Справа № 460/985/16-ц
Провадження №2/460/680/16
У Х В А Л А

СУДОВОГО ЗАСІДАННЯ

"04" березня 2016 р. м.Яворів

Яворівський районний суд Львівської області в складі:

головуючої - судді Швед Н.П.

з участю секретаря Кондратюк М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м.Яворові, заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину,-

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення злочину, а також із заявою про забезпечення позову.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що відповідно до вироку Яворівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2015 року у справі №460/1798/2014-к, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 07 років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 03 роки.

На підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» його звільнено від відбування призначеного покарання. У даному кримінальному провадженні він визнаний потерпілим.

В обгрунтування позовних вимог та заяви про забезпечення позову покликається на те, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою, вул.С.Бандери, 28/18 у м.Новояворівську Яворівського району Львівської області. В нього є реальні побоювання того, що ОСОБА_2 з метою уникнення відшкодування заподіяної моральної шкоди внаслідок вчинення злочину може відчужити нерухоме майно, що може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Просить суд шляхом забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1.

Відповідно до ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суд приходить до переконання, що в задоволенні даної заяви слід відмовити.

Відповідно до вимог ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно з вимогами ч.1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб, забороною вчинити певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб які беруть участь у справі.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з вироку Яворівського районного суду Львівської області від 02 жовтня 2015 року у справі №460/1798/2014-к, який набрав законної сили, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі на строк 07 років з відбуванням покарання у кримінально-виконавчій установі закритого типу з позбавленням права керування всіма видами транспортних засобів строком на 03 роки. На підставі п. «В» ст.1 Закону України «Про амністію у 2014 році» його звільнено від відбування призначеного покарання. Потерпілим у даному кримінальному провадженні визнано ОСОБА_1.

Під час розгляду даного кримінального провадження судом було роз"яснено потерпілому ОСОБА_1 його право в позасудовому порядку звернутися до АТ "УПСК" про відшкодування моральної шкоди, а у разі відмови останнього у виплаті, звернутися до обвинуваченого ОСОБА_2 з вимогою про відшкодування моральної шкоди в порядку передбаченому чинним законодавством України. Внаслідок чого в задоволенні цивільного позову ОСОБА_1 до АТ "Українська пожежно-страхова компанія" про стягнення моральної шкоди в сумі 80 000 гривень було відмовлено.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта вбачається, що ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою, вул.С.Бандери, 28/18 у м.Новояворівську Яворівського району Львівської області.

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої внаслідок вчинення злочину у розмірі 125 000 гривень.

З аналізу вказаних положень статей 151,152 ЦПК України випливає, що арешт, як вид забезпечення позову, може бути накладений лише на майно або грошові кошти, які належать саме відповідачу по справі (є власністю відповідача), тому відомості чи належать об'єкти нерухомого майна на праві власності відповідачу та про вартість майна, на яке накладається арешт, є необхідними для забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Перевіривши матеріали заяви, судом встановлено, що позивачем в обґрунтування доводів, викладених у заяві про забезпечення позову не надано жодних належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Крім цього, не вбачається чи звертався позивач до страхової компанії як було роз"яснено в процесі розгляду кримінального провадження про обвинувачення ОСОБА_2.

Зважаючи на те, що на даній стадії провадження суд не має процесуальної можливості пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, як на те вказано у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», тому слід прийти до висновку, що в задоволенні заяви про забезпечення позову на даній стадії розгляду слід відмовити.

Крім цього, розяснити позивачу, що в разі встановлення вартості вказаного майна, що буде підтверджено документально, він вправі звернутися з даним клопотанням в процесі розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.151-153 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Розяснити позивачу, що в разі встановлення вартості вказаного майна, що буде підтверджено документально, він вправі звернутися з даним клопотанням в процесі розгляду справи.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до апеляційного суду Львівської області через Яворівський районний суд Львівської області протягом пяти днів з часу отримання її копії.

Суддя Швед Н.П.