Справа №442/5069/16-ц
Провадження №2/442/1787/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

29 листопада 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Нагірної О.Б.

за участю секретаря с/з - Кондратів І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третьої особи - Органу опіки та піклування Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1. В обґрунтування позову покликається на те, що він (позивач) народився ІНФОРМАЦІЯ_1, і відповідачка є його матір»ю.

11.05.2016 року рішенням Дрогобицького міськрайонного суду було частково задоволені позовні вимоги його бабці, матері відповідачки, про позбавлення батьківських прав ОСОБА_4, 1975 року народження, щодо нього та його молодшого брата. В задоволені позовних вимог ОСОБА_5 в частині позбавлення батьківських прав відносно ОСОБА_3 було відмовлено.

Дана обставина вимушує його, її сина, звернутися з аналогічними вимогами враховуючи те обставину, що біологічна мати з 2013 року, тобто протягом останніх трьох років свідомо ухиляється від свого обов'язку по утриманню неповнолітньої дитини, виявляє повну байдужість щодо його майбутнього, оскільки залишила його, коли він навчався у 9 класі Стебницької школи №6 та перейшла проживати до свого співмешканця. Також впродовж тривалого, вищевказаного періоду часу відповідачка ОСОБА_3 як мати не брала та не бере будь-якої участі у його вихованні. Ніколи не відвідує його, не цікавиться його навчанням ні у школі, ні у Львівському міжрегіональному вищому професійному училищі залізничного транспорту, де він навчається на даний час. Дана обставина додатково підтверджується копією доповідної за підписом класного керівника та майстра виробничого навчання. Окрім цього, в телефонному режимі відповіла адміністрації училища, що його успішність та відвідування занять це все не її проблема і просила її більше не турбувати.

На його прохання приїхати в село і відвідати його відмовляється. Протягом останніх пів року не відповідає на його телефонні дзвінки, а коли він телефонує з іншого номера, почувши його голос, відразу відключає телефон. Не цікавиться під час його хвороби станом здоров'я, розвитком та інтересами. Вважає, що таким ставленням мати демонструє свою повну байдужість до нього. Також жодного разу не вітала з днем народження. Будь-яких перешкод для зустрічей відповідачки з ним її сином ніхто не створює. Навпаки всі турботи з його вихованням та забезпеченням на вищевказаний період часу лягли на його бабцю - ОСОБА_5, з якою він проживає з 2014 року. Остання, безпосереднього, просила маму відвідати його, привести продукти харчування від чого вона.

Позивач та його представник ОСОБА_6 позовні вимоги підтримали та дали пояснення, які по суті та змісту відповідають викладеному у позовній заяві. Позов просили задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, не повідомивши причин, хоча повістки їй були направлені своєчасно на останню відому судові адресу. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд вважає цю особу повідомленою про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідача неповажною та розглянув справу у її відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Представник третьої особи ОСОБА_7 проти задоволення позову не заперечив, вказавши, що мати слід позбавити батьківських прав щодо позивача.

Небажання відповідача надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Вислухавши пояснення учасників судового процесу, перевіривши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є підставним та підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Встановлено, що батьками ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Рішенням Дрогобицького міськрайонного суду від 11.05.2016 року у справі №442/1585/16-ц, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, за участю третьої особи - Орган опіки та піклування Дрогобицької міської ради про позбавлення батьківських прав, задоволено частково - позбавлено батьківських прав ОСОБА_4, 1975 року народження щодо неповнолітніх дітей, синів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_3. В задоволені позовних вимог ОСОБА_5 в частині позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відмовлено.

Актом обстеження умов проживання, складеним 11.07.2016 року начальником відділу у справах дітей ОСОБА_7, встановлено, що ОСОБА_2 проживає у АДРЕСА_1, умови проживання задовільні, що також відповідає акту обстеження умов проживання ОСББ « Лілія», від 27.06.2016 року. Мати проживає окремо життям дітей не цікавиться, не надає належного виховання (а.с.9-10).

Згідно довідки - характеристики Львівського міжрегіонального вищого професійного училища залізничного транспорту ОСОБА_2 дуже старається бути хорошим учнем, а в майбутньому кваліфікований спеціалістом, але відчувається, що ні моральної ні матеріальної підтримки з боку мами він не має (а.с.7).

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Разом з тим, суд приймає до уваги покази свідків : ОСОБА_9 та ОСОБА_10, які проживають у с. Велика Білина та пояснили, що ОСОБА_2 проживає разом з бабцею, ОСОБА_3 не бачили вже протягом 3 років, така не піклується про дитину; свідка ОСОБА_11, яка є дитячим терапевтом та пояснила, що ОСОБА_2 є просто її пацієнтом, його мати ніколи не цікавилась його здоров'ям, він завжди по медичну допомогу звертався самостійно.

Надано достатньо доказів, які свідчать про ухилення відповідачки від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини.

За висновком виконкому Дрогобицької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 по відношенню до сина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено, що мати ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, і вони вважають за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав відносно сина ОСОБА_2. Даний висновок затверджено рішенням виконкому від 22.01.2016 року №17.

Відповідно до п.п. 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

За таких встановлених обставин, винної поведінки відповідача та її свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, враховуючи права і інтереси дитини, суд прийшов до висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, судові витрати позивачка просила залишити за нею.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 27, 31, 57, 88, 215, 224, 367 ЦПК України, ст. 2, 6, 7, 15, 17-19, 164-167, 180, 181, 191 СК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, батьківських прав відносно її сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Нагірна О.Б.