АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 215/3015/16-ц Головуючий у 1-й інстанції
№ провадження 22ц/774/1905/К/16 ОСОБА_1
Категорія - 26 (I) Доповідач Митрофанова Л.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області

в складі : головуючого судді: Митрофанової Л.В.

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

за участі секретаря: Гладиш К.І.,

за участі: представника ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» ОСОБА_3;

представника позивача ОСОБА_4 - ОСОБА_5;

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" на рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 акціонерного товариства "Північний гірничо-збагачувальний комбінат" про стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року ОСОБА_4 звернувся з позовом до ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПрАТ «ПівнГЗК») про стягнення моральної шкоди, посилаючись на те, що з 08.06.1983 року по 03.07.1989 року та з 03.07.1989 р. по 07.04.1999 р. він працював на ПрАТ ПівнГЗК» помічником машиніста локомотива (тепловозу).

Тривалий стаж роботи в умовах впливу шкідливих та небезпечних факторів внаслідок недосконалості робочого місця призвів до стійкої втрати його професійної працездатності та професійного захворювання.

Згідно акту від 09.10.2015 р. йому встановлено наступні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.(пиловий бронхіт першої-другої ст.), група «В», ЛН другого ст. Радикулопатія попереково-крижова L5,S1, переважно справа, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим синдромом. Вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок першої ст.

Висновком МСЕК від 24.11.2015 р. йому первинно визначена стійка втрата професійної працездатності у розмірі всього 60 % , з них 15 % -ВСП, 30 % - радик., 15%-ХОЗЛ, та третя група інвалідності.

Вважає, що у звязку з отриманим професійним захворюванням йому спричинено моральну шкоду, розмір якої він визначив у 835200 грн. та просив суд стягнути цю суму з відповідача на свою користь.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 року позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь ОСОБА_4 у відшкодування моральної шкоди 25 000 грн. без стягнення податків та обовязкових платежів.

В іншій частині позову відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ «ПівнГЗК» на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник відповідача ПАТ «ПівнГЗК» ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового рішення по справі про відмову ОСОБА_4 в задоволенні його позову посилаючись на те, що позивач добровільно працював тривалий час у шкідливих умовах праці та, оскільки причиною його професійного захворювання є саме тривалий час роботи в умовах впливу на організм шкідливих факторів, саме його дії стали причиною професійного захворювання; факт заподіяння моральних страждань не підтверджений достовірними доказами; розмір моральної шкоди необґрунтований.

Крім того, судом при ухваленні рішення не враховано, що позивач працював на підприємстві відповідача лише 15 років і 10 місяців з загального стажу роботи 25 років 9 місяців.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 29.11.1976 року по 31.01.1977 року (2 міс.2дні) позивач працював на ПрАТ водієм БелАЗа по вивезенню гірничої маси «ПівнГЗК».

З 08.06.1983р. по 03.07.1989р. позивач працював помічником машиніста локомотива (тепловоза), що складає 5 років 8 місяців 26 днів, з 03.07.1989р. по 07.04.1999р. працював учнем різьбяра по каменю, розпилювачем каменю цеху товарів народного споживання, що складає 9 років 9 місяців 4 дні (а.с.28-35).

Згідно акту розслідування хронічного професійного захворювання від 09.10.2015 р., а.с.21-24, позивачу ОСОБА_4 встановлені хронічні професійні захворювання: Хронічне обструктивне захворювання легень першої-другої ст.(пиловий бронхіт першої-другої ст.), група «В», ЛН другого ст. Радикулопатія попереково-крижова L5,S1, переважно справа, з помірно вираженими статико-динамічними порушеннями, больовим синдромом. Вегетативно-сенсорна полінейропатія верхніх кінцівок першої ст.

Позивачу вперше встановлена стійка втрата професійної працездатності в розмірі всього 60 % , з них 15 % -ВСП, 30 % - радик., 15%-ХОЗЛ, та третя група інвалідності ( а.с.25).

Встановлені обставини справи сторонами не оспорювались.

Суд, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_4 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст. 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Як вбачається з акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 09.10.2015 року причиною професійного захворювання стало перевищення гранично - допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу.

При цьому, доводи апеляційної скарги відповідача про добровільність виконання робіт у шкідливих умовах праці позивачем, не знімають з відповідача обовязку виконати вимоги ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачений обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці й нести відповідальність в законом вставленому порядку за їх невиконання.

Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачеві було відомо про можливі наслідки впливу шкідливих умов праці на стан його здоровя та добровільну працю в таких умовах, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки той факт, що роботодавець ознайомив працівника з умовами праці та попередив про їх шкідливість не звільняє відповідача від законодавчо встановленого обовязку забезпечити якісні та безпечні умови праці.

Спростовуються й доводи представника відповідача щодо відсутності підстав відшкодування ОСОБА_4 моральної шкоди, оскільки, факт заподіяння такої шкоди у звязку з отриманими ним професійними захворюваннями встановлений в судовому засіданні. Так, позивач відчуває постійний ниючий біль та обмеження рухів у шийному та попереково-крижовому відділі хребта, терпкість пальців на руках та обох ніг, судоми мязів рук, він не має можливості вести активне життя, виконувати побутові справи по дому, відчуває загальну слабість, швидку втому, йому важко нахилятися, повертатися, довго рухатися, що порушує його нормальні життєві звязки.

Доводи представника відповідача в апеляційній скарзі про те, що судом необґрунтований розмір моральної шкоди спростовуються встановленими обставинами та матеріалами справи, оскільки судом взято до уваги роз'яснення в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» щодо визначення розміру моральної шкоди залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та визначено розмір моральної шкоди з урахуванням фізичних та душевних страждань позивача.

Крім того, при ухваленні рішення про часткове задоволення позовних вимог позивача та визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, судом першої інстанції враховано той факт, що позивач працював на підприємстві відповідача 15 років і 10 місяців із загального стажу роботи 25 років 9 місяців.

Інші доводи апеляційної скарги колегія суддів не приймає до уваги, оскільки вони фактично зводяться до незгоди з висновками суду по оцінці доказів та їх переоцінки.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість фізичних і моральні страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, тривалість роботи позивача на підприємстві відповідача, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду обґрунтоване і підтверджується матеріалами справи, тому апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_2 акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 16 серпня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: