Справа № 570/3968/14-ц
Номер провадження 2/570/1386/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Кушнір Н.В.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3,

третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4

її представника адвоката ОСОБА_5

при секретарі судового засідання Бардабуш В.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.П.Могили 24) цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно,

і за позовом третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в :

у зв'язку з тим, що після смерті 11 квітня 2012 року їх двоюрідної тітки ОСОБА_7 відкрилася спадщина на спадкове майно у вигляді двох земельних ділянок з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с.Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,4387 га та 0,0683 га, а також права на земельну частку (пай) у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства "Україна", які успадкував її двоюрідній брат, а їх батько ОСОБА_8, який вчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак в установленому порядку право власності на спадкове майно за собою не оформив у зв»язку зі смертю 30 листопада 2012 року, а вони є єдиними спадкоємцями за законом вищевказаного спадкового майна, оскільки їх матір ОСОБА_6 - відповідач по справі, від прийняття спадщини відмовилася, а самі вони спадщину прийняли вчасно, але не можуть отримати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі через втрату оригіналів правовстановлюючих документів, позивачі у поданій до суду 05 серпня 2014 року позовній заяві просять визнати за ними на підставі ч.4 ст.1266, ст.ст.1261, 1216-1218, 1267, 1274 ЦК України як спадкоємцями за законом за правом представлення права спільної часткової власності по ? частці за кожним на вказане майно.

Згідно позовних вимог третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_4, позов якої прийнятий до спільного розгляду з первісним позовом, вона просить встановити, що вона є двоюрідною племінницею по лінії двоюрідного брата, а її батька ОСОБА_9, померлого 25 грудня 2005 року, а також просить визнати за нею як спадкоємицею за законом п'ятої черги після смерті її двоюрідної тітки ОСОБА_7 право власності на 1/2 частину вищевказаного спадкового майна, що належала б її батьку ОСОБА_9, якби він був живий на момент смерті своєї двоюрідної сестри.

Всіх учасників цивільного процесу відповідно до ст.ст.74-76 ЦПК України належним чином повідомлено про час і місце розгляду справи, але позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_10 до суду не з»явилися, у поданих письмових заявах просять справу слухати у їх відсутність. Зважаючи на те, що явку сторін не визнано обов'язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення та доказів про правовідносини сторін, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення з приводу спору, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, дійшов висновку про можливість розглянути справу за відсутності учасників судового розгляду, які не з»явилися до суду.

В суді позивач-відповідач ОСОБА_1 первісний позов підтримав, позов третьої особи не визнав. Вказує, що його батько спадкував за своєю рідною матір'ю, яка є рідною тіткою померлої, та відноситься до спадкування родичів третьої черги згідно ст.1263 ЦК України. Третя особа відноситься до спадкування родичів п'ятої черги п'ятого ступеня споріднення, що підтверджується роз'ясненням Головного територіального управління юстиції у Рівненській області від 08 червня 2015 року №А-253-05/05 та роз'ясненнями від 15 липня 2015 року № П-253-05/п, де вказано: "двоюрідний брат (четвертий ступінь споріднення) та двоюрідна племінниця (п'ятий ступінь споріднення) відносяться до п'ятої черги спадкування". Покликання третьої особи щодо їх однакових прав на спадкування майна померлої не відповідає дійсності та суперечить ч.1 ст.1265 ЦК України.

По суті спору пояснив, що після смерті своєї двоюрідної сестри їх батько успадкував належне їй на момент смерті майно, оскільки її заповіт на спірне майно визнаний нікчемним з позовом батька. За життя він не встиг оформити свої спадкові права в установленому законом порядку. Батько є спадкоємцем за правом представлення після смерті своєї двоюрідної сестри. Після смерті батька він разом із сестрою ОСОБА_2 є його єдиними спадкоємцями, але вони не можуть отримати свідоцтва про право на спадщину, оскільки оригінали правовстановлюючих документів на земельні ділянки втрачено.

З приводу позову третьої особи зазначив, що суду не надано доказів того, що у ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є спільні родичі. Його бабу звали ОСОБА_11, по-батькові не пам'ятає, а про те, що ОСОБА_8 /його батько/ і ОСОБА_9 /її батько/ є рідними братами, йому невідомо.

Позивач-відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій позов підтримує, позов третьої особи не визнає.

Її представник адвокат ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснення позивача-відповідача ОСОБА_1 підтримала, вважає, що є достатні підстави для задоволення первісного позову і відмови в задоволенні позову третьої особи.

По суті спору зазначила, що позивачі-відповідачі є спадкоємцями за законом спадкового майна ОСОБА_7 за правом представлення після смерті свого батька ОСОБА_8, який спадщину після її смерті прийняв, але в установленому законом порядку не оформив свої спадкові права. Інші спадкоємці відсутні, а його дружина - мати позивачів-відповідачів на спадщину не претендує. Брат ОСОБА_8 - батько ОСОБА_4 не вступив у спадщину, так як помер до смерті спадкодавця ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_6 подала до суду заяву, в якій позов визнає, проти задоволення позову третьої особи заперечує.

Третя особа з самостійними вимогами ОСОБА_4 свій позов підтримала, зазначила, що вона та позивачі по справі є двоюрідними племінниками спадкодавця, при цьому позивачі спадкують після смерті свого батька як спадкоємці першої черги, а вона - відповідно до положень ч.ч.3, 6 ст.1266 ЦК України за правом представлення батька, оскільки при спадкуванні по прямій низхідній лінії право представлення діє без обмеження ступеня споріднення.

Зазначає, що їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через відсутність оригіналів документів на землю та необхідність встановлення родинних стосунків, а не через її неналежність до кола спадкоємців, які закликаються до спадкування.

Показала, що ОСОБА_7 є її двоюрідною тіткою, так само як і для позивачів-відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2, хоча позивач-відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні каже, що він її не знає, але ж він є її троюрідним братом та хрещеним батьком. Їх тітка ОСОБА_7 була одинокою, дітей не мала, тому вона претендує поряд із позивачами за первісним позовом на 1/2 частину в спадковому майні, яка належала б її батьку ОСОБА_9, у разі якби він був живий на момент смерті його двоюрідної сестри. Вона своєчасно звернулася в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини.

Представник третьої особи адвокат ОСОБА_5 позов третьої особи підтримала. Зазначила, що на підтвердження факту родинних відносин ОСОБА_4 та її двоюрідної тітки ОСОБА_7 надано достатньо доказів, зокрема і рішення суду, а тому їй належить 1/2 частина спадкового майна після смерті ОСОБА_7, що належала б її батьку, який помер ще до смерті тітки, а позивачі мають право на іншу 1/2 частину в спадковому майні, яка належала їхньому батьку, оскільки він пережив тітку. Нотаріус відмовив ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину через відсутність правовстановлюючих документів на земельні ділянки, а тому не заперечує проти часткового задоволення первісного позову та визнання права власності на 1/4 частину в спадковому майні за кожним із позивачів-відповідачів, а право власності на іншу 1/2 частину визнати за ОСОБА_4

Суд, заслухавши пояснення учасників цивільного процесу, визначивши юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.214 ЦПК Кодексу зобов»язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.16 цього кодексу звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захистуі в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України, діючи на засадах змагальності, повинен переконливими, належними та припустимими доказами довести правову та фактичну підставу заявлених ним вимог. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам та іншим особам, які беруть участь у справі, рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, сторони у справі скористались правовою допомогою.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рідними братом і сестрою та двоюрідними племінниками ОСОБА_7, яка померла 11 квітня 2012 року, що підтверджується копіями долучених до справи свідоцтв, а також рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 11 лютого 2014 року.

Належним їй будинком та земельною ділянкою для його обслуговування спадкодавець розпорядилася за життя, уклавши спадковий договір на користь ОСОБА_12 На її ж користь укладено і заповіт на спірне спадкове майно, який визнано недійсним рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 04 вересня 2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Рівненської області від 21 жовтня 2013 року, тому до спадкового майна ОСОБА_7 стало належати

- земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,4387 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 383438, виданий на підставі рішення Малошпаківської сільської ради від 28.10.2005 року № 185,

- земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташована в с.Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,0683 га, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 383437, виданий на підставі рішення Малошпаківської сільської ради від 28.10.2005 року № 185.

- право на земельну частку (пай) у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства "Україна" розміром 3,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала її померлій матері ОСОБА_13 на підставі Сертифікату РВ № 0056578 від 14 лютого 1997 року і стала належати їй відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 травня 2001 року Рівненською районною державною нотаріальною конторою, зареєстрованого у реєстрі № 2-516.

Після її смерті із заявами про прийняття спадщини звернулися: 15 травня 2012 року ОСОБА_4 згідно закону як племінниця, 24 липня 2012 року ОСОБА_1 згідно заповіту на грошові вклади, 14 вересня 2012 року ОСОБА_12 згідно заповіту на спірне майно, 05 жовтня 2012 року ОСОБА_8 згідно закону як двоюрідний брат.

Однак оформити спадкові права ОСОБА_8 не зміг, оскільки помер 30 листопада 2012 року, про що свідчить свідоцтво про смерть.

Після його смерті спадкоємцями за законом першої черги є його діти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - позивачі у справі, які отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 03 вересня 2013 року на частину спадкового майна, яке йому належало, а також дружина ОСОБА_6, однак вона від спадщини після чоловіка відмовилася на користь дітей, своєчасно подавши заяву до нотаріальної контори.

Позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки, які втрачені, про що опубліковане оголошення в газеті «Ого» №29 /1459/ від 31 липня 2014 року.

Крім того, у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_7 було відмовлено і ОСОБА_4 у зв'язку з непідтвердженням нею факту родинних відносин із спадкодавицею та відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, про що свідчить постанова державного нотаріуса Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_14 про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 762/02-31 від 03 квітня 2015 року.

Як стверджується її свідоцтвом про народження ІІ-ГЮ № 430436, свідоцтвом про шлюб І-ГЮ № 050530, свідоцтвом про смерть 1-ГЮ № 012363 ОСОБА_4 /дошлюбне прізвище ОСОБА_15/ народилася 01 листопада 1985 року, і її батьком вказаний ОСОБА_9, який помер 25 грудня 2005 року.

Її батько ОСОБА_9 народився 15 травня 1944 року та його матір'ю вказана ОСОБА_11 (замість по-батькові Станіславівна), що стверджується повторним свідоцтвом про народження І-ГЮ № 170946. Разом із тим, за документами його мати по-батькові Станіславівна, що стверджується заповітом від імені баби від 12 квітня 1991 року та свідоцтвом про смерть ОСОБА_16 від 28 березня 1999 р. I- ГЮ № 060680. Баба третьої особи ОСОБА_11 (до шлюбу ОСОБА_17) народилася 29 червня 1915 року і її батьками були ОСОБА_17 та ОСОБА_18, що стверджується витягом із актового запису від 25листопада 1931 року про одруження Відділу цивільного стану у Войцлавицях воєводства Люблінське.

Батьками ОСОБА_8 вказані ОСОБА_19 та ОСОБА_15 /ОСОБА_17/ ОСОБА_11. Вказані батьки разом з синами ОСОБА_20 /1939 р.н./ та ОСОБА_9 /1944 р.н./ в 1944 році були переселені з республіки Польша у Запорізьку область України.

ОСОБА_7 народилася 31 серпня 1955 року і її батьками у відповідному свідоцтві про її народження вказані ОСОБА_15 та ОСОБА_13. Тобто, рідна баба ОСОБА_4 - ОСОБА_15 (дошлюбне прізвище ОСОБА_17) ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 та батько спадкодавиці ОСОБА_7 - ОСОБА_15 були рідними братом та сестрою, а сама вона - її двоюрідною племінницею.

При цьому у документах її баби ОСОБА_11 вона вказувалася по-батькові "Станіславівна", а не Євстафіївна у зв'язку із різних відмінюванням імені прадіда "Євстахія", що також підтверджується рішенням Рівненського районного суду від 7 грудня 2001 року, яким встановлено факт родинних відносин між ОСОБА_7 та її батьком ОСОБА_21 як єдиною спадкоємицею.

Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до п.4 ст.1266 ЦК України (спадкування за правом представлення) двоюрідні брати та сестри спадкодавця спадкують ту частину спадщину, яка належала б за законом їхнім матері, батькові (тітці, дядькові спадкодавця), якби вони були живими на час відкриття спадщини. Застосування положень ст.1266 ЦК України можливе за умови, якщо спадкоємець першої-третьої черг спадкування за законом помер до відкриття спадщини.

У суду не виникло сумніву, що померлій ОСОБА_7 правомірно належали земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що розташовані в с.Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області площею 0,4387 га та 0,0683 га, а також право на земельну частку (пай) у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства "Україна". Її право на вказане майно ніким не оспорюється.

Згідно наявних у справі матеріалів спадкоємців першої черги спадкування за законом після її смерті не було: дітей вона не мала, одруженою не була, а батьки померли. Встановлено, що не було і спадкоємців другої черги (рідних братів та сестер вона не мала), а рідна тітка спадкодавця (третя черга) померла.

Після смерті ОСОБА_7 спадкоємцем за правом представлення у відповідності до положень ст.1266 ЦК України є ОСОБА_4 - донька ОСОБА_9 (двоюрідний брат спадкодавця), який помер задовго до відкриття спадщини , а тому його дочці належить 1/2 спадкового майна.

Висновок про те, що ОСОБА_8 є спадкоємцем п'ятої черги спадкування за законом відповідає положенням ст.1265 ЦК України: у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, а тому йому відповідно належала інша 1/2 частина спадкового майна.

Положення ст.1266 ЦК України про спадкування за правом представлення, на яку покликаються позивачі, не підлягають застосуванню до спадкових правовідносин, які склалися між ОСОБА_7, ОСОБА_8 та його дітьми, оскільки на момент відкриття спадщини спадкоємець ОСОБА_8 був живий, що виключає застосування вказаної норми права.

Оскільки він помер 30 листопада 2012 року і в межах 6-місячного строку подав заяву про прийняття спадщини (05 жовтня 2012 року) до районної державної нотаріальної контори Рівненської області після смерті ОСОБА_7 (11 квітня 2012 року), то відповідно до положень ст.1276 ЦК України: якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

З врахуванням того, що ОСОБА_8 належала 1/2 спадкового майна, то згідно вимог ст.ст.1265, 1276 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позивачам по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 належить по 1/4 спадкового майна.

Що стосується позовних вимог третьої особи про встановлення юридичного факту, то ця вимога вирішується в позовному провадженні, оскільки наявний спір про право на спадщину, а встановлення цього факту необхідне для вирішення питання по спадкуванню, оскільки від його вирішення залежить наявність чи відсутність її права на спадкування. ОСОБА_12 у випадку встановлення факту родинних відносин позивача із спадкодавцем вона, як спадкоємець, може заявляти позов про визнання права власності на спадкове майно. Встановити даний факт іншим шляхом неможливо, так як при видачі свідоцтв допущені помилки, а вказані особи померли, тому у позивача виникли обставини для звернення до суду для встановлення юридичного факту.

Суд критично оцінює пояснення позивача-відповідача ОСОБА_1 про те, що йому не відомо, хто така ОСОБА_4 і він не знає, хто такий ОСОБА_9 Із наданих суду документів вбачається, що батько позивача-відповідача ОСОБА_8 і батько третьої особи ОСОБА_4 ОСОБА_9 були між собою рідними братами і відповідно двоюрідними братами ОСОБА_7, тому ОСОБА_4, так само як і ОСОБА_1 та ОСОБА_2, є двоюрідною племінницею померлої ОСОБА_7 по лінії їх батьків. Даний факт визнавався ОСОБА_1 у нотаріально посвідченій заяві від 03 лютого 2015 року, але у аналогічній заяві від 28 березня 2015 року він став заперечувати даний факт.

За таких обставин, враховуючи, що у суду не виникає сумнівів в доведеності даного факту, який має для особи юридичне значення, оскільки від його встановлення залежить виникнення громадянських прав особи, його встановлення необхідне заявнику для оформлення спадщини, вимоги заявника достовірно підтверджуються доказами, дослідженими в судовому засіданні, заява заявника підлягає задоволенню, оскільки іншим чином встановити цей факт вона не може у зв»язку зі смертю відповідних осіб.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушення прав сторін, за захистом яких спрямоване їх звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення частково, а позов третьої особи підлягає до задоволення в повному обсязі.

Щодо судових витрат, то, враховуючи принцип диспозитивності цивільного процесу, суд не вирішує їх розподіл, оскільки позивачі їх залишають на собі, а третя особа не наполягає на їх стягненні.

З огляду на викладене, керуючись ст.10, 11, 60, 88, 209, 213-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

цивільний позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_6 про визнання права власності на спадкове майно задоволити частково.

Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_4 до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 про встановлення факту родинних стосунків та визнання права власності на спадкове майно задоволити повністю.

Встановити, що ОСОБА_4 /ІНФОРМАЦІЯ_2, ІНПП / є двоюрідною племінницею померлої 11 квітня 2012 року ОСОБА_7 по лінії її двоюрідного брата - батька ОСОБА_4 - ОСОБА_9, який помер 25 грудня 2005 року.

Визнати за спадкоємцями за законом після смерті 11 квітня 2012 року двоюрідної тітки ОСОБА_7 право спільної часткової власності

●за ОСОБА_1 (ІНФОРМАЦІЯ_3, паспорт СР № 198051, виданий 21 березня 1997 року Рівненським МУ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_1) у розмірі ? частини,

●за ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, паспорт СР № 814874) у розмірі ? частини,

●за ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_2, НОМЕР_2, виданий 29 жовтня 2009 року Рівненським МВ УМВС України в Рівненській області, ІНПП НОМЕР_3) у розмірі 1/2 частини.

на спадкове майно:

- земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,4387 га кадастровий номер 56 050 0025 в с.Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 383438 від 28 серпня 2006 року,

- земельну ділянку з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства площею 0,0683 га кадастровий номер 56 050 0024 в с.Малий Шпаків Рівненського району Рівненської області на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 383437 від 28 серпня 2006 року,

- земельну частку (пай) у колективній власності пайового сільськогосподарського підприємства "Україна" розміром 3,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості) на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2001 року.

Повний текст виготовлено 02 грудня 2016 року.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд Рівненської області протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які не були присутні при його проголошенні, з дня отримання його копії.

Суддя Кушнір Н.В.