Справа № 495/7955/16-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 листопада 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: судді Заверюха В.О.,

при секретарі - Червинській І.В.,

за участю позивача ОСОБА_1 представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3 представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Білгород-Дністровському Одеської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 звернулася до Білгород-Дністровського міськарйонного суду Одеської області з позовом, в якому просила суд стягнути з відповідача на її користь суму боргу за договором позики у розмірі 3000 доларів США та 3960 доларів США, як 3 відсотки щомісячний за користування грошовими коштами.

В обґрунтування позову ОСОБА_5 зазначила, що 11.12.2012 року вона за договором позики, який було викладено в письмовій розписці надала у борг ОСОБА_3 3000 доларів США зі сплатою останнім 3 -х відсотків щомісячно.

Також позивач зазначає у письмовій розписці від 11.12.2012 року, яка підтверджує факт отримання відповідачем 3000 доларів США не зазначено термін повернення вказаних коштів, у зв'язку з чим, так як відповідач не виконував взяті на себе зобов'язання, нею, 22.08.2016 року, на адресу позивача, було направлено письмову вимогу про повернення боргу разом сумою відсотків за весь період користування грошовими коштами, на яку вона отримала негативну відповідь з боку відповідача, у зв'язку з чим і звернулася до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач та представник позивача позов підтримали, просили його задовольнити.

Відповідач та його представник позов не визнали у повному обсязі, просили у його задоволенні відмовити.

При цьому відповідач зазначив, що дійсно 11.12.2012 року він за договором позики, який було викладено в письмовій розписці взяв в борг у позивач 3000 доларів США зі сплатою 3 -х відсотків щомісячно. Відповідач в судовому засіданні також не заперечував що отримав вказані вище кошти, погодившись із умовами позивача.

Вважаючи позов не обґрунтованим, відповідач та представник відповідача наголошували на тому що відповідач у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання перед позивачем, відповідно до письмової розписки від 11.12.2012 року, повернувши усі кошти разом з відсотками.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

Статтею 626 ЦК України обумовлюється, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору».

Згідно до вимог ч. 2 ст. 639 ЦК України - якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми.

У відповідності до вимог ч. 1 ст. 627 ЦК України - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно зі ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Статтею 1048 ЦК України встановлено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

У разівідсутностііншоїдомовленостісторінпроцентивиплачуютьсящомісяця до дня повернення позики.

Так в судовому засіданні встановлено, а також підтверджено письмовими матеріалами справи, що 11.12.2012 року позивач за договором позики, який було викладено у формі письмової розписки надала у борг відповідачу у розмірі 3000 доларів США з обов'язком сплати останнім 3 -х відсотків щомісячно. (а.с.7)

Факт отримання грошових коштів за вказаною розпискою та на вказаних у ній умовах відповідачем у судовому засіданні не заперечувалося.

Також слід зазначити, що у наданій позивачем розписці сторонами не обумовлений термін, у який відповідач мав би повернути вказані кошти.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором.

Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором.

Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.

Як було встановлено під час розгляду судом справи, а також підтверджено письмовими доказами, які в ній містяться, та не заперечувалося сторонами, позивач, 22.08.2016 року надіслала відповідачу письмову вимогу про повернення позики, за зазначеною вище розпискою, в якій просила повернути їй борг у розмірі 6160 доларів США, з яких 2500 доларів це гроші, які були передані відповідачу за розпискою, а 3660 доларів США це проценти, які відповідач мав сплачувати. (а.с8) Дана письмова вимога була направлена відповідачу за адресою його проживання, цінним листом з повідомленням. (а.с.9)

Слід зазначити, що як у своєму позові так і вказаній вище письмовій вимозі про повернення позики, позивач вказує на те, що відповідачем будо поверну їй частину боргу за розпискою, у розмірі 500 доларів США.

Також під час розгляду справи, судом встановлено, що, відповідач отримавши зазначену письмову вимогу позивача про повернення позики 07.09.2016 року, 21.09.2016 року на адресу позивача надіслав лист, в якому вказував на те, що ним повністю виконані зобов'язання, щодо повернення боргу. (а.с.10)

В судовому засіданні позивач також наполягав на тому, що повністю розрахувався з позивачем за розпискою від 11.12.2012 року.

Згідно ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом неодноразово в ході розгляду справи відповідачу роз'яснювався обов'язок доводити обставини на які він посилаються, але ж незважаючи на це, ним не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували, обставини, якими обґрунтовуються заперечення проти позову, а саме, про те, що відповідач у повному обсязі повернув позивачу борг. При цьому відповідач зазначив, що перебуває з позивачем в доволі дружніх та стосунках і не думав про те, що від неї необхідно брати будь-які розписки під час повернення коштів.

Згідно з положеннями ст. 545 ЦК України прийнявши виконання зобов'язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі.

Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку.

У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора.

Під час розгляду справи представник позивача надавала суду для огляду оригінал розписки від 11.12.2012 року, а відповідач у свою чергу не заперечував що даний оригінал зберігається у позивача.

Таким чином суд дійшов до висновку, що відповідач зобов'язаний виконати взяті на себе зобов'язання, щодо повернення позивачеві боргу за договором позики та процентів обумовлених у ньому.

Разом з тим, суд не погоджується з сумою грошових коштів, які просить стягнути позивач з відповідача, адже, як було зазначено вище, та встановлено під час розгляду справи, що відповідачем було повернуто позивачу 500 доларів США за зазначеною вище розпискою, а отже сума боргу на час розгляду справи складає 2500 доларів США та 3660 доларів США процентів обумовлених договором позики, що в цілому становить 6160 доларів США.

Суд цілком погоджується з тим розрахунком заборгованості які містяться у письмовій вимозі позивача про повернення позики.

Саме з урахуванням викладених обставин, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 88, 209, 214-215, 218 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_5 6160 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_3 користь ОСОБА_5 суму судового збору у розмірі 1670 грн. 56 коп.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: