Справа № 527/2314/16-ц
провадження 2/527/869/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.11.2016 року Глобинський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді - Левицької Т.В.

при секретарі Папенко Л.І.

з участю позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Глобине цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

09.11.2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, в якому прохала стягнути із ОСОБА_3 на її користь шкоду в сумі 16000 грн. та витрати по сплаті судового збору. Позов обґрунтовано тим, що вона має право власності на житловий будинок з господарчими будівлями, який розташований за адресою: вул. Пролетарська, 7 с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області. За вказаною адресою раніше проживала ОСОБА_3. Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18.12.2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виселено із вказаного домоволодіння. У жовтні 2016 року відповідач виселилася із займаного житлового приміщення, при виселенні привела будинок в непридатність, повиймала та забрала із собою вхідні двері та дверну раму, у двох кімнатах відсутні вікна, у кімнаті обірвані шпалери. Відповідач відмовилася відшкодувати завдану шкоду. 10.10.2016 року між позивачем та ПП ОСОБА_5 укладений договір по ремонту домоволодіння по встановленню дверей, вікон та одвірок всього на суму 16000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на підстави та обставини, зазначені в позові, просила його задовольнити. Додатково пояснила, що про те, що ОСОБА_3 буде виселятися 01.10.2016 року їй не було відомо, про це вона дізналася від сусідки ОСОБА_3 - ОСОБА_6Н.(свекруха позивача). Раніше в будинку з 1986 року стояли деревяні двері і вікна. Під час проживання ОСОБА_3 замінила двоє деревяних дверей та двоє вікон на металопластикові й при виселенні їх повиймала. Коли вона (позивач) приїхала до будинку й побачила відсутність дверей та вікон, то відразу зателефонувала 102. В подальших поясненнях повідомила, що вікна замість металопластикових ОСОБА_3 при виселенні були вставлені якісь деревяні з іншого приміщення ще 01.10.2016 року, а двері деревяні також з іншого приміщення, які не підходили по розмірах були вставлені дочкою ОСОБА_3 на наступний день, тобто 02.10.2016 року.

Представник позивача ОСОБА_2 в судових дебатах позов підтримав та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнала та пояснила, що 01.10.2016 року вона виселялася з будинку по вул. Пролетарській, 7 с. Іванове Селище, двоє металопластикових вікон та двоє дверей, які вона придбавала за власні кошти, вона вийняла й на їх місце поставила деревяні вікна та двері, які були там раніше. Деревяні вікна вона вставила ще 01.10.2016 року під час виселення, а двері поставила 02.10.2016 року, після того як їй їх сказали поставити працівники поліції. ОСОБА_1 при виселенні не була присутня, хоча вона повідомили ОСОБА_6 та ВДВС Глобинського РУЮ про те, що буде виселятися 01.10.2016 року. З 01.10.2016 року по 04.10.2016 року в будинку ніхто не проживав, що за цей час могло статися з вікнами та дверима їй не відомо. Участі в комісії, яка проводила огляд будинку 04.10.2016 року вона не брала і її про це не повідомляли.

ОСОБА_7 Володимирівна пояснила, що вона разом з ОСОБА_3 проживали будинку по вул. Пролетарській, 7 с. Іванове Селище. Коли вони виселялися з будинку 01.10.2016 року, то забрали двоє металопластикових вікон та двоє дверей, які ставили за свої кошти, взамін вони вставили назад двоє вікон ( 01.10.2016 року) та двоє дверей ( 02.10.2016 року), які були в будинку при їх заселенні.

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що вона допомагала ОСОБА_3 з дочкою ОСОБА_4 виселятися з будинку 01.10.2016 року. Вказала, що в ході виселення робочі вийняли двоє металопластикових вікон та двоє дверей, й відразу ж вставили 2 деревяні вікна, які зберігалися в сараї, замість вийнятих. На наступний день поставили деревяні двері.

ОСОБА_6, як свідок, пояснила, що ОСОБА_1 є її невісткою, а ОСОБА_3 була її сусідкою. Коли ОСОБА_3 виселялася, то нікого про це не повідомила, повиймала металопластикові двері й вікна, а на їх місце поставила інші, які не підходять по розміру. Вікна вставила відразу ж 01.10.2016 року, а двері на наступний день привезла її дочка ОСОБА_4, вставила аби як і попідпирала кілочками. Вказала, що оскільки вікна й двері не підходили й не були нормально закріплені, то вони попадали й позивач ОСОБА_1 занесла і поставила їх в кімнаті.

Суд, вислухавши пояснення сторін та свідків по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши та давши належну оцінку зібраним по справі доказам, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60, 61 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Позивачу ОСОБА_1 належить на праві власності житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: вул. Пролетарська, 7 с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно усних домовленостей ОСОБА_3 разом зі своєю дочкою ОСОБА_4 проживали в будинку ОСОБА_1 за адресою: вул. Пролетарська, 7 с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області. Жодних угод між сторонами не укладалось.

Відповідно до рішення Глобинського районного суду Полтавської області від 18 грудня 2015 року, яке набрало законної сили, відповідача ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виселено з житлового будинку за адресою: вул. Пролетарська, 7 с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області.

Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами, 01.10.2016 року відповідач ОСОБА_3 разом з дочкою ОСОБА_4 виселилися з домогосподарства за адресою: вул. Пролетарська, 7 с. Іванове Селище Глобинського району Полтавської області та вивезли з домогосподарства свої речі. При цьому вони здійснили демонтаж двох металопластикових вікон та двох дверей.

Відповідно до накладної від 02.09.2010 року № 78, ОСОБА_3 придбала за власні кошти два вікна металопластикові та двоє дверей.

Вказані обставини не заперечується сторонами, а тому відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до акту обстеження житлового будинку за адресою: вул. Зоряна (Пролетарська), 7 від 04.10.2016 року, проведеного депутатами Івановоселищенської сільської ради, встановлено, що в будинку ніхто не проживає; вхідні двері та дверна рама відсутні, проте під стіною при вході в будинок стоять деревяні одвірки та двері; у двох кімнатах (кухня, спальня) відсутні вікна (двоє), хоча в одній із кімнат будинку стоять двоє деревяних вікон. Зі слів ОСОБА_1 вікна та двері з іншого будинку, проте шляхом візуального огляду неможливо встановити з цього вони будинку чи ні. При обстеження також встановлено, що в кімнатах будинку проводився поточний ремонт, шпалери в непоганому стані, але в деяких місця обірвані.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду встановлені статтею 1167 ЦК України.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

Тобто, для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідна наявність наступних обставин:

а)неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії.

б)наявність шкоди. Під шкодою слід розуміти втрату або пошкодження майна потерпілого

в)причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди.

г)вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов»язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини.

За положеннями ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як вбачається з пояснень відповідача ОСОБА_3, свідків ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_6, ОСОБА_3, при виселенні, два металопластикові вікна та двоє дверей, які були нею встановлені за власний рахунок під час проживання у будинку, були нею замінені на деревяні. В подальших поясненнях вказаний факт визнала і позивач ОСОБА_1, вказавши, що потім двері та вікна самі випали і вона їх поставила в кімнаті.

Посилання позивача ОСОБА_1 на те, що деревяні двері та вікна , встановлені при виселенні ОСОБА_3, відрізняються за розмірами від тих, що стояли в будинку раніше, є гіршої якості та встановлені неналежним чином ( підперті кілочками) не підтверджені належними та допустимими доказами.

Більш того, як вбачається з акту обстеження житлового будинку по вул. Зоряна (Піонерська), 7 від 04.10.2016 року, шляхом візуального огляду неможливо встановити чи з цього будинку вікна та двері, чи ні.

Крім того, як встановлено в судовому засіданні, в період з 01.10.2016 року ( після виселення ОСОБА_3М.) по 04.10.2016 року ( до проведення обстеження) в будинку ніхто не проживав та догляд за ним не здійснювався, доступ до нього був вільний.

З досліджених в судовому засіданні фотографій не можливо зробити висновок в який період, та в якому місці вони зроблені.

Суд також не приймає як належний доказ, що свідчить про спричинення відповідачем позивачці матеріальних збитків на суму 16000 грн., наданий позивачем договір № 3460110 від 10.10.2016 року, так як позивачем ОСОБА_1 в судовому засіданні не доведено необхідність установки саме металопластикових конструкцій ( вікон та дверей) в будинку, оскільки як встановлено з пояснень сторін та свідків по справі, раніше в будинку з 1986 року стояли деревяні двері та вікна, до їх заміни ОСОБА_3 на металопластикові після її вселення.

Крім того, як вбачається зі змісту договору № 3460110 від 10.10.2016 року, він укладений між ТСК OSKAR (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник), проте, вказаний договір не підписаний та не скріплений печаткою виконавцем робіт, а стоїть печатка та підпис ПП ОСОБА_9, який не є виконавцем робіт по договору. В договорі не вказано адресу, за якою необхідно виконати роботи, відсутній акт прийому передачі виконаних робіт. Крім того, згідно товарного чеку від 10.10.2016 року оплата в сумі 16000 грн. проведена ПП ОСОБА_9

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими, не підтверджені належними та допустимими доказами, позивачем не доведено, що витрати в сумі 16000 гривень вона понесла із-за неправомірних дій ОСОБА_3, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити за недоведеністю.

В звязку з відмовою в задоволенні позову, у відповідності до ст.88 ЦПК України, судові витрати не підлягають відшкодуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1-3, 1166, 1192 ЦК України, 5-11,57-66,88, 158,174,212-215,218 ЦПК України,-

ВИРІШИВ :

Відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції в 10-денний строк з дня винесення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ Т. В. Левицька