АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа № 643/9295/13 Головуючий суддя І інстанції Горбунова
Провадження № 22-ц/790/192/16 Суддя доповідач Карімова Л.В.
Категорія: Спори, що виникають із договорів купівлі-продажу
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного

суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: Бурлака І.В.,

Яцини В.Б.,

за участю секретаря Маковецької О.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2013 року по справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Кей-Колект» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИЛА:

У червні 2013 року ТОВ «Кей-Колект» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову посилалося на те, що 18 жовтня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком (АКІБ) «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство (ПАТ) «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 укладено кредитний договір, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 30 000,00 доларів США зі сплатою 13,4 % річннх та терміном повернення не пізніше 18 жовтня 2017 року. Для забезпечення внконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_4 укладений договір поруки, за яким поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

13 лютого 2012 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу №2, згідно якого відбулося відступлення права вимоги, в тому числі й за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року. В даному випадку уci права кредитора за вищевказаним договором належать ТОВ «Кей-Колект».

Оскільки боржник ОСОБА_3 належним чином не виконував свої зобов'язання за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року, утворилась заборгованість в poзмipi 26 012,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 квітня 2013 року становить 207 914,23 грн., яку позивач просив стягнути солідарно як з боржника ОСОБА_6, так i з поручителя ОСОБА_4

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2013 року позов задоволено та стягнуто на користь ТОВ «Кей-Колект» солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суму боргу за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року у poзмipi 207 914,23 грн., а також в рівних частках з відповідачів стягнуто судові витрати в розмірі 2079,14 грн.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2014 року рішення

районного суду скасовано та ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ТОВ «Кей-Колект».

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 05 листопада 2014 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 17 червня 2014 року скасовано, справу передано на новий розгляд до апеляційного суду.

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року рішення Московського районного суду м. Харкова від 25 листопада 2013 року скасовано та ухвалено нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 05 вересня 2015 року рішення Апеляційного суду Харківської області від 10 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

При новому розгляді справи колегія суддів відповідно до ч.4 ст. 338 ЦПК України враховує висновки і мотиви, з яких скасовані рішення суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, недоведеність тих обставин, які суд вважав встановленими, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2013 року, та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову.

Представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4 в суді апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги за заявленими підставами.

Вислухавши пояснення учасників процесу, що з'явилися до суду апеляційної інстанції, перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову та стягуючи на користь ТОВ «Кей-Колект» солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_4 суму боргу за кредитним договором від 18 жовтня 2007 року у poзмipi 207 914,23 грн., суд першої інстанції виходив з того, що на порушення умов кредитного договору боржник ОСОБА_3 належним чином не виконував свої зобов'язання по погашенню кредиту, а доводи відповідача на відсутність у справі доказів про його попередження про відступлення права вимоги не є підставою відповідно до вимог ч.3 ст. 91, ст. 1079 ЦК України для відмови у задоволенні позову.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на законі та матеріалах справи.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згдно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій ocoбi за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що i правочин, на підставі якого виникло зов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи 18 жовтня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у poзмipi 30 000,00 доларів США зi сплатою 13,4 % річних до 18 жовтня 2017 року.

В забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором 18 жовтня 2007 року між банком та ОСОБА_4 був укладений договір поруки, за яким поручитель і боржник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Строк дії договору поруки визначений строком дії основного зобов'язання, і порука не визнана припиненою з підстав, передбачених ст. 559 ЦК України.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником ОСОБА_3 умов кредитного договору утворилась заборгованість в poзмipi 26 012,04 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 квітня 2013 року становило 207 914,23 грн.

13 лютого 2012 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» був укладений договір факторингу№2, згідно з яким останнє набуло право вимоги до відповідачів як за основним договором, так i за договором забезпечення.

Виписка договору факторингу №2 від 13.02.2012 р. та договір відступлення прав вимоги за договорами іпотеки від 13.02.2013 р. з додатками до цих договорів надані представником ТОВ «Кей-Колект» до суду та досліджені останнім ( а.с. 167-184 т.2). Зазначені договори за формою і змістом відповідають вимогам ст.ст. 1077-1080 ЦК України.

Укладаючи договір відступлення права вимоги, банк i фактор не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав i обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, тому до останнього перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі i на умовах, що існували на момент переходу цих прав, включаючи установлені договором правила щодо валюти кредитування (ст.ст. 513, 514. 516, 517, 1078,1082 , 1084 ЦК України).

Тобто, належним виконанням зобов'язання з боку боржника є повернення кредиту у строки, poзмipi та у валюті, що були визначені кредитним договором.

У зв'язку з чим доводи апеляційної скарги на те, що судом першої інстанції не враховано, що згідно відповіді Національного банку України від 15.08.2013 р. останній не надавав ТОВ «Кей-Колект» генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, тому позивач не має повного обсягу правоздатності, колегія суддів вважає безпідставними.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що судом першої інстанції не враховано, що відсотки за кредитним договором штучно збільшені позивачем на 1,6% річних, оскільки за фактичним розрахунком позивач вираховував кількість днів не відповідно до умов кредитного договору, а розраховував кількість календарних днів, колегія суддів також вважає безпідставними.

Як вбачається з заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 24 березня 2014 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3 до АКІБ «УкрСиббанк», третя особа ТОВ «Кей-Колект» про визнання кредитного договору № 0 від 18.10.2007 року недійсним, в тому числі й з вищевказаних підстав(а.с. 194-196 т.1).

Представник ОСОБА_3 ОСОБА_4 пояснив в судовому засіданні апеляційної інстанції, що вказане рішення суду набуло законної сили та не скасовано у встановленому законом порядку.

Відповідачами не надано доказів, які б відповідно до вимог ст.ст. 11,58-60 ЦПК України свідчили б про те, що боржник відповідно до вимог ст. 1082 ЦК України виконав грошові вимоги банку щодо погашення кредитної заборгованості або факторові - ТОВ «Кей-Колект».

Питання щодо місячних платежів погашення кредиту та застосування до виниклих правовідносин вимог ст.ст. 257-262 ЦК України судом першої інстанції не перевірялося, оскільки застосування наслідків спливу позовної давності, передбачених ч.4 ст. 267 ЦК України відповідачами не заявлялося.

Доводи апеляційної скарги по суті зводяться до переоцінки наданих сторонами доказів та незгоди з висновками суду першої інстанції по оцінці цих доказів та особового тлумачення апелянтом норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини.

Оскільки судом першої інстанції відповідно до ст.212 ЦПК України надана правильна правова оцінка доказам по справі, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п.1.ч.1 ст. 307, ст. ст. 308, 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Рішення Московського районного суду міста Харкова від 25 листопада 2013 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання цією ухвалою законної сили.

Головуючий:

Судді: