Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ДьоміноїО.О., Остапчука Д.О.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором

за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення апеляційного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У листопаді 2013 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що за договором про надання споживчого кредиту від 04 березня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 219 000 грн зі сплатою 13,90 % річних та кінцевим терміном повернення не пізніше 04 березня 2015 року.

Виконання кредитного зобов'язання забезпечено іпотекою житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 за договором від 04 березня 2008 року, укладеним із ОСОБА_5; та порукою ОСОБА_4 за договором від 04 березня 2008 року.

Внаслідок порушення позичальником строку та порядку погашення кредиту станом на 16 січня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 345 567, 19 грн, яку банк просив стягнути із відповідачів.

Рішенням Коростишівського районного суду Житомирської області від 19 березня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно із ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 345 567, 19 грн, із яких: 150 549, 89 грн - тіло кредиту, 141 699, 81 грн - проценти, 27 553, 44 грн - пеня за прострочення тіла кредиту, 25 764, 05 грн - пеня за прострочення сплати процентів. Вирішено питання про судові витрати. В іншій частині вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення про відмову у позові за пропуском строку позовної давності.

У касаційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Встановлено, що 04 березня 2008 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 219 000 грн зі сплатою 13, 90 % річних та кінцевим терміном повернення не пізніше 04 березня 2015 року. Повернення кредиту визначено щомісячними платежами.

Виконання кредитного зобов'язання забезпечено іпотекою житлового будинку та земельної ділянки по АДРЕСА_1 за договором від 04 березня 2008 року, укладеним із ОСОБА_5; та порукою ОСОБА_4 за договором від 04 березня 2008 року.

За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України).

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України).

Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Відповідач заявив про застосування наслідків пропуску строків позовної давності до вимог банку у суді першої інстанції.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (ч. 5 ст. 261 ЦК України).

Якщо умовами договору (графіком погашення кредиту) встановлено окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а тому й початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже, якщо за умовами договору погашення кредиту повинне здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, то початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником цього зобов'язання.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредиту, погашення якого відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах від 6 листопада 2013 року № 6-116цс13, 19 березня 2014 року № 6-20цс14, 18 червня 2014 року № 6-61цс14, 03 червня 2015 року № 6-31цс15, 30 вересня 2015 року № 6-154цс15, 02 грудня 2015 року № 6-249цс15).

Аналіз наведених норм свідчить про те, що на підставі заяви про застосування позовної давності (за умови, що зміст спірних правовідносин не передбачає збільшення тривалості позовної давності порівняно із загальним строком) кредитна заборгованість зі тілом кредиту та процентами підлягає стягненню за останні календарні три роки перед зверненням кредитора до суду, а стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду у межах строку позовної давності за основною вимогою.

При цьому право вимагати повернення щомісячних прострочених платежів у кредитора виникає за обставин, якщо ним дотримано строк давності за вимогами про повернення кредиту в цілому.

Із позовом, що розглядається, банк звернувся 25 листопада 2013 року (згідно відбитку календарного штемпеля поштового відділення про прийняття конверта банку для пересилання).

Перевіряючи правильність застосування норм закону про позовну давність до спірних правовідносин судом першої інстанції, апеляційний суд дійшов правильного висновку про те, що перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Разом з тим, суд не звернув уваги на те, що перебіг позовної давності щодо повернення кредиту у цілому обчислюється із дня настання строку виконання основного зобов'язання, яким є строк виконання зобов'язання у повному обсязі (кінцевий строк повернення кредиту й платежів за ним) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково (висновки Верховного Суду України, викладені у постановах № 6-53цс14 від 17 вересня 2014 року, № 6-125цс14 від 17 вересня 2014 року).

Кінцевим строком повернення кредиту й платежів за ним сторонами визначено 04 березня 2015 року, правом на дострокове повернення кредиту банк скористався лише 19 вересня 2013 року, встановивши 32-денний строк з дня отримання вимоги для її задоволення. Таким чином, станом на 25 листопада 2013 року строк позовної давності до вимог банку про повернення кредиту в цілому не сплив, заявлені строки давності стосуються лише платежів, право на стягнення яких виникло поза межами трирічного строку перед зверненням до суду.

Колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що строк позовної давності у справі не перервався платежами у розмірі 4, 00 грн від 03 лютого 2011 року та 10 травня 2011 року, оскільки внесення цих платежів солідарними боржниками доказами не встановлено.

З наведених підстав рішення апеляційного суду скасовується на підставі повноважень, передбачених ст. 338 ЦПК України, із передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Житомирської області від 14 травня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

О.О. Дьоміна

Д.О.Остапчук