Провадження №2/760/2943/16
Справа №760/3832/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Усатової І.А.

при секретарі - Здорик Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору дарування -

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 та просила розірвати договір дарування ВЕМ №569634 від 08.02.2007.

Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що 08.02.2007 вона подарувала своєму онукові, ОСОБА_3, гаражний бокс АДРЕСА_1.

Вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Пояснила, що відповідач, ОСОБА_2, є її зятем та батьком померлого.

Позивачка посилається на те, що після смерті онука, відповідач користується вказаним гаражним боксом, вважає, що гаражний бокс має бути повернутий їй, оскільки вона його не дарувала відповідачу, і, крім того, вважає останнього винним у смерті дочки та онука, а тому звернулася до суду із вказаним позовом та просить розірвати договір дарування ВЕМ №569634 від 08.02.2007.

Виходячи з вищенаведеного, вважає дії відповідача протиправними та просить задовольнити позов.

У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що ніякого відношення до гаражного боксу АДРЕСА_1 не має, а тому просив відмовити в задоволенні позову.

Суд, заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що гаражний бокс АДРЕСА_1 згідно Договору дарування гаражного боксу від 08.02.2007, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, посвідченого державним нотаріусом Першої київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №19-743, належав ОСОБА_3 (а.с. 4, 134).

Згідно виданої Київським міським бюро технічної інвентаризації довідки №12632 (И-2016) від 29.09.2016, гаражний бокс АДРЕСА_1 на праві власності зареєстрований за ОСОБА_3 на підставі договору дарування, посвідченого 08.02.2007 р.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 помер, що підтверджується наданим представником позивача витягом з кримінального провадження №0000307, внесеного до ЄРДР 18.01.2016 (а.с. 108), та чого не заперечували сторони в судовому засіданні.

Позивачка звернулася з позовом до відповідача про розірвання договору дарування гаражного боксу з підстав того, що спірний гаражний бокс вона дарувала покійному ОСОБА_3, а не ОСОБА_2, якого вважає винним у смерті ОСОБА_3, та з цих підстав вважає, що він не має права користуватися гаражним боксом, і ця обставина є підставою для розірвання договору.

Суд приходить до висновку про відмову в позові, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 4 цього ж Кодексу, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно норм ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно норм ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

З урахування цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи, чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Згідно ч. 1 ст. 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність.

Так, договір дарування - це правочин, в силу якого одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати у майбутньому іншій стороні (обдарованому) майно у власність. Він опосередковує перехід майна від однієї особи до іншої, при цьому дарувальник і обдаровуваний є рівноправними суб'єктами. Договір дарування направлений на безповоротне припинення права власності у дарувальника і виникнення права власності у обдарованої особи, при цьому обдаровуваний набуває право на майно, якого раніше у нього не було.

Розірвання договору дарування на вимогу дарувальника встановлене нормами ст. 727 ЦК України, зокрема:

1. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування нерухомих речей чи іншого особливо цінного майна, якщо обдаровуваний умисно вчинив злочин проти життя, здоров'я, власності дарувальника, його батьків, дружини (чоловіка) або дітей,

Якщо обдаровуваний вчинив умисне вбивство дарувальника, спадкоємці дарувальника мають право вимагати розірвання договору дарування,

2. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність,

3. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо внаслідок недбалого ставлення обдаровуваного до речі, що становить культурну цінність, ця річ може бути знищена або істотно пошкоджена,

4. Дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо на момент пред'явлення вимоги дарунок є збереженим,

5. У разі розірвання договору дарування обдаровуваний зобов'язаний повернути дарунок у натурі.

Як встановлено судом вище, договір дарування було укладено між позивачем та померлим ОСОБА_3, відповідач стороною договору не був.

Тобто, виходячи з вимог ст. 727 ЦК України, договір дарування можна розірвати лише у визначених випадках за наявності передбачених підстав.

Обгрунтовуючи свій позов, позивач не зазначає жодної з них.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідач не є стороною договору, а відносини дарувальника та обдарованого не передбачають правонаступництва.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивач ОСОБА_1 не довела порушення, невизнання або оспорювання своїх прав з боку відповідача.

Враховуючи положення ст. ст. 15, 16 ЦК України, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 має бути відмовлено за безпідставністю.

Суд, враховуючи вищенаведене, керуючись ст.ст. 15, 16, 717, 727 ЦК ст.ст. 3, 4, 11, 208, 209, 212-215 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І. А. Усатова