Суддя Клименко А. М.
Справа № 644/7975/16-ц
Провадження № 2/644/3037/16
Справа № 644/7975/16-ц
Рішення

Іменем України

02 грудня 2016 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Клименка А.М.,

при секретарі Литвиненко А.Л.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тролейбусне депо № 3» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до КП «Тролейбусне депо № 3» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу і просив поновити його на посаді кондуктора громадського транспорту в КП «Тролейбусне депо № 3», стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 2578 грн. 26 коп., та зобов'язати відповідача відшкодувати йому моральну шкоду в розмірі 1000 грн. посилаючись на те, що він був прийнятий на роботу на посаду кондуктора громадського транспорту до КП «Тролейбусне депо № 3» і наказами № 950-вк і № 951-вк від 05 вересня 2016 року з 18 серпня 2016 року звільнений з займаної посади на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. Позивач вважав своє звільнення незаконним, оскільки з наказами про прийняття на роботу і звільнення з роботи його ознайомлено не було і в період з 19 серпня 2016 року до 05 вересня 2016 року він не був відсутній на роботі, щодня приходив до депо, але весь цей час був у резерві і маршрутний лист на нього не виписувався, за час роботи зауважень та доган не мав, прогулу не здійснював.

В судовому засіданні позивач позов підтримав і вточнив позовні вимоги вказавши, що просить поновити його на посаді кондуктора громадського транспорту в КП «Тролейбусне депо № 3» як за основним місцем роботи, так і за сумісництвом.

Представники відповідача в судовому засіданні позов не визнали, надали пояснення, які цілком співпадають з письмовим відзивом відповідача на позовну заяву, згідно якого позивача ОСОБА_1 було прийнято на роботу до КП «Тролейбусне депо № 3» наказом № 650-вк від 03 липня 2015 року кондуктором громадського транспорту як на основну роботу, так і за сумісництвом. За час роботи у КП «Тролейбусне депо № 3» до позивача неодноразово застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: наказами № 160-вк від 23 лютого 2016 року, № 485-вк від 01 червня 2016 року, № 589-вк від 22 червня 2016 року та № 864-вк від 16 серпня 2016 року ОСОБА_1 було оголошено догани за відсутність на робочому місці протягом встановленого строку (прогули без поважних причин). Зі згоди профспілкової організації наказами № 950-вк та № 951-вк від 05 вересня 2016 року ОСОБА_1 було звільнено з основної роботи та роботи за сумісництвом за відсутність на робочому місці без поважних причин 15 серпня 2016 року з 09 години до 17 години і в період часу з 19 серпня 2016 року до 05 вересня 2016 року. Вимоги діючого законодавства про працю при звільненні позивача ОСОБА_1 з роботи адміністрацією підприємства було дотримано повністю.

Вислухавши позивача, представників відповідача, свідка, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного…

Судовим розглядом встановлено, що наказом № 650-вк від 03 липня 2015 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до КП «Тролейбусне депо № 3» (а.с. 19) на посаду кондуктора громадського транспорту за основним місцем роботи. В подальшому ОСОБА_1 також було прийнято на роботу до КП «Тролейбусне депо № 3» (а.с. 19) на посаду кондуктора громадського транспорту і за сумісництвом. Зазначені обставини визнані сторонами і у відповідності до положень ст. 61 ЦПК України доказування не вимагають.

За час роботи у КП «Тролейбусне депо № 3» позивача ОСОБА_1 адміністрацією підприємства було неодноразово притягнуто до дисціплінарної відповідальності за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку, а саме: за відсутність на робочому місці протягом встановленого строку. Так, наказами № 160-вк від 23 лютого 2016 року, № 485-вк від 01 червня 2016 року, № 589-вк від 22 червня 2016 року та № 864-вк від 16 серпня 2016 року ОСОБА_1 було оголошено догани за відсутність на робочому місці протягом встановленого строку, тобто за прогули без поважних причин (а.с. 23-26).

Згідно з актами про відмову від ознайомлення з наказами від 23 лютого 2016 року, 01 червня 2016 року, 22 червня 2016 року, складеними начальником відділу експлуатації ОСОБА_4, інспектором з кадрів ОСОБА_5 та начальником маршруту ОСОБА_6, позивач відмовився від ознайомлення з наказами про застосування до нього дисциплінарного стягнення та від надання пояснень за вказаними фактами (а.с. 27-29).

Рапортами начальника відділу експлуатації (ВЕ) ОСОБА_4, диспетчера ОСОБА_7 та актом комісії у складі начальника відділу експлуатації, табельника відділу кадрів та нарядника поїзних бригад ВЕ встановлено, що 12 серпня 2016 року ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці з 15 години 02 хвилин до 19 години 23 хвилин (а.с. 30, 31, 33).

15 серпня 2016 року позивач був відсутній на робочому місці з 08 години до 17 години, про що начальником відділу експлуатації (ВЕ) ОСОБА_4 та диспетчером ОСОБА_8 були складені рапорти, а комісією у складі начальника відділу експлуатації, табельника відділу кадрів та нарядника поїзних бригад ВЕ складено акт про відсутність на робочому місці (а.с. 30, 32, 35).

Відповідно до пояснень ОСОБА_1 12 серпня 2016 року у другій половині своєї зміни та 15 серпня 2016 року він був відсутній на робочому місці у звязку з сімейними обставинами, за вищевказаний період лікарняних листів або інших документів, які б підтверджували його відсутність на роботі, надати не може, оскільки не має (а.с. 36).

Зважаючи на численні порушення позивачем трудової дисципліни, керівництвом КП «Тролейбусне депо № 3» було внесено подання до профспілкового комітету підприємства з проханням надати згоду на звільнення позивача як члена профспілкового органу на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України з основного місця роботи і з роботи за сумісництвом (а.с. 37).

18 серпня 2016 року первинною профспілковою організацією підприємства було проведено засідання та надано згоду на звільнення ОСОБА_1 за допущений ним 15 серпня 2016 року прогул без поважних причин з посади кондуктора громадського транспорту відділу експлуатації як з основного місця роботи, так і з місця роботи за сумісництвом (а.с. 38, 39).

В подальшому позивач був відсутній на робочому місці з 19 серпня 2016 року по 05 вересня 2016 року, що встановлено рапортом табельника ОСОБА_9 від 31 серпня 2016 року, рапортом начальника відділу кадрів ОСОБА_10 від 05 вересня 2016 року, актом про відсутність на робочому місці від 05 вересня 2016 року, складеним начальником ВЕ ОСОБА_4, начальником маршруту ОСОБА_6 та інженером відділу експлуатації ОСОБА_11 (а.с. 40, 41, 43).

Наказом № 950-вк від 05 вересня 2016 року позивача ОСОБА_1 з 18 серпня 2016 року було звільнено з посади кондуктора громадського транспорту на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин) (а.с. 21).

Наказом № 951-вк від 05 вересня 2016 року позивача ОСОБА_1 з 18 серпня 2016 року було звільнено з посади кондуктора громадського транспорту за сумісництвом на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України (за прогул без поважних причин) (а.с. 22).

Відповідно до положень п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом лише у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 був відсутній на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, а саме: 15 серпня 2016 року з 08 години до 17 години та з 19 серпня 2016 року по 05 вересня 2016 року.

Суд не приймає до уваги посилання позивача ОСОБА_1 на те, що 15 серпня 2016 року він прогулу не вчиняв, так як не повинен був виходити на роботу, оскільки це ствердження позивача спростовується графіком роботи кондукторів маршруту № 34 за серпень 2016 року, відповідно до якого 15 серпня 2016 року для кондуктора ОСОБА_1 було робочим днем і тривалість робочого часу в цей день становила для нього 8 годин 32 хвилини (а.с. 55). Згідно відомості електронної реєстрації робочого часу робітників КП «Тролейбусне депо № 3» 15 серпня 2016 року прибуття кондуктора ОСОБА_1 на територію підприємства не зареєстровано (а.с. 58).

Відповідно до графіків роботи кондукторів за серпень та вересень 2016 року в період з 19 серпня 2016 року до 05 вересня 2016 року кондуктор ОСОБА_1 повинен був відпрацювати загалом 11 робочих днів (а.с. 54, 55). Як вбачається з відомості електронної реєстрації робочого часу робітників КП «Тролейбусне депо № 3» в період з 19 серпня 2016 року до 05 вересня 2016 року прибуття кондуктора ОСОБА_1 на територію підприємства зареєстровано не було (а.с. 59 76). На підставі цих доказів суд дійшов висновку, що ствердження позивача ОСОБА_1 про те, що в цей період він кожного робочого дня перебував на роботі, але не працював, оскільки знаходився у резерві, дійсності не відповідають і тому до уваги судом не приймаються.

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Таким чином, перевіривши доводи позивача, вивчивши та оцінивши надані сторонами докази, розглянувши справу в межах заявлених позивачем вимог, суд дійшов висновку про відсутність порушень діючого законодавства з боку відповідача при звільненні позивача і, як наслідок цього, відсутність підстав для поновлення позивача на роботі, задоволення вимог про середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід віднести за рахунок держави.

Відповідно до ст. ст. 10, 11, 15, 88, 209, 212, 215 ЦПК України, ст. 40 КЗпП України, суд -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 до Комунального підприємства «Тролейбусне депо № 3» про поновлення на роботі та виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Харківської області через районний суд.

Суддя: