У х в а л а

іменем україни

6 квітня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л., Кузнєцова В.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду, скасування арешту на квартиру, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернувся в суд із заявою, в якій просив скасувати накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1, відшкодувати йому матеріальну і моральну шкоду, завдану незаконними діями органів досудового слідства, прокуратури та суду.

Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року відмовлено у відкритті провадження у частині вимог про зняття арешту з квартири АДРЕСА_1 з тих підстав, що згідно ст. 114 ЦПК позови про зняття арешту з майна пред'являються за його місцезнаходженням. Крім того, відмовлено у відкритті провадження у частині вимог про відшкодування моральної шкоди у зв'язку з тим, що рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 8 червня 2011 року, яке набрало законної сили, такі вимоги вже були предметом розгляду в суді між тими самими сторонами і з тих самих підстав.

Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року мотивувальну частину ухвали Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року що стосується відкриття провадження у справі щодо вимог про зняття арешту з квартири змінено, відмовлено у відкритті провадження за вказаною вимогою у зв'язку з тим, що вона не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства, та роз'яснено ОСОБА_1 його право звернутися із відповідною заявою до суду в порядку кримінального судочинства. В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить оскаржувані ухвали скасувати, посилаючись на порушення судами норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Статтею 342 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом її прийнято з додержанням вимог закону.

Судами встановлено, що рішенням Христинівського районного суду Черкаської області від 8 червня 2011 року, ухваленим у справі за позовом ОСОБА_1 до УМВС України у Черкаській області, прокуратури Черкаської області та державного казначейства України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями органу досудового слідства, стягнуто з державного бюджету на користь позивача 200000 грн на відшкодування моральної шкоди.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо є таке, що набрало законної сили, рішення чи ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Звертаючись до суду із заявою 26 травня 2015 року ОСОБА_1 зазначав про те, що йому завдано моральну шкоду внаслідок незаконних дій органів досудового слідства, прокуратури та суду.

Інших обставин, які б відрізнялись від тих, які вказував заявник як підставу для її відшкодування у порівнянні із позовною заявою за наслідками розгляду якої Христинівським районним судом Черкаської області ухвалено рішення 8 червня 2011 року, заявник не наводив.

Враховуючи те, що спір між сторонами про відшкодування моральної шкоди між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав вже був предметом розгляду у суді і за результати його розгляду було ухвалено рішення, що набрало законної сили, то суддя правильно відмовив у відкритті провадження у справі в цій частині на підставі п. 2 ч. 2 ст. 122 ЦПК України.

Як вказував ОСОБА_1 арешт на належну йому квартиру був накладений у процесі розслідування кримінальної справи з метою забезпечення цивільного позову.

Відповідно до ст. 335 КПК України від 28 грудня 1960 року (чинного на момент постановлення виправдувального вироку) в його в резолютивній частині вказується про скасування заходів до забезпечення цивільного позову.

За змістом ч. 6 ст. 404, ч. 1 ст. 409 КПК України від 28 грудня 1960 року якщо у виправданого або у особи, щодо якої справа закрита, були вилучені документи, цінності та інші предмети чи був накладений арешт на майно, копія вироку, що набрав законної сили, або ухвала апеляційної чи касаційної інстанції направляються відповідним органам для повернення вилучених документів, цінностей та інших предметів, а також для зняття арешту з майна. Питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку, включаючи визначення розміру і розподілення судових витрат, якщо суд не вирішив цих питань, вирішуються судом, який постановив вирок.

Згідно п. 14 ст. 537 КПК України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 539 КПК України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Потерпілий, цивільний позивач, цивільний відповідач та інші особи мають право звертатися до суду з клопотаннями про вирішення питань, які безпосередньо стосуються їх прав, обов'язків чи законних інтересів. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов'язаного із виконанням вироку, подається до суду, який ухвалив вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктом 14 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Процесуальні питання, пов'язані з виконанням судових рішень у кримінальному провадженні, вирішує суддя суду першої інстанції одноособово, якщо інше не передбачено цим Кодексом (ч. 5 ст. 534 КПК України від 13 квітня 2012 року № 4651-VI).

З огляду на викладене, змінюючи ухвалу суду першої в частині мотивів відмови у відкритті провадження в частині вимог про зняття арешту з квартири, апеляційний суд обгрунтовано виходив із того, що вказана вимога не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та правильно зазначив про те, що це питання вирішується судом, який постановив вирок у порядку кримінального судочинства.

Порушень при постановленні цієї ухвали норм процесуального права, які б давали підстави для її скасування, не встановлено.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення без змін ухвали апеляційного суду та ухвали суду першої інстанції у нескасованій апеляційним судом частині.

Керуючись статтями 332, 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Тальнівського районного суду Черкаської області від 18 червня 2015 року у нескасованій апеляційним судом частині та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:Т.Л. Ізмайлова В.О. Кузнєцов