Апеляційний суд Житомирської області
Справа №278/10/16-ц Головуючий у 1-й інст. Грубіян Є. О.
Категорія 6 Доповідач Косигіна Л. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області

в складі: головуючої судді Косигіної Л.М.

суддів: Худякова А.М., Григорусь Н.І.

при секретарі Гайдамащук Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого об'єкта

за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2016 року

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом через свого представника, вимоги якого уточнював та остаточно просив зобов'язати відповідачку за власний рахунок знести самочинно збудовані об'єкти нерухомості: кімнати, позначені у технічному паспорті будинку за 2012 року 1-7, 1-8 на другому поверсі житлового будинку № 4 по провулку Моторному в смт Новогуйвинське, Житомирського району і області. Зазначив, що він з відповідачкою є співвласниками вказаного будинку. ОСОБА_3 самочинно збудувала вищевказані приміщення, що спричинило пошкодження стін його частини будинку. Крім того, відповідачка пошкодила дах над його частиною будинку, переобладнала дах над своєю частиною таким чином, що атмосферні опади у великій кількості відводяться на його земельну ділянку та частину будинку, внаслідок чого утворюється підвищена вогкість. За таких обставин, вважає, що самовільною забудовою порушуються його права власника на належне користування майном.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2016 року зобов'язано ОСОБА_3 за власний рахунок знести самочинно збудовані нею об'єкти нерухомості, а саме: кімнати під номерами 1-7, площею 14.4 кв.м. та 1-8, площею 13,8 кв.м., зазначені у технічному паспорті будинку від 12.09.2012 року, що розташований за адресою: смт Новогуйвинське Житомирського району Житомирської області, провулок Моторний, 4.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне дослідження обставин справи, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити.

Розглянувши справу в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 4 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

У розумінні ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Згідно з ч. 7 ст. 376 ЦК України у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво.

Як роз'яснено в п. 5 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)» відповідно до вимог ст. 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування.

У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (ст. 391 ЦК України), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (ч. 4 ст. 376 України та ст. 391 ЦК України).

Частиною 7 ст. 376 ЦК України передбачено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

З роз'яснень, викладених у п.п. 22, 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)», знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності.

Якщо технічна можливість перебудови об'єкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобов'язання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобов'язання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Встановлено, що сторони, на підставі свідоцтва про право на спадщину та рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 15.11.2011 року, додаткового рішення цього ж суду від 23.03.2012 року (а.с. 16-18, 25-27), кожний є власником ? частини житлового будинку № 4 по пров. Моторному в смт Новогуйвинське, Житомирського району і області, з виділом часток в натурі, а саме:

- ОСОБА_1 виділено приміщення 1-5 площею 16,3 кв.м., 1-4 площею 10 кв.м., сарай «Б», гараж «В», літню кухню «Г»;

- ОСОБА_3 приміщення 1-6 площею 11,1 кв.м., 1-2 площею 5,8 кв.м., 1-3 площею 9,2 кв.м., 1-1 площею 2,8 кв.м., «І» площею 13,2 кв.м., погріб «П/г».

Рішенням 20 сесії Новогуйвинської селищної ради від 28.05.2008 року ОСОБА_1 і ОСОБА_3 надано дозвіл на підготовку технічної документації із землеустрою щодо передачі у приватну власність, кожному, земельної ділянки по провулку Моторному, 4 в смт Новогуйвинське, площею 0,075 га для обслуговування частини житлового будинку (а.с. 14-15).

З технічного паспорту на вищевказаний будинок за 2012 рік вбачається (а.с. 22-24), що у користуванні ОСОБА_1 знаходиться приміщення: 1-5 (кімната) площею 16,3 кв.м., 1-4 (кімната) площею 10 кв.м. У користуванні ОСОБА_3:

- 1-1 коридор площею 18,6 кв.м. (самовільне будівництво);

- 1-2 санвузол площею 9,8 кв.м. (самовільне будівництво);

- 1-3 кухня площею 9,9 кв.м. (самовільне будівництво);

- 1-4 вітальня площею 14,6 кв.м.;

- 1-5 кімната площею 10,6 кв.м.;

- 1-6 коридор площею 9,5 кв.м. (самовільне будівництво);

- 1-7 хол площею 14,4 кв.м. (самовільне будівництво);

- 1-8 кімната площею 10,5 кв.м. (самовільне будівництво);

- 1-9 кімната площею 25,0 кв.м. (самовільне будівництво).

Під час апеляційного розгляду відповідачка підтвердила, що всі вище перераховані перебудови та добудови здійснені нею самочинно, без отримання необхідних дозволів та проектної документації. На даний час вона не може вирішити питання щодо належного їх оформлення, оскільки не закінчена процедура набуття у власність земельної ділянки для обслуговування будинку.

Висновком експерта № 322/03-2016 від 18.03.2016 року за результатами проведення будівельно-технічного дослідження було встановлено (а.с. 43-60), що основною причиною виникнення деформацій в конструктивних елементах квартири АДРЕСА_1, що належить позивачу, ознаками яких є наявність, станом на момент обстеження чисельних тріщин в оздоблювальних покриттях несучих і огороджувальних конструкцій, являється нерівномірне осідання фундаментів, обумовлене:

- періодичним зволоженням ґрунтів основи, у зв'язку з відсутністю організованого водовідведення з покрівлі житлового будинку та вимощення навколо будинку;

- нерівномірною деформацією ґрунтової основи фундаментів будинку внаслідок порушення її сформованого напружено-деформаційного стану, в результаті надбудови другого поверху квартири № 1, що належить відповідачці.

Додатковими причинами наявності тріщин в конструкціях стін і перегородок та їх оздоблювальних покриттях в будівлі також могли бути:

- фізичне зношення конструкцій у зв'язку з тривалим терміном експлуатації (термін експлуатації будинку перевищує 50 років);

- неналежне утримання приміщень житлового будинку (відсутність належної вентиляції, опалення в зимовий період і т.д.);

- недосконалість окремих конструктивних рішень, застосованих при будівництві будинку;

- нерівномірне розподілення існуючих навантажень несучих конструкцій.

З висновку судової будівельно-технічної експертизи № 682/07.16 від 29.07.2016 року вбачається (а.с. 72-99), що здійснена ОСОБА_3 прибудова та надбудова до житлового будинку № 4 по пров. Моторному в смт Новогуйвинське є самочинним будівництвом. При цьому, внутрішня стінка будинку, яка є капітальною (товщиною 0,30 м.) та розділяє належний сторонам будинок, задіяна відповідачкою для здійснення надбудови другого поверху. При здійсненні надбудови другого поверху відбулося втручання в несучі конструктивні елементи будинку, змінена дерев'яна кроквяна конструкція даху, в результаті чого утворилася покрівля над надбудовою площею близько 38 кв.м. До будівництва вказаної вище надбудови, реконструкції площа покрівлі над приміщенням позивача складала близько 29 кв.м. Таким чином, після будівництва надбудови, на покрівлю та земельну ділянку ОСОБА_1 додатково стікають атмосферні опади, їх кількість збільшилися на 130%. При цьому, надбудова не обладнана необхідним інженерно-технічним обладнанням для запобігання стіканню атмосферних опадів.

Експерт зазначив, що у зв'язку з проведеною надбудовою, позивач не має можливості здійснити надбудову над своєю частиною житлового будинку, використовуючи внутрішню стіну житлового будинку.

Крім того, експерт дійшов висновку про те, що при здійсненні відповідачкою реконструкції житлового будинку, були порушені вимоги п.п. 5.7, 9.3, 9.11 ДБН В.3.2-2-2009 та п.п. 8.11, 8.12 ДБН В.3.2-2-2009 щодо взаємного розташування приміщень кухні і кімнат, а також розташування інженерного обладнання.

Враховуючи вищевикладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ОСОБА_3 здійснила самочинне перепланування та будівництво належної їй частини житлового будинку, внаслідок чого були порушені права ОСОБА_1

Проте, судом не взято до уваги, що позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що перебудова частини будинку, що належить відповідачці, неможлива, та доказів технічної можливості знесення тільки кімнат 1-7 і 1-8, враховуючи те, що на другому поверсі знаходяться ще і приміщення 1-6 та 1-9. Питання щодо можливості усунення допущених порушень, проведення перебудови експерту не ставилося та судом не досліджувалося. Під час апеляційного розгляду представник позивача, також, не заявив відповідного клопотання.

Крім того, суд не звернув увагу на те, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі, передбачені законодавством України, заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Матеріали справи не містять даних, що відповідачці, як особі, яка здійснила самочинне будівництво, видавалися приписи про усунення порушень чи про притягнення її до відповідальності у зв'язку з цим.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р и ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 02 листопада 2016 року скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 в особі його представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про знесення самочинно збудованого об'єкта.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча Судді