Справа № 504/2723/15-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" травня 2016 р. смт. Комінтернівське

Комінтернівський районний суд Одеської області в складі:

судді Рідник І.Ю.

при секретарі Сокурцової Т.О.

розглянувши у судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області під головуванням судді Доброва П.В. від 19.08.2015 року затверджено мирову угоду, укладену між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про добровільний поділ майна, набутого сторонами в період шлюбу.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.03.2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_4, яка діяла в інтересах ОСОБА_5 на підставі довіреності, що не брав участі у справі, але ухвала суду про затвердження мирової угоди між сторонами стосується його прав та інтересів, ухвала Комінтернівського районного суду Одеської області від 19.08.2015 року скасована, а справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд іншим складом суду.

Після повернення справи до суду першої інстанції на новий розгляд представником позивача за довіреністю ОСОБА_2 подана заява про забезпечення позову шляхом накладання арешту на спірне нерухоме майно: квартиру АДРЕСА_1 та на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0.0735 га, які розташовані по вул.Степова, 24-а в с.Вапнярка Комінтер-нівського району Одеської області, зазначивши в обґрунтування заяви, що постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управ-ління юстиції в Одеській області від 16.03.2016 року накладено арешт на все майно ОСОБА_3 з метою примусового виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20.01.2016 року, яким задоволено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 та стягнуто борг за договором позики. З підстав того, що все спільне майно подружжя було оформлено на чоловіка позивача ОСОБА_3, вважає, що реалізацією майна з метою виконання рішення Суворовського районного суду м.Одеси від 20.01.2016 року будуть суттєве порушені майнові права ОСОБА_1 на виділення належній їй частки у спільному майні. Крім того, на виконання затвердженої судом мирової угоди ОСОБА_1 було передано ОСОБА_3 в якості компенсації вартості ? частини спільного майна подружжя грошова сума в розмірі 50000 доларів США, які ОСОБА_3 на сьогодні їй відмовляє повертати, у звязку з чим, ОСОБА_1 вимушена звертатися до суду з позовом до ОСОБА_3 про повернення коштів. За таких обставин, просить накласти арешт на вказане нерухоме майно.

Розглянувши клопотання, суд відмовляє в його задоволенні з наступних підстав.

Згідно ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-який стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом 1 ч.1 ст.152 ЦПК України видом забезпечення позову встановлено накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Представником позивача в заяві про забезпечення позову зазначено, що на сьогоднішній день умови мирової угоди, затвердженою ухвалою суду від 19.08.2015 року, згідно якої за ОСОБА_1 визнано право власності на спірне нерухоме майно: квартиру в АДРЕСА_2; на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельну ділянку площею 0.0735 га, які розташовані по вул.Степова, 24-а в с.Вапнярка Комінтернівського району Одеської області, яка, в якості компенсації ? частки ОСОБА_3 протягом 30 календарних днів, з дня набрання ухвали суду законної сили, сплачує співвласнику майна 50000 доларів США, - позивачем виконані, тобто на день подачі заяви про забезпечення позову фактичним і юридичним власником майна повинна бути сама позивач ОСОБА_1, що позбавляє її права звернення до суду з даною заявою.

Крім цього, як убачається із заяви про забезпечення позову, арешт на майно боржника ОСОБА_3 накладено державним виконавцем у виконавчому провадженні, відкритому по примусовому виконанню судового рішення про стягнення грошової суми.

Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», недопустимо забезпечувати позов шляхом зупинення виконання судових рішень, що набрали законної сили.

Чинним законодавцем у такому випадку передбачено інший порядок захисту прав осіб на майно, на яке накладено арешт, визначений ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», а саме: звернення до суду з позовом про визнання права власності на таке майно і звільнення його з-під арешту.

Таким чином, заява позивача про вжиття судом заходів забезпечення його позову не ґрунтується на вимогах закону і задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.151,152,153, п.2 ч.1 ст.293 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Відмовити представнику позивача ОСОБА_1, ОСОБА_2, в задоволенні заяви про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про поділ спільного майна подружжя.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 5 днів з дня отримання її копії. Проте, оскарження ухвали не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя