Номер провадження: 22-ц/785/4756/16
Головуючий у першій інстанції Гуревський В.К.
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Кравець Ю.І., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс», Товариства з обмеженою відповідальністю «Торгово-Транспортна Компанія» про солідарне стягнення заборгованості, і за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Деметра-Сервіс» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору поруки недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

03 березня 2014 ОСОБА_2 звернувся з позовом, в якому просив суд стягнути на його користь в солідарному порядку з ОСОБА_3, ТОВ «Деметра-Сервіс» і ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» гроші за договором позики від 14 травня 2012р. в сумі 2.800.000грн. і судові витрати.

В обґрунтування позову ОСОБА_2 вказав, що 14 травня 2012р. він позичив відповідачці ОСОБА_3 гроші в сумі 2.800.000грн., які вона зобов'язалася повернути до 14 грудня 2013р., про що було складено відповідний договір позики та розписка. Однак, у порушення прийнятих на себе зобов'язань до 14 грудня 2013р. ОСОБА_3 гроші не повернула та відмовилася їх повертати.

14 травня 2012р. в забезпечення виконання зобов'язань щодо повернення суми позики, було укладено договір поруки з ОСОБА_3 та ТОВ «Деметра-Сервіс», за яким ТОВ «Деметра-Сервіс», як поручитель, зобов'язався нести перед ним, як позикодавцем в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до Договору позики від 14 травня 2012р. в сумі 2.800.000грн.

Відповідно до п.1.2 вказаного договору поруки забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, виступає все належне поручителю рухоме та нерухоме майно, та п. 1.3 договору поруки було визначено, що поручитель зобов'язується не відчужувати в період дії даного договору у будь-який спосіб майно, а саме: комплекс базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить поручителю на підставі свідоцтва про право власності б/н, зареєстрованого на підставі рішення виконавчого комітету Рибаківської сільської ради 01 березня 2004р., за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 4937591.

Також 14 травня 2012р. між ним (ОСОБА_2.), ОСОБА_3 та ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» було укладено договір поруки, та згідно п.1.1 договору поручитель зобов'язався перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до договору позики від 14 травня 2012р. в сумі 2.800.000грн.

З урахуванням викладеного позивач ОСОБА_2 вказав, що у зв'язку з відмовою відповідачів повернути суму боргу, він був змушений звернутися до суду за захистом своїх прав з вказаним позовом.

ТОВ «Деметра-Сервіс» подало зустрічний позов з проханням визнати недійсним договір поруки, укладений 14 травня 2012р. між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Деметра-Сервіс», стягнути судові витрати, посилаючись на те, що директор ТОВ «Деметра-Сервіс», підписуючи договір поруки від 14травня 2012р. діяла за відсутності будь-якого письмового рішення загальних зборів товариства та ні в інтересах товариства, без відома колишнього засновника підприємства - ОСОБА_4, за домовленістю з другою стороною вказаного договору, що підтверджено матеріалами кримінальному провадження.

ОСОБА_2 зустрічний позов не визнав та стверджував, що відповідно до ст.62 Закону України «Про господарські товариства» директор вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора. Директор підзвітний загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень, що збори учасників не мають права втручатись в оперативну діяльність директора Товариства, та збори учасників товариства можуть прийняти рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції директора, що директор ТОВ «Деметра-Сервіс» ОСОБА_10 жодним чином не вийшла за межі своїх повноважень під час підписання договору поруки від 14 травня 2012р., та вона на час підписання договору входила до складу учасників ТОВ «Деметра-Сервіс» з часткою 90%, тому договір поруки відповідає всім вимогам чинного цивільного законодавства і не підлягає визнанню недійсним.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016р. позов ОСОБА_2 задоволено частково. Зустрічний позов ТОВ «Деметра-Сервіс» задоволено.

Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_3, ТОВ «Торгово- Транспортна Компанія» на користь ОСОБА_2 борг за договором позики від 14травня 2012р. у розмірі 2.800.000грн. і в рівних частках з ОСОБА_3 і ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» судовий збір в сумі 3654грн.

У задоволенні позову ОСОБА_2 до ТОВ «Деметра-Сервіс» про стягнення боргу як з поручителя - відмовлено.

Визнано недійсним договір поруки від 14 травня 2012р., укладений між ОСОБА_2, як позикодавцем, ОСОБА_3, як позичальником, та ТОВ Деметра-Сервіс», як поручителем. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ТОВ «Деметра-Сервіс» судовий збір в сумі 243грн.60коп.

Скасовано ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04 березня 2014р. про накладення арешту на нерухоме майно: комплекс база відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що належить ТОВ «Деметра-Сервіс».

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду змінити в частині відмови у задоволені його позову до ТОВ «Деметра-Сервіс» про стягнення боргу, як з поручителя та у частині задоволення позову про визнання недійсним договору поруки, та ухвалити рішення про стягнення з ТОВ «Деметра-Сервіс» на його користь грошей за договором позики від 14 травня 2012р. (в апеляційній скарзі помилково вказано рік 2016) в сумі 2.800.000грн., і відмовити у задоволені зустрічного позову ТОВ «Деметра-Сервіс» про визнання недійсним договору поруки від 14 травня 2012р., укладеного між ним (ОСОБА_2.), ОСОБА_3 і ТОВ «Деметра-Сервіс» в повному обсязі, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального і процесуального права відмовив йому в частині задоволення його позову, та необґрунтовано задовольнив зустрічний позов, не прийняв до уваги усі обставини по справі та вимоги закону (том 2 а.с.246-252).

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, представників ОСОБА_2, представників ТОВ «Деметра-Сервіс», вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом першої інстанції було встановлено та знайшло своє підтвердження в суді апеляційної інстанції наступне.

14 травня 2012р. позивач ОСОБА_2 позичив відповідачці ОСОБА_3 гроші в сумі 2.800.000грн. зі строком повернення до 14 грудня 2013р. Вказані обставини не заперечуються сторонами та підтверджено відповідним договором позики і розпискою від 14 травня 2012р.

14 травня 2012р. між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» було укладено договір поруки та згідно п.1.1 договору, поручитель зобов'язався перед позикодавцем нести в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до договору позики від 14 травня 2012р.в сумі 2.800.000грн.

Дійсно у порушенні прийнятих на себе зобов'язань позичальник ОСОБА_3 суму боргу ОСОБА_2 в строк не повернула та взагалі відмовилася повернути суму позики.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Відповідно до ст. 16 ЦК України та ст. 11 ЦПК України, кожна особа самостійно вибирає спосіб захисту в суді своїх прав і розпоряджається предметом спору на власний розсуд.

Сторони повинні довести ті обставини, на які вони посилаються, як на підстави своїх вимог або заперечень та надати докази відповідно до ст. ст. 57-60 ЦПК України (ч. 3 ст. 10 ЦПК України).

Частиною 1 ст. 1046 ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною ч. 1 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя, а відповідно до ч. 2 цієї статті поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Згідно п. 1, 2, 4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обов'язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов'язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Судова колегія вважає, що з урахуванням встановленого, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 і з ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» на користь ОСОБА_2 боргу за договором позики від 14 травня 2012р. в сумі 2.800.000грн., що сторонами не оспорюється, та рішення суду в цій частині відповідачами ОСОБА_3 і ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» не оскаржено.

Суд першої інстанції обґрунтовано відмовив у задоволені позову ОСОБА_2 до ТОВ «Деметра-Сервіс» про стягнення боргу та задовольнив зустрічний позов ТОВ «Деметра-Сервіс» про визнання недійсним договору поруки від 14травня 2012р., укладеного між ОСОБА_2, як позикодавцем, ОСОБА_3, як позичальником, та ТОВ «Деметра-Сервіс», як поручителем, з урахуванням наступного.

Згідно договору поруки від 14 травня 2012р., укладеного між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Деметра-Сервіс», за яким ТОВ «Деметра-Сервіс», як поручитель зобов'язався нести перед ОСОБА_2, як позикодавцем, в повному обсязі солідарну відповідальність за невиконання позичальником ОСОБА_3 зобов'язань по погашенню одержаної позики відповідно до Договору позики від 14 травня 2012р. в сумі 2.800.000грн.

Пунктом 1.2 вказаного договору поруки передбачено, що забезпеченням виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, виступає все належне поручителю рухоме та нерухоме майно, та п. 1.3 договору поруки було визначено, що поручитель зобов'язується не відчужувати в період дії даного договору у будь-який спосіб майно, а саме: комплекс базу відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить поручителю на підставі свідоцтва про право власності б/н, зареєстрованого на підставі рішення виконавчого комітету Рибаківської сільської ради 01 березня 2004р., за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 4937591.

Пунктом 10.16. Статуту ТОВ «Деметра-Сервіс» передбачено, що директор, який є виконавчим органом Товариства, самостійно вирішує усі питання діяльності Товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції Зборів Учасників Товариства. Збори Учасників не мають права втручатись в оперативну діяльність Директора Товариства. Збори Учасників Товариства можуть прийняти рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції Директора.

Пункт 10.17. Статуту визначає, що Директор діє від імені Товариства в межах, встановлених чинним законодавством та установчими документами Товариства.

Водночас, до виключної компетенції Зборів Учасників, відповідно до п. 10.5. Статуту, належить: 1) визначення основних напрямків діяльності Товариства і затвердження планів та звітів про їх виконання; 2) прийняття (затвердження) Статуту Товариства і внесення до нього змін і доповнень, зміна розміру Статутного капіталу Товариства; 3) призначення та відкликання виконавчого органу Товариства - Директора Товариства; 4) затвердження річних результатів діяльності Товариства, включаючи його дочірні підприємства, затвердження порядку розподілу прибутку, строк та порядок виплати частки прибутку (дивідендів), визначення порядку покриття збитків; 5) визначення фондів Товариства, порядку їх утворення, напрямків їх використання; 6) створення, реорганізація та ліквідація дочірніх підприємств, філій та представництв, інших юридичних осіб, затвердження їх статутів та положень; 7) встановлення розміру, форми і порядку внесення Учасниками додаткових внесків; 8) вирішення питання про придбання Товариством частки Учасника; 9) прийом і виключення зі складу Учасників Товариства; 10) прийняття рішень про вступ Товариства до об'єднань підприємств; 11) прийняття рішення про ліквідацію, реорганізацію Товариства, призначення ліквідаційної комісії, затвердження ліквідаційного балансу. Таким чином, з вказаного переліку вбачається, що питання підписання договорів, зокрема договору поруки, не відноситься до виключної компетенції Зборів Учасників Товариства, а повноваження, надані Директору, дають йому право підпису такого роду документів. Підпунктом 4 пункту 10.19 Статуту зазначено, що до компетенції Директора належить розпорядження грошовими коштами та майном Товариства в межах встановлених рішенням загальних зборів Товариства, однак такого рішення суду не було надано.

На час укладення договору поруки від 14 травня 2012р. до складу учасників ТОВ «Деметра-Сервіс» входили: ОСОБА_10 і ОСОБА_6

Відповідно до статті 62 Закону України «Про господарські товариства», дирекція (директор) вирішує усі питання діяльності товариства, за винятком тих, що належать до виключної компетенції загальних зборів учасників. Загальні збори учасників товариства можуть винести рішення про передачу частини повноважень, що належать їм, до компетенції дирекції (директора). Дирекція (директор) підзвітна загальним зборам учасників і організує виконання їх рішень. Дирекція (директор) не вправі приймати рішення, обов'язкові для учасників товариства.

Статтею 92 ЦК України визначено, що юридична особа набуває цивільних прав та обов'язків і здійснює їх через свої органи, які діють відповідно до установчих документів та закону. Порядок створення органів юридичної особи встановлюється установчими документами та законом. У випадках, встановлених законом, юридична особа може набувати цивільних прав та обов'язків і здійснювати їх через своїх учасників. Орган або особа, яка відповідно до установчих документів юридичної особи чи закону виступає від її імені, зобов'язана діяти в інтересах юридичної особи, добросовісно і розумно та не перевищувати своїх повноважень.

Згідно ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (п.1). Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі (п.3). Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним (п.5).

Як вбачається зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Судом першої інстанції було встановлено шляхом допиту у якості свідка ОСОБА_10., як директора ТОВ «Деметра-Сервіс», що на час укладання договору поруки від 14 травня 2012р. між ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ТОВ «Деметра-Сервіс», вона (ОСОБА_10) та один з його засновників (учасників) на той момент, рішення про укладання вказаного договору поруки не приймала, ані як директор, ані як учасник (засновник) підприємства. Навпаки, управлінням підприємства ОСОБА_10 не займалась, усіма справами на підприємстві займався ОСОБА_4, що фактично і визнавав сам позивач ОСОБА_2, що саме на прохання ОСОБА_7, який мав спільні бізнес-інтереси з ОСОБА_2, вона (ОСОБА_10) підписала від імені ТОВ «Деметра-Сервіс» договір поруки, діючи при цьому в інтересах ОСОБА_2 та ОСОБА_8, а ні в інтересах підприємства. При цьому ОСОБА_10 пояснила, що іншого майна, коштів на рахунках ТОВ «Деметра-Сервіс», якими можна було забезпечити поруку, крім бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», не було.

Суд першої інстанції з урахуванням обставин по справі та вимог закону дійшов до правильного висновку, що у порушення вимог статті 92 ЦК України ОСОБА_10 діяла не в інтересах ТОВ «Деметра-Сервіс» та обтяжила ТОВ «Деметра-Сервіс» зобов'язаннями на користь ОСОБА_2, виконуючи рішення ОСОБА_7, який на момент укладення договору поруки не був учасником чи посадовою особою ТОВ «Деметра-Сервіс», та з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах.

Судова колегія вважає, що позивач ОСОБА_2 не надав суду першої інстанції та суду апеляційної інстанції відповідні та допустимі докази щодо законності укладеного договору поруки від 14 травня 2012р. між ним, ОСОБА_9 і ТОВ «Деметра-Сервіс».

Судова колегія дійшла до глибокого внутрішнього переконання, що вказаний договір поруки було укладено лише з метою отримати позивачем ОСОБА_2 у власність бази відпочинку «ІНФОРМАЦІЯ_1», яка була єдиним майном ТОВ «Деметра-Сервіс», і фактично передача її ОСОБА_2 за вказаним договором поруки припиняла б будь-яку діяльність ТОВ «Деметра-Сервіс». При цьому судова колегія звертає увагу, що ТОВ «Торгово-Транспортна Компанія» також уклало 14 травня 2012р. договір поруки, ніяким своїм майном не поручилося, хоча на час складання договору його мало.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та стосуються лише переоцінки доказів у справі.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, а доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 303,304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21 квітня 2016р. - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: І.П.Сидоренко

Судді: Ю.І. Кравець

Т.В. Цюра