Справа № 371/1783/15-ц Головуючий у І інстанції Пархоменко В. М.
Провадження № 22-ц/780/5880/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 49 30.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Миронівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини,

ВСТАНОВИЛА:

У жовтні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з 2002 року з відповідачем по справі ОСОБА_2 проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу. 26 липня 2006 року у неї народився син ОСОБА_4. Запис про батька дитини було здійснено за заявою ОСОБА_2, який визнав себе батьком дитини.

У 2008 році сторони припинили спільне проживання, дитина проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Після припинення шлюбних відносин відповідач перестав надавати матеріальну допомогу на утримання сина.

Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина ОСОБА_4 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Миронівського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року позов задоволено

Стягнуто з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, не працюючого на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 15 жовтня 2015 року до повноліття дитини.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та в задоволені позову відмовити, посилаючись на неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції в порушення вимог ст. 121,125 СК України не встановив факт походження дитини від батька. Зазначає, що запис про батька дитини в актовому записі про народження дитини вчинено на підставі ст. 135 СК України за вказівкою матері.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав:

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Розглядаючи вказаний спір та задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив із того, що відповідно до вимог ст. 182 СК України відповідач є батьком дитини ОСОБА_4 та зобовязаний його утримувати.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції з наступних підстав:

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який 13 лютого 2001 року було розірвано (а.с. 5). Після розірвання шлюбу ОСОБА_3 своє прізвище не змінювала.

26 липня 2006 року у позивачки народивася син ОСОБА_4.

З матеріалів справи вбачається, що у свідоцтві про народження батьком ОСОБА_4 записаний ОСОБА_2. (а.с.6)

Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Відповідно до листа Уманського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану № 205/08-03-04-09 від 23 вересня 2016 року реєстрація народження ОСОБА_4 проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України (за вказівкою матері) (а.с. 41).

Відповідно до ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду.

Сторонами спільна заява батьків, щодо походження дитини, ОСОБА_4 не подавалась, відсутнє і рішення суду щодо встановлення походження ОСОБА_4 від ОСОБА_2

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції не з`ясував, чи дійсно відповідач є батьком ОСОБА_4

Відповідно до п.3 ч.1 ст.309 ЦПК України однією з підстав для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи.

Рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Миронівського районного суду Київської області від 17 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

В задоволені позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: