Єдиний унікальний номер №243/8207/16-ц
Номер провадження №2/243/4054/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

(заочне)

«30» листопада 2016 року м. Словянськ

Словянський міськрайонний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Чемодурової Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Слов'янська цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах своєї недієздатної дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення, -

В С Т А Н О В И В:

05 жовтня 2016 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах своєї недієздатної дочки ОСОБА_2 звернулась до суду з дійсним позовом до відповідача. На обґрунтування заявлених вимог зазначила, що ОСОБА_2 на підставі рішення Словянського міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року про визнання права власності в порядку спадкування, належить житловий будинок з надвірними будовами №12 по вул.Тургенєва, на земельній ділянці 598 кв.м. у м.Словянську, автомобіль ВАЗ №112332, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію АНС №112332, видане 22 листопада 2007 року Центром ДАІ 1417, двигун 79, кузов ХТА 6065, після померлого 01 червня 2014 року ОСОБА_4 батько недієздатної ОСОБА_2, опікуном якої є вона. Рішенням Словянського міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року вона визнана опікуном недієздатної ОСОБА_2, яка є єдиним спадкоємцем першої черги по закону на спадщину померлого батька.

Однак ОСОБА_2 та вона, як її опікун, не мають можливості розпоряджатися своїм власним майном, оскільки ОСОБА_3 не впускає їх до будинку. 01 червня 2016 року рішенням Апеляційного суду Донецької області ОСОБА_3 відмовлено в задоволенні її позовних вимог про встановлення факту проживання та надання права на спадщину після померлого 01 червня 2014 року ОСОБА_4 Вона з донькою неодноразово намагалися потрапити до будинку, але ОСОБА_3 замикала двері на внутрішні засоби.

Просила зобовязати ОСОБА_3 не чинити їй та її недієздатній дочці ОСОБА_2 перешкод у користуванні будинком з надвірними будовами №12 по вул.Тургенєва, на земельній ділянці 598 кв.м. у м.Словянську Донецької області та автомобілем марки ВАЗ №112332, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію АНС №112332, видане 22 листопада 2007 року Центром ДАІ 1417, двигун 79, кузов ХТА 6065.

Вселити ОСОБА_2 та її як її опікуна в будинок з надвірними будовами №12 по вулиці Тургенєва, на земельній ділянці 598 кв.м. у м.Словянську Донецької області.

В судове засідання позивач ОСОБА_1, будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи, не зявилася, суду надано заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_3 належним чином повідомлена про час та дату розгляду справи, шляхом судових повісток в залу суду не зявилася (а.с.22; 25; 30).

Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.

Дослідивши надані докази і вивчивши матеріали справи, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) установив наступне.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії І-НО №790816 ОСОБА_4 помер 01 червня 2014 року, актовий запис №844 (а.с.7).

Як вбачається зі свідоцтва про народження серії №І-НО №057599, ОСОБА_2 народилася 25 лютого 1984 року, її батьками зазначені ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.8).

Відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду від 18 грудня 2014 року, ОСОБА_2 визнано недієздатною та встановлено опіку над нею, призначено їй опікуна ОСОБА_1 (а.с.9-12).

Згідно рішення Апеляційного суду Донецької області від 01 червня 2016 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1, яка діє в інтересах ОСОБА_2 про встановлення факту сумісного проживання та надання права на спадщину відмовлено (а.с.14-15).

Відповідно до рішення Словянського міськрайонного суду від 08 вересня 2016 року, визнано за ОСОБА_2 право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого 01 червня 2014 року, житловий будинок з надвірними будовами №12 по вул.Тургенєва у м.Словянську Донецької області, на автомобіль марки ВАЗ 211540-110-20, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію АНС №112332, видане 22 листопада 2007 року Центром ДАІ 1417, двигун 79, кузов ХТА 6065 (а.с.16-17).

Згідно довідки до акта огляду МСЕК серії 10ААА №426768, ОСОБА_2 є інвалідом з дитинства до 18 років безстроково, потребує в постійному сторонньому догляді та нагляді (а.с.18).

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В ч. 1 ст.58 ЦПК України зазначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

За змістом ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ч. 1 ст.179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Факт того, що відповідач перешкоджає позивачу у користуванні житловою площею в будинку № 12 по вул.Тургенєва у м. Словянську Донецької області підтверджується зверненням позивача до правоохоронних органів, відповідь на який, з рекомендацією звернутись до суду в приватному порядку, вона отримала 01 жовтня 2016 року за вих. №20175/303/01 (ЖЄО-24644) (а.с.27).

Як вбачається з витягу Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №73871079 від 24 листопада 2016 року, житловий будинок №12 по вул.Тургенєва у м.Словянськ належить ОСОБА_2 (а.с.28).

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Позивач зазначає, що її недієздатна дочка ОСОБА_2 є власником спірного житлового будинку, що підтверджено письмовими доказами.

Відповідно до ч.1 ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 1 ст.319 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобовязано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом вселення.

Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах своєї недієздатної дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення підлягають задоволенню у повному обсязі.

Питання про стягнення понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з судового збору.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в інтересах своєї недієздатної дочки ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про усунення перешкод в користуванні власністю, вселення - задовольнити повністю.

Зобовязати ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2, та її недієздатній дочці ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_3, перешкод у користуванні будинком з надвірними будовами №12 по вул.Тургенєва, на земельній ділянці 598 кв.м. у м.Словянську Донецької області та автомобілем марки ВАЗ №112332, державний номер НОМЕР_1, свідоцтво про реєстрацію АНС №112332, видане 22 листопада 2007 року Центром ДАІ 1417, двигун 79, кузов ХТА 6065.

Вселити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ІПН: НОМЕР_3 та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_2, як її опікуна, в будинок з надвірними будовами №12 по вулиці Тургенєва, на земельній ділянці 598 кв.м. у м.Словянську Донецької області.

Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана до суду протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Н.О.Чемодурова