Провадження № 2/712/478/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 березня 2016 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі ТКАЧ А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за невиконання грошового зобовязання,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася з позовом до відповідача про стягнення інфляційних збитків та 3% річних за невиконання грошового зобовязання, посилаючись на те, що рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошові кошти, сплачені як поручителем на виконання кредитного договору в сумі 127 584,27 грн. та судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1275,84 грн., а всього 128 860,11 грн. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 20 травня 2013 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.04.2013 року залишено без змін. Проте, до цього часу з моменту прийняття рішення судом, більше двох років, відповідачем не сплачено борг взагалі, реально зобовязання не виконано жодним чином навіть частково. З моменту набрання рішенням законної сили 20.05.2013 року пройшов вже 941 день, за весь цей час сума боргу значно змінилась в силу значної інфляції в країні. Тому для захисту свої прав та інтересів вважає на необхідне стягнути з ОСОБА_2 суму інфляційних збитків та 3% річних які становлять 110 791,69 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив суд стягнути з відповідача 110 791,69 грн. та судові витрати.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи, що 23 жовтня 2004 року між ним та позивачкою було зареєстровано шлюб. В період шлюбу між ним та позивачкою 11.04.2007 р. було укладено договір про надання споживчого кредиту №0 між АКІБ «Укрсиббанк» та ним на суму 30000 доларів США з терміном виконання зобов'язання до 10 квітня 2017 року. 26 серпня 2008 року шлюб між ними розірвано. З 18.05.2007 року по 26.08.2008 року, та з 26.08.2008 року по 18.05.2012 року сплачувались грошові кошти в погашення тілу кредиту за договором споживчого кредитування. В 2012 року ОСОБА_1 подала позов про стягнення коштів по кредитному договору від 11.04.2007 №0 р між АКІБ «Укрсиббанк» та ним. Рішенням Соснівського районногосуду м. Черкаси від 30.06.2012 року в задоволенні позовних вимог, а саме стягнення 107058,56 грн.відмовлено в повному обсязі. Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області апеляційну скаргуОСОБА_1 з приводу рішення, залишено без змін.В грудні 2012 року ОСОБА_1 подала повторний позов про стягнення коштів по кредитному договору. Проте під час розгляду цивільної справи 19.03.2013 року ОСОБА_1 без попередження, сплатила грошові кошти за ОСОБА_2 по кредитному договору №0 в розмірі 127 584,27 грн. Вважає, що відносини між ним та позивачкою не носять характеру грошових, а стосуються виконання рішення суду , а тому до нрих не застосовується стаття 625 ЦК України. Просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами цивільного законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що згідно рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2013 року з відповідача на користь позивача стягнуто сплачені як поручителем на виконання кредитного договору кошти в сумі 127 584,27 грн. та судовий збір за подачу позову до суду в сумі 1275,84 грн., а всього 128 860,11 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Черкаської області від 20 травня 2013 року рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10.04.2013 року залишено без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на те, що між ним та позивачкою відсутні будь-які грошові зобовязання, а спір виник з приводу тривалого невиконання рішення суду.

Суд не погоджується із вказаними твердженнями виходячи з наступного.

Статтею 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобовязання і дія цієї статті поширюється на всі види грошових зобовязань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобовязань.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 Цивільного кодексу України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таким чином, з огляду на ч. 1 ст. 509 ЦК України та зміст Договору, останній є зобовязанням.

Дія статті 625 ЦК України поширюється на існування грошового зобовязання, яке існувало між сторонами до ухвалення судового рішення.

Як вбачається із рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 10 квітня 2013 року та ухвали апеляційного суду Черкаської області від 20 травня 2013 року, які в силу статті 61 ЦПК України мають преюдиційне значення для вирішення даної справи, ОСОБА_1 як поручитель за договором кредиту частково виконала зобовязання боржника ОСОБА_2 за кредитним договором № 0 від 11.04.2007 року укладеним між останнім та АТ «Укрсиббанк» у звязку з чим до неї як до поручителя перейшло право кредитора у цьому зобовязанні (договорі кредиту), в тому числі і ті, що забезпечували його виконання (ст. 556 ЦК України).

Згідно ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. «Підстави», про які йде мова у згаданій статті зазначені у ст.ст. 599, 600, 601, 604-609 ЦК України, якими у свою чергу не зазначено підставою припинення зобовязання - ухвалення рішення суду про задоволення вимог кредитора.

Оскільки позивач набула статусу кредитора у зобовязанні, яке вона виконала за боржника, в даному випадку договорі кредиту, суд вважає, що правовідносини між сторонами є грошовими а тому застосування до них статті 625 ЦК України є правомірним.

Загальна сума боргу, стягнута згідно з рішенням суду, складає 128 860,11 грн. Дані кошти відповідач позивачу не сплатив.

Суд погоджується із розрахунком інфляційних з 20.05.2013 року і до 17.12.2015 року, та трьох відсотків річних, наведеним позивачем, а саме - 100 814,74 грн. та 9976,95 грн. відповідно.

Таким чином за вказаний період не сплати боргу, стягнутого рішенням суду першої інстанції та не повернутого відповідачем має бути стягнута сума інфляційних збитків у розмірі 100 814,74 грн. та сума трьох відсотків річних, в розмірі 9 976,95 гри., що разом складає 110 791.69 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до наданої позивачем квитанції розмір витрат на по сплаті судового збору складає 1107,93 грн., які і підлягають до стягнення з відповідача на її користь.

Керуючись ст.ст.10, 60, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 526, 589, 590, 629, 651 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 інфляційні збитки за прострочення виконання грошового зобовязання в сумі 100 814,74 грн., три відсотки річних за користування грошовими коштами в сумі 9 976,95 грн. за період з 20.05.2013 року по 17.12.2015 року, а всього 110 791,69 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 1 107,93 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ: