати взяті на себе зобов'язання, поте вони були проігноровані, що і стало підставою звернення до суду із вказаним позовом.

У резолютивній частині позову питання про стягнення з відповідачів у солідарному порядку суми штрафу не заявлено.

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13.10.2015 року стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 у солідарному порядку на користь ПАТ «КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 63/П/76/2008-840 від 18.02.2008 року станом на 06.08.2015 року в сумі 135 384,53 доларів 53 США з конвертацією цієї суми в національну валюту на день здійснення платежу та 724 610,04 грн. Стягнуто з ОСОБА_5 та ОСОБА_3 до державного бюджету Конотопського району 6090,00 грн. судового збору, по 3045,00 грн. з кожного.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати оскаржуване рішення, постановивши нове про відмову у задоволенні позову.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом було допущено грубе порушення процесуального права, що виражається у розгляді справи без належного повідомлення відповідачів, оскільки вони жодних повідомлень про місце та час розгляду справи не отримували, а про оскаржуване судове рішення ОСОБА_3 дізналась лише у липні 2016 року із повідомлення державного виконавця. В результаті чого відповідач була позбавлена можливості реалізувати свої процесуальні права для захисту свої прав та законних інтересів, та внаслідок чого, було порушено її конституційне право на справедливий судовий захист, на рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Також, посилаючись на ст.ст. 257, 258, 261, 267 ЦК України, Закон України «Про захист прав споживачів», постанову Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та рішення Конституційного суду України від 10.11.2011 року у справі щодо офіційного тлумачення положень пунктів 22, 23 ст. 1, ст. 11, ч. 8 ст. 18, ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» у взаємозв'язку з положеннями ч. 4 ст. 42 Конституції України (справа про захист прав споживачів кредитних послуг), ОСОБА_3 вказує про безпідставність задоволення місцевим судом позовних вимог, так як банк пропустив строк позовної давності для звернення до суду із вказаним позовом, оскільки припинення погашення кредиту почалось з 2009 року, про що банку було достовірно відомо.

Представник позивача до суду не з'явився, але про час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином.

Представник відповідачів в судовому засіданні підтримав доводи апеляційної скарги і просив їх задовольнити. У заяві до апеляційного суду відповідачі просили розглянути скаргу без їх участі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов ПАТ «КБ «Надра», виходив із того, що позичальник за спірним кредитним договором належним чином не виконав взяті на себе зобов'язання з повернення кредитних коштів, у результаті чого утворилася заборгованість, яка підлягає стягнення з боржника та поручителя у солідарному порядку на користь кредитора.

Позичальником дане рішення не оскаржено.

Колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду, виходячи з наступного.

Як вбачається із цивільної справи та встановлено судом першої інстанції, що 18.02.2008 року між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір № 63/П/76/2008-840, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 76 200,00 доларів США з кінцевим терміном погашення до 18.02.2028 року для придбання квартири у м. Києві за програмою «Перше житло» (а.с. 7-9).

Підписанням даного кредитного договору, його сторони досягли, зокрема, наступних умов.

Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 12,89 % річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді (28-29-30-31/360) на залишок заборгованості (п. 1.3.1).

Повернення суми кредиту здійснюється рівними платежами щомісячно у сумі 317,00 доларів США починаючи з березня місяця 2008 року. Позичальник сплачує банку передбачені п.п.1.3.1., 3.3.1. цього Договору платежі безготівковим перерахуванням або внесенням готівкових коштів на поточний рахунок № 79318583 тарифного пакету у порядку передбаченому п. 3.3.3., шляхом сплати платежу у валюті кредиту. Позичальник вносить чергові платежі по кредиту, визначені у п.п. 1.3.1, 3.3.1. цього Договору, щомісячно до 10 числа поточного місяця, згідно з графіком погашення наданому в додатку №1 до цього Договору, а банк здійснює списання з поточного рахунку на рахунок погашення заборгованості до 12 числа поточного місяця. У випадку, коли позичальник до 10 числа поточного місяця не вніс (повністю або частково) суми платежів, внаслідок чого станом на 12 число поточного місяця не була погашена поточна заборгованість позичальника, банк, починаючи з 13 числа поточного місяця, застосовує до позичальника штрафні санкції, передбачені цим Договором (п.п. 3.3.1, 3.3.2, 3.3.3).

Пунктами 3.4., 3.5 кредитного договору визначено, що якщо на протязі дії цього договору позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс чергові платежі передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальника своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом; відсотки за користування кредитними коштами; пені та штрафи; прострочена сума кредиту; сума кредиту. З метою виконання умови, передбаченої п.3.4 цього договору, якщо позичальник несвоєчасно та/чи не в повному об'ємі сплачує свої обов'язкові платежі, банк самостійно розподіляє грошові кошти згідно черговості, передбаченої п.3.4. цього договору або іншої черговості, встановленої на розсуд банку.

Позичальник зобов'язаний сплачувати платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 1.З.1., 3.3.1., 3.3.2., 3.3.3. цього Договору. У випадку порушення виконання зобов'язань, передбачених цим Договором, сплатити банку штрафні санкції, визначені у п.п. 5.1.- 5.3. цього Договору (п.п. 4.3.3, 4.3.4).

Згідно п.4.2.4 кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів/, передбачений цим договором, можливих штрафних санкцій, якщо позичальник не вніс черговий платіж у термін, визначений п.3.3.3 цього договору.

Пунктом 5.2 визначено, що у випадку прострочення виконання зобов'язань позичальника щодо повернення кредиту, сплати всіх нарахованих відсотків, комісій та можливих штрафних санкцій у строк, визначений у п. 3.3.3. цього Договору, позичальник сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла на час виникнення заборгованості, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення.

Укладеним кредитним договором в пункті 7.3 сторони керуючись ст. 259 ЦК України врегулювали питання строку позовної давності і дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до 10 років.

Додатком 1 до кредитного договору врегульовано строки і розмір щомісячного платежу погашення як кредиту, так і процентів за користування кредиту, із зазначенням дати платежу 12 число кожного місяця але кінцевий платіж 18.02.2028р.

З метою забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором між ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки від 18.02.2008 року, за умовами якого остання зобов'язалася перед банком відповідати за виконання ОСОБА_5 зобов'язань за кредитним договором № 63/П/76/2008-840 від 18.02.2016 року (а.с. 10).

Пунктами 1.2, 1.3 цього договору поруки встановлено, що поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов'язань, так і при невиконанні позичальником зобов'язань в цілому. Згідно пунктів 5.2, 5.3 цей договір вступає в силу з моменту його належного оформлення сторонами і дія цього договору закінчується належним виконанням позичальником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору.

Викладені умови кредитного договору та договору поруки є дійсними і відповідачі їх не оспорюють.

За ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Стосовно направлення банком вимоги про дострокове повернення кредиту до відповідачів у позасудовому порядку ані матеріали справи, ані витребувані у банку апеляційним судом додаткові документи такої письмової вимоги як це зазначено у позові, не містять.

Згідно супровідного листа представника банку від 29.11.2016р. листів про наслідки позичальнику вимоги про виконання зобов'язання не виявлено.

Відповідачі також такої позасудової вимоги банку про дострокове повернення кредиту суду не надали, а тому відповідно до ст.10,60 колегія суддів перевіряло законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно до ст.303 ч.3 ЦПК в межах доводів апеляційної скарги.

Отже першою вимогою про дострокове погашення кредиту та заборгованості станом 06.08.2015р. слід вважати подану до суду позовну заяву, яка була судом направлена відповідачам за місцем їх реєстрації у м. Конотопі Сумської області і залишилась без задоволення.

Вимога про дострокове погашення до поручителя пред'явлена з дотриманням строку визначеному раніше діючою редакцією ч.4 ст. 559 ЦК України.

Представленим банком розрахунком фактичної сплати позивальником щомісячних платежів доведено, що останнім було сплачено у період з 12.03.2008 по 12.02.2009 в рахунок погашення заборгованості на загальну суму 12014,93 доларів США, в т.ч. в погашення кредиту - 3477,98грн., проценти за користування кредитом - 8536,31 грн., які були сплачені вже після 10 числа , окрім 9 жовтня та 7 листопада 2008 року.

Згідно представлених поручителем банківських чеків (а.с. 50-52), долучених до апеляційної скарги, фактичне внесення позичальником грошових коштів в іноземній валюті відбулось 07.03.2008 - 700, але розмір щомісячного платежу в іноземній валюті у графіку погашення кредиту визначено - 644,91, але сумарний платіж березня місяця визначено графіком - 1139,96.

Наступні платежі позичальник вносив: 09.04.08 - 1100, при обов'язковій сумі -1159,77; 06.05.08 - 1160, що більш обов'язкового платежу - 1129,19; 04.06.08 - 1200, що більше обов'язкового платежу - 1152,73; 07.07.08 - 1100, але обов'язковий платіж більше - 1122,27; 08.08.08 - 1200, що більше обов'язкового платежу - 1145,68; 08.09.08 - 1100, що менш обов'язкового - 1142,15; 09.10.08 - 1150, що більше обов'язкового платежу - 1112,14; 07.11.08 - 1100; що менш обов'язкового - 1135,11. Отже в даний період позичальник здійснював внесення платежу у строки визначені кредитним договором до 10 числа.

Проте починаючи з грудня місяця ним строк внесення щомісячного платежу було порушено і 10.12.08 він сплатив - 1120 дол.США, що більш суми обов'язкового платежу - 1105,32 дол.США; у січні місяці 2009 року 10.01.09 - 800 дол.США і 13.01.09 - 330 дол.США, всього 1130 дол.США, що більше обов'язкового платежу - 1128,06дол.США.

Оскільки позичальник допустив порушення умов кредитного договору через не повну сплату суми щомісячного платежу та порушенням строків її внесення на визначений договором банківський рахунок, у банку виникло право передбачене п.3.5. кредитного договору щодо самостійного розподілу грошових коштів згідно черговості, передбаченої п.3.4. цього договору або іншої черговості, встановленої на розсуд банку.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідачі не були належним чином повідомлені про судовий розгляд позовної заяви банку колегія суддів відхиляє, оскільки суд першої інстанції за адресою реєстрації позичальника ОСОБА_5 у АДРЕСА_2, та місцем реєстрації поручителя ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 направляв лист про відкладення розгляду справи, призначеного на 25.09.2015р. разом із судовою повісткою про виклик в наступне судове засідання на 13.10.2015р., але конверти були повернуті до суду через закінчення терміну зберігання.

Перевірені колегією суддів представлені до апеляційної скарги банківські чеки щодо розміру внесених грошових коштів відповідачами в рахунок погашення заборгованості не вплинули на визначену банком суму заборгованості станом 06.082015р., оскільки як приведено вище банком врахована сплата позичальником в рахунок погашення кредиту та відсотків за користування кредитом 12014,93 дол. США, при фактично сплаченій сумі 12060 дол.США, але через порушення позивальником умов графіку погашення кредиту банк здійснив розподіл внесених сум на власний розсуд і згідно розрахунку сплачених зробив залік зайво сплачених сум щомісячних платежів внесених своєчасно, як оплата відсотків за користування кредиту на суму 34,46 дол. у лютому 2009 року.

Таким чином розмір заборгованості по кредиту та за користування кредиту в сумі 135384,53 доларів США визначено судом першої інстанції правильно.

Щодо не застосування судом першої інстанції строків позовної давності, що ці доводи апеляційної скарги також на заслуговують уваги, оскільки п.7.3. кредитного договору за угодою сторін строк позовної давності було збільшено до 10 років, з дотриманням ч.1 ст.259 ЦК України

Позов банком відправлено до суду 31.08.2015р.

Таким чином вимога щодо дострокове повернення кредиту із урахування суми заборгованості на час звернення банку до суду заявлено у межах збільшеної кредитним договором позовної давності.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

За приписом ч. 2 ст. 1050 ЦК якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Згідно зі статтями 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 63/П/76/2008-840 від 18.02.2008 року, ОСОБА_5 взяті на себе зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову про дострокове стягнення сум заборгованості у розміру визначеному банком, без урахування суми штрафу, яку банк не просив стягнути в резолютивній частині позовної заяви

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Згідно представленого розрахунку суми пені у розмірі 35874,72 дол.США або за курсом НБУ 21,565865 зза 1 дол. США - 724610,04грн. нараховано за один календарний рік, що передував даті подання позову до суду.

Крім того, в апеляційній скарзі ОСОБА_3 фактично ставить питання про застосування строків позовної давності, то з приводу цього слід зазначити наступне.

За змістом частин 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд апеляційної інстанції при розгляді справи здійснює перевірку і оцінку фактичних обставин справи та їх юридичну кваліфікацію в межах доводів апеляційної скарги, які вже були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Нові матеріально-правові вимоги, які не були предметом розгляду в суді першої інстанції, не приймаються та не розглядаються судом апеляційної інстанції.

Як викладено вище, відповідачі про дату судового засідання 13.10.2015р. були повідомленні за місцем їх фактичної реєстрації, а тому відповідно до ст.74ч.5 вважаються що судовий виклик вручене належним чином.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Суд першої інстанції всебічно і повно з'ясував, обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Судом постановлено обґрунтоване рішення з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, тому підстав для його скасування немає.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, тому до уваги не приймаються.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 13 жовтня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: