УХВАЛА

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Успіх», про витребування майна із чужого незаконного володіння за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Київської області від 2 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що з 1998 року він та ОСОБА_5 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. За час спільного проживання з ОСОБА_5 вони займались роздрібною торгівлею, для чого взяли в оренду у ТОВ «Успіх» земельну ділянку на території торговельного центру «ІНФОРМАЦІЯ_1» по АДРЕСА_1, яку оформили на ОСОБА_5 На вказаній земельній ділянці він за власні кошти побудував сучасний торговельний павільйон на однорівневому фундаменті загальною площею 46 кв. м. Збудований павільйон до експлуатації не введений. Крім цього, для здійснення торгівлі з 2008 року до 1 жовтня 2013 року він за власні кошти придбав різноманітний товар, а саме продукти харчування.

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_5 померла. Цього дня між ТОВ «Успіх» та ОСОБА_4 було підписано договір про надання останній в оренду земельної ділянки, яка раніше належала ОСОБА_5 На день передачі під контроль ОСОБА_4 магазину в ньому знаходився товар на загальну суму 84 тис. грн та 5 тис. грн готівкою для придбання товару. Таким чином, з ІНФОРМАЦІЯ_2 року відповідач користується спірним торговельним павільйоном, на будівництво якого він витратив 24 790 грн 69 коп.; обладнанням, яке в ньому знаходиться, вартістю 22 699 грн 90 коп., та товаром на суму 84 тис. грн, придбаним за його кошти. Також ОСОБА_4 користується коштами у сумі 5 тис. грн, які він надав продавцям для придбання товару. У травні, червні та липні 2013 року ОСОБА_4 унаслідок діяльності магазину отримала дохід в сумі по 10 тис. грн. відповідно, йому передавала по 5 тис. грн. У серпні 2013 року ОСОБА_4 отримала 20 тис. грн, однак йому передала 10 тис. грн, у вересні 2013 року ОСОБА_4 отримала 26 200 грн, йому передала 13 100 грн, у жовтні, листопаді та грудні 2013 року відповідач отримала 26 200 грн, однак будь-яких коштів йому не передавала.

Вважаючи, що діями відповідача порушені його права, позивач просив визнати його власником будівельних матеріалів, витрачених на будівництво торговельного павільйону, розташованого на території ТЦ «ІНФОРМАЦІЯ_1» по

АДРЕСА_1 на суму 24 790 грн 69 коп.; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 належне йому вказане в позові обладнання на суму 22 699 грн 90 коп.; витребувати із незаконного володіння ОСОБА_4 належну йому продукцію на загальну суму 84 тис. грн; зобов'язати ОСОБА_4 повернути належні йому 5 тис. грн готівкою; стягнути зі ОСОБА_4 на його користь доходи, отримані з травня 2013 року до січня 2014 року у розмірі 142 900 грн.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 10 липня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_3 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Київської області від 2 листопада 2015 року рішення районного суду скасовано. Постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог.

Скасовуючи рішення районного суду й залишаючи позовну заяву без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, апеляційний суд виходив із того, що при розгляді справи у суді першої інстанції представник позивача подав відповідну заяву, яку районний суд не розглянув.

Проте погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати.

Таким вимогам закону судові рішення не відповідають.

Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду.

Відповідно до ч. 8 ст. 193 ЦПК України під час судових дебатів не можна подавати нові докази, заяву про залишення позову без розгляду, збільшувати або зменшувати розмір позовних вимог.

Таким чином, позивач наділений правом на залишення позову без розгляду лише в суді першої інстанції до ухвалення рішення у справі, однак під час судових дебатів не можна подавати заяву про залишення позову без розгляду.

Отже, заяву про залишення позову без розгляду було подано позивачем у суді першої інстанції до ухвалення рішення у справі під час судових дебатів.

Скасовуючи рішення суду та залишаючи позовну заяву без розглядує, апеляційний суд не звернув уваги на те, що згідно з ч. 1 ст. 304 ЦПК України справа розглядається апеляційним судом за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими цією главою.

У суді апеляційної інстанції передбачено лише реалізацію таких диспозитивних прав сторони у справі: відмова від позову та укладення мирової угоди. На стадії апеляційного розгляду неможливо залишити позовну заяву без розгляду, оскільки вона вже розглянута.

Разом із тим, у силу ч. 3 ст. 335 ЦПК України підлягає скасуванні і рішення районного суду, оскільки суд порушив норми процесуального права.

Відповідно до ч. 1ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно з журналом судового засідання від 19 травня 2015 року суд, вислухавши думку сторін у справі, закінчив дослідження письмових доказів у справі та перейшов до судових дебатів (а. с. 95, т. 2), у справі оголошено перерву.

Як вбачається з матеріалів справи заяву про залишення позовної заяви без розгляду було подано представником позивача - ОСОБА_6 9 липня 2015 року, тобто після того як суд перейшов до судових дебатів у справі (а. с. 122, т. 2).

Згідно зі ст. 194 ЦПК України, якщо під час судових дебатів виникає необхідність з'ясування нових обставин, що мають значення для справи, або дослідження нових доказів, суд постановляє ухвалу про повернення до з'ясування обставин у справі. Після закінчення з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами судові дебати проводяться в загальному порядку.

Оскільки суд розглядає справи у межах заявлених вимог, а позивач звернувся із заявою про залишення без розгляду заявлених вимог під час судових дебатів, районний суд зобов'язаний був постановити ухвалу про повернення до з'ясування обставин у справі, роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки й попередити про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяти здійсненню їхніх прав (ч. 4 ст. 10, ст. 194 ЦПК України).

Ураховуючи, що судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області

від 10 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 2 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик