Справа № 2/489/843/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

09 березня 2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції про визнання договору купівлі-продажу дійсним, зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2016 р. ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Вказував на те, що в 1999 р. він придбав у відповідачки незавершену будівлю, розташовану на земельній ділянці площею 802 кв. м. по пров. Електронному, 3-А, в м. Миколаєві, оформивши договір купівлі-продажу на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв». Через те, що даний договір не був посвідчений нотаріально, реєстраційна служба ММУЮ відмовила у державній реєстрації договору, після завершення будівництва.

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд: визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений 06.12.1999 р. на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» між ним та ОСОБА_4; зобовязати Реєстраційну службу Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області провести (на його імя ОСОБА_3, податковий номер НОМЕР_1), державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що розташований в м. Миколаєві по пров. Електронний, 3-А, врахувавши оплату за цю послугу від 11.12.2015 р.

Представник позивача заявлені вимоги в судовому засіданні підтримав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 в судове засідання не зявилась, повідомлялась судом про розгляд справи належним чином. Відповідно до заяви, позов визнала, просила про розгляд справи без її участі.

Представник Реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції в судовому засіданні покладався на розсуд суду в частині визнання угоди дійсною, заперечував проти вимог про зобовязання вчинити певні дії, вважаючи їх безпідставними.

Представник третьої особи Товарної біржі «Нерухомість-Миколаїв» в судове засідання не зявився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд встановив наступне.

Незавершена будова, розташована на земельній ділянці площею 802 кв. м., по провулку Електронному, 3-А в м. Миколаєві, належала ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Другої державної нотаріальної контори м. Миколаєва від 10.02.1995 р., за реєстр. №3-299, зареєстрованого Миколаївським міжміським бюро технічної інвентаризації від 14.10.1999 р., за № 24508; виписки з рішення Миколаївської міської Ради від 28.06.1996 р. за № 283 «Про відвід, додатковий відвід та передачу в приватну власність земельних ділянок громадянам», зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації від 14.10.1999 р.; державного Акту на землю, виданого Виконкомом Миколаївської міської ради від 25.07.1996 р., за №165, на підставі рішення Виконкому Миколаївської міської ради народних депутатів від 28.06.1996 р. за №283; рішення Ленінського районного Виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 12.11.1999 р., за №134, зареєстрованого в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 24.11.1999 р.

06.12.1999 р. на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» за № 1-369 був зареєстрований Договір купівлі-продажу незавершеної будівлі, розташованої на земельній ділянці площею 802 кв. м., по провулку Електронному, 3-А в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_4 з однієї сторони, та ОСОБА_3 - з іншої сторони.

Претензій сторони один до одного не мали, всі умови договору купівлі-продажу дотримані. Проте на даний час нотаріальне посвідчення договору неможливе.

Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсним», відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватись судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі ЦК УРСР), ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Згідно ст. 47 цього Кодексу недодержання цієї вимоги тягне за собою недійсність договору.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР та п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України 28.04.1978 р. № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення, виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, вправі визнати угоду дійсною.

На час укладання договору купівлі-продажу сторони ухилились від його нотаріального посвідчення.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що права позивача порушено, іншим шляхом поновити їх неможливо, отже заявлені вимоги в частині визнання договору дійсним є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, зі змісту позовних вимог вбачається, що позивач ОСОБА_3 просить зобовязати Реєстраційну службу ММУЮ провести державну реєстрацію права власності на житловий будинок, розташований по пров. Електронному, 3-А в м. Миколаєві, врахувавши оплату за цю послугу від 11.12.2015 р.

Згідно Рішення від 30.12.2015 р. державним реєстратором прав на нерухоме майно МУЮ було відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності на житловий будинок № 3а по провулку Електронному в м. Миколаєві, оскільки заявником подано для реєстрації договір купівлі-продажу будинку, виданий товарною біржею та не посвідчений нотаріально.

При цьому позивачем було оплачено вартість послуг реєстратора в сумі 120 грн. 00 коп. згідно квитанції від 11.12.2015 р. № 0.0.473907309.1.

На переконання суду такі вимоги позивача не підлягають задоволенню, оскільки на час розгляду відповідного звернення державний реєстратор діяв виходячи з документів, наданих йому, та правомірно відмовив у здійсненні державної реєстрації, що не спростовано представником позивача. Крім того Рішення суду про визнання договору купівлі-продажу дійсним є достатньою підставою для подальшої реєстрації відповідного договору в реєстраційному органі.

Щодо вимог про врахування оплати в сумі 120 грн. 00 коп. за послуги державного реєстратора, в їх задоволенні також необхідно відмовити, оскільки державним реєстратором було розглянуто заяву по суті.

На підставі статей 47, 227 ЦК УРСР, ст. 15 ЗУ «Про товарну біржу», Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 року за № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» та керуючись ст.12, 30, 60, 88, 214 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу дійсним - задовольнити .

Визнати Договір купівлі-продажу незавершеної будівлі, розташованої на земельній ділянці площею 802 кв. м., по провулку Електронному, 3-А в м. Миколаєві, укладений між ОСОБА_4 з однієї сторони, та ОСОБА_3 - з іншої сторони, зареєстрований 06.12.1999 р. на Товарній біржі «Нерухомість-Миколаїв» за № 1-369 дійсним.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції про зобовязання вчинити певні дії відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Миколаєва протягом десяти днів з дня його проголошення або отримання копії.

Суддя: