Провадження № 2/522/2016/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 березня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2015р. позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу.

У судовому засіданні представник відповідачки ОСОБА_4 надала суду зустрічний позов, за яким просила прийняти до спільного розгляду з первісним позовом, вимоги про стягнення аліментів на утримання жінки за шлюбним контрактом, а саме у розмірі 1/5 частки всіх видів доходів, починаючи з дня розірвання шлюбу і до досягнення повноліття ОСОБА_5, тобто до 11.02.2021 року, а починаючи з 12.02.2021 року по 1/4 частині всіх видів заробітку по життєво, у звязку з виїздом ОСОБА_1 на пмж до США.

Також зазначене клопотання підтримала сама відповідачка в судовому засіданні та пояснила що позивач бажає покинути межі України, але в такому випадку вона сама залишається з двумя дітьми, одна з яких дуже хвора та потребує постійного догляду та лікування.

Представник позивача ОСОБА_6 (діє по довіреності від 27.10.2015 року) у судовому засіданні заперечувала проти прийняття такого зустрічного позову, вважаючи при цьому що відповідачка та її представник таким чином намагаються затягнути розгляд справи про розлучення, та вважає що зазначені вимоги у зустрічному позову ніяк не відносяться до справи про розлучення. Також він повідомив суд що він сумлінно та вчасно сплачує аліменти на утримання двох дітей від спільного шлюбу, які було присуджено за рішенням суду.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 31 ЦПК України, крім прав та обов'язків, визначених у статті 27 ЦПК, позивач має право протягом усього часу розгляду справи змінити підставу або предмет позову, збільшити або зменшити розмір позовних вимог, відмовитися від позову, а відповідач має право визнати позов повністю або частково, пред'явити зустрічний позов.

Разом з тим, згідно ч. 2 ст. 123 ЦПК України, зустрічний позов приймається до спільного розгляду з первісним позовом, якщо обидва позови взаємопов'язані і спільний їх розгляд є доцільним, зокрема, коли вони виникають з одних правовідносин, або коли вимоги за позовами можуть зараховуватися, або коли задоволення зустрічного позову може виключити повністю або частково задоволення первісного позову.

У відповідності до п. 15 постанови пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить своєчасний і правильний розгляд заявлених вимог, то ці процесуальні дії необхідно провадити у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123 - 126 ЦПК

З матеріалів справи вбачається, що предметом позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 є розірвання шлюбу, від якого у сторін народилося двоє дітей: ОСОБА_5,11.02.2003р.н. та ОСОБА_3,04.04.2008р.н., яка є інвалідом з вадами психіки, які проживають з матірю.

Прийняття до спільного розгляду з позовом про розірвання шлюбу зустрічних позовних вимог про стягнення аліментів на утримання жінки за шлюбним контрактом, а саме у розмірі 1/5 частки всіх видів доходів, починаючи з дня розірвання шлюбу і до досягнення повноліття ОСОБА_5, тобто до 11.02.2021 року, а починаючи з 12.02.2021 року по 1/4 частині всіх видів заробітку по життєво, у сумі 113 369, 66 грн., у звязку з виїздом ОСОБА_1 на пмж до США, суд вважає недоцільним , оскільки це є різні предмети вимог. Як вбачається з матеріалів первісного та зустрічного позовів, вони не є взаємопов'язаними, виникли з різних правовідносин, вимоги за позовами не можуть зараховуватися та задоволення зустрічного позову не може виключити повністю або частково задоволення первісного позову. Окрім цього це призведе до затягування розгляду справи про розірвання шлюбу.

При цьому ОСОБА_3 на думку суду не позбавлена звернутись з таким позовом у загальному порядку. Доводи представника ОСОБА_3 про те, що такий позов поданий, оскільки позивач, не вирішивши своїх обовязків до своєї сімї та дітей до розірвання шлюбу, залишає на призволяще відповідачку з двома дітьми, одна з яких є інвалідом, суд вважає необґрунтованими, оскільки такі позовні вимоги не залежать від продовження або припинення їх подружніх стосунків.

Таким чином, враховуючи розумний строк розгляду справи, суд вважає необхідним відмовити у прийнятті зустрічного позову.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст.27,31,ч.2 ст.113, 123,168, 219 ч.1, 208-210 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити представнику ОСОБА_3 у прийнятті зустрічного позову до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання жінки за шлюбним контрактом, а саме у розмірі 1/5 частки всіх видів доходів, починаючи з дня розірвання шлюбу і до досягнення повноліття ОСОБА_5, тобто до 11.02.2021 року, а починаючи з 12.02.2021 року по 1/4 частині всіх видів заробітку по життєво, у сумі 113 369, 66 грн., у звязку з виїздом ОСОБА_1 на пмж до США, та в обєднанні з первісним позовом.

Розяснити ОСОБА_3 що відмова у прийнятті вказаних зустрічних позовних вимог не позбавляє позивача можливості звернутися до суду за захистом свого порушеного права в загальному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали, згідно ч.2 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

09.03.2016