233 № 233/2178/16-ц
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
03 червня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мартишева Т. О.
при секретарі Махоті О.В.,
позивача ОСОБА_1,
відповідача -
представника служби у справах
дітей Костянтинівської міської ради ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Костянтинівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа Служба у справах дітей виконкому Костянтинівської міської ради, про надання дозволу на виїзд дитини за межі України без згоди та супроводу батька,
04 травня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому з врахуванням уточнень зазначила, що від шлюбу з відповідачем мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 18 листопада 2014 року шлюб з відповідачем було розірвано, дитина залишилась проживати разом з позивачкою. У теперішній час виникла необхідність у виїзді позивачки разом із дитиною до Російської Федерації для відвідування родичів, що проживають у ІНФОРМАЦІЯ_2. та оздоровленням дитини у АР Крим, однак у добровільному порядку відповідач відмовляв за проханням позивачки у наданні дозволу на виїзд неповнолітньої дитини за кордон, місце знаходження батька дитини на даний час невідоме. Позивач має можливість організувати відпочинок та оздоровлення доньки у родичів, але цьому перешкоджає відсутність згоди батька дитини на виїзд дитини за межі України. Позивач просить надати дозвіл на виїзд за межі України громадянці України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації строком на два роки з дня набрання рішенням суду законної сили у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3
В судовому засіданні позивач підтримала та уточнила заявлений позов, посилаючись на викладені в ньому обставини та зазначила, що з метою організації відпочинку та оздоровлення дитини вона бажає тимчасово поїхати із донькою до Російської Федерації, а саме до м. Володимир, де мешкають її родичі, що запрошують її. Просила надати дозвіл на виїзд за кордон дитині ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1строком на два роки від дня набрання рішенням суду законної сили у супроводі матері без згоди та супроводу відповідача.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з*явився, про час і місце його проведення був повідомлений належним чином у порядку ст.ст. 74, 76 ЦПК України (а.с. 19, 24). За таких обставин зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Представник служби у справах дітей Костянтинівської міської ради ОСОБА_2 у судовому засіданні підтримала висновок Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради №.439/12 від 02 червня 2016 року та не заперечувала проти задоволення позовних вимог в інтересах дитини (а.с. 22)
Заслухавши пояснення позивачки та представника третьої особи, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступні факти на відповідні їм правовідносини.
Судовим розглядом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 (а.с. 5-7) та відповідач ОСОБА_3 перебували у зареєстрованому шлюбі з 13 вересня 2006 року, який було розірвано заочним рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області 18 листопада 2014 року, що набрало законної сили 28 листопада 2014 року (а.с. 8).
Сторони по справі є батьками малолітньої ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-НО № 104703 (а.с. 9), яка згідно відомостей висновку Органу опіки та піклування Костянтинівської міської ради після розірвання шлюбу батьків проживає разом з матір*ю (а.с. 22).
Частинами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.
Згідно зі ст.150 СК України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
У ст. 141 СК України визначена рівність прав і обов'язків батьків відносно дитини.
Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.
Статтею 313 ЦК України передбачено, що фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів і в їхньому супроводі чи у супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок оформлення документів для виїзду громадян України за кордон визначається Законом України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", який у статті 4 передбачає, що оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків. У клопотанні зазначаються відомості про дитину. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.
Згідно з п.2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або в супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється у разі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Пунктом 22 ч. 1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, встановлено, що виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним із батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон.
Відповідно до висновку від 02 червня 2016 року за вих. № 439/12 (а.с. 22), Орган опіки та піклування Костянтинівської міської ради не заперечує проти надання матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, дозволу на тимчасовий виїзд за межі України, строком на один рік доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також вважає що відповідальність за життя, здоров*я дитини ОСОБА_4 та повернення її на територію України необхідно покласти на мати ОСОБА_1
Приймаючи до уваги вищевикладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення уточнених позовних вимог як таких, що ґрунтуються на законі та узгоджуються із батьківськими правами та обов*язками, покладеними на позивачку як на матір, оскільки в даному випадку надання дозволу на виїзд дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, за кордон з метою відпочинку та оздоровлення без згоди та супроводу батька на термін від дня набрання рішенням суду законної сили по 03 червня 2018 року відповідає інтересам дитини, жодних обставин, що обмежують згідно з законодавством право виїзду дитини за кордон, судом не встановлено.
Керуючись ч.ч.1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст. 150, 141 СК України, ст. 313 ЦК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України", п.п. 1, 2 Правил перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадян України, ст.ст. 3,10, 60, 80, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Надати дозвіл на виїзд за межі України громадянці України ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1(свідоцтво про народження серія 1-НО № 104703) до Російської Федерації на термін від дня набрання рішенням суду законної сили по 03 червня 2018 року у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, без згоди та супроводу батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Вступна та резолютивна частини рішення прийняті в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 03 червня 2016 року. Повний текст рішення суду виготовлений 06 червня 2016 року.

Суддя