АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №654/4337/15-ц Головуючий в І інстанції Сіянко В.М.
Провадження №22-ц/791/1181/16 Доповідач Стародубець М.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоСтародубця М.П.,
cуддів:Воронцової Л.П.,
Ігнатенко П.Я.,
секретарПісоцька Т.І,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, на рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 березня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства « Судноплавна компанія «Укррічфлот», третя особа : ОСОБА_7, про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

В грудні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з вказаним вище позовом, зазначаючи, що перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи з 20 серпня 2015 року виконуючим обов'язки директора філії «Херсонський річковий порт».

Наказом №123о/с від 16 жовтня 2015 року його було звільнено за одноразове грубе порушення трудових обов'язків з підстав, передбачених п.1 ст.41 КЗпП України.

Посилаючись на те, що звільнення здійснено з порушенням положень трудового законодавства та його трудових прав, просив суд визнати припинення з ним трудових відносин незаконним, скасувати виданий директором філії «Херсонський річковий порт» акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот» наказ про його звільнення, поновити його на посаді заступника директора філії «Херсонський річковий порт» акціонерної судноплавної компанії «Укррічфлот», стягнути з роботодавця на його користь моральну шкоду, розмір якої він визначає в сумі 10 000грн., та понесені ним судові витрати.

Рішенням від 11 березня 2016 року суд відмовив у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі представник позивача ОСОБА_5 просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, зазначаючи, що суд першої інстанції дав неправильну оцінку зібраним у справі доказам, хибно витлумачив норму матеріального права та постановив у зв'язку з цим помилкове рішення.

У письмових запереченнях на апеляційну скаргу Публічне акціонерне товариство «Судноплавна компанія «Укррічфлот» просить її відхилити, а рішення суду, як законне й обґрунтоване, залишити без змін.

Заслухавши доповідача, і осіб, які з'явилися у судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивач ОСОБА_6 перебував з відповідачем у трудових відносинах, працюючи з березня 2010 року на різних посадах.

1 квітня 2013 року він був переведений на посаду заступника директора експлуатаційного департаменту.

Наказом №318/в від 14.08.2015 року директору філії Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» ОСОБА_8 була надана щорічна відпустка з 20.08.2015 року по 03.09.2015 року.

Цим же наказом виконання обов'язків директора філії на вказаний період було покладено на ОСОБА_6

Наказом господарюючого суб'єкта №101 від 28.09.2015 року була створена комісія з розслідування щодо питання правомірності здійснення ТОВ «Стівгрейн» перевалки вантажів на території філії «Херсонський річковий порт» АСК «Укррічфлот» у спосіб, який не передбачений умовами договору від 30.12.2014 року №01-10/78, та причини обрання ТОВ «Стівгрейн» того способу перевалки, який фактично застосовується.

Актом службового розслідування від 02.10.2015 року комісією встановлено, що перевалка вантажу була здійснена у спосіб, який не передбачений умовами вказаного вище договору, встановлена вина зазначених в ньому посадових осіб, у тому числі ОСОБА_6 за розрахунки та дотримання умов договору. За висновком комісії це порушення призвело до нанесення збитків господарюючому суб'єкту у вигляді не отриманого прибутку в розмірі, що приблизно становить 150 140,91грн.

Наказом №123о/с від 16.10.2015 року ОСОБА_6 був звільнений з роботи за одноразове грубе порушення трудових обов'язків за п.1 ст.41 КЗпП України.

З цим наказом звільнений працівник був ознайомлений під підпис в день його видачі.

Згідно запису в журналі обліку руху трудових книжок і вкладишів трудову книжку він отримав 16.10.2015 року.

Вперше з позовом до суду за захистом своїх трудових прав позивач звернувся 08.12.2015 року /а.с. 149/.

10.12.2015 року представник ОСОБА_6 ОСОБА_5 подав до місцевого суду заяву про повернення позивачу позову для його уточнення.

Ухвалою від 10 грудня 2015 року Голопристанський районний суд Херсонської області повернув позивачу його позовну заяву до Публічного акціонерного товариства «Судноплавна компанія «Укррічфлот» про визнання звільнення з роботи незаконним, скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та відшкодування моральної шкоди.

Доказів про те, що вказана ухвала суду була оскаржена в передбаченому законом порядку матеріали справи не містять.

З аналогічним позовом в цій справі позивач звернувся 18.12.2015 року.

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не встановив поважних причин, з якими позивач пов'язував пропуск встановленого трудовим законодавством строку для звернення до суду з позовом про поновлення на роботі, тому правомірно відмовив у задоволенні позову саме з цих підстав, правове обґрунтування яких виклав в мотивувальній частині рішення.

Колегія суддів погоджується з цими висновками суду, вважає їх правильними й такими, що відповідають встановленим у справі обставинам, наданим сторонами доказам та нормам трудового права.

Доводи апеляційної скарги висновки суду в цій частині не спростовують та незаконність рішення щодо відмови у задоволенні позову не доводять. Поважність причин не встановлена як місцевим, так і апеляційним судом.

Встановлені у справі обставини й надані сторонами докази не свідчать, що звільнений працівник не ставився зневажливо до питання про захист своїх прав, а роботодавець наполягає на застосуванні судом строку позовної давності, пропуск якого без поважних причин за законом є підставою для відмови у задоволенні позову.

Слушними є доводи апелянта про те, що виявлене роботодавцем порушення працівником трудових обов'язків, зазначене в акті розслідування, носить тривалий, а не разовий характер, а тому не давало підстав для звільнення за п.1 ст.41 КЗпП України за ослаблення контролю за роботою підпорядковуваних працівників в період виконання ним обов'язків керманича підприємства, на що не звернув уваги суд першої інстанції й одночасно зазначив в мотивувальній частині рішення про відмову у задоволенні позову за його безпідставністю.

За таких обставин колегія суддів вважає за необхідне рішення суду змінити, виключивши з його мотивувальної частини посилання суду на одну з підстав відмови у задоволенні позову за його безпідставністю, оскільки при необґрунтованості вимог суд відмовляє в позові з цих підстав без посилання на строки звернення до суду, враховуючи, що вони стосуються захисту порушеного права.

Твердження апелянта про поважність пропуску строку на звернення з позовом до суду не знайшло свого підтвердження при перегляді справи судом апеляційної інстанції.

Доводи апеляційної скарги щодо цього питання фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди апелянта з висновками суду і їх оцінкою, вони не містять посилань на допущені судом порушення закону, визначені ст.309 ЦПК України, які є обов'язковою підставою для скасування ухваленого у справі рішення.

Єдиним доводом апелянта щодо причини пропуску строку є брак документів для написання позовної заяви, тоді як для цієї категорії справ обов'язок надання доказів й доведення підставності звільнення працівника покладається на роботодавця.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 303,307-309 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, який діє в інтересах ОСОБА_6, задовольнити частково.

Виключити з мотивувальної частини рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 11 березня 2016 посилання суду, як на одну з підстав відмови в задоволенні позову ОСОБА_6 за його безпідставністю.

В решті це ж рішення суду залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили негайно після його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий М.П. Стародубець

судді: Л.П.Воронцова

П.Я. Ігнатенко