у х в а л а

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О. П.,

суддів: Амеліна В. І., Остапчука Д. О.,

Дербенцевої Т. П., Попович О. В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний банк» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді, стягнення заробітку за час вимушеного прогулу; за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний банк» до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Український Інноваційний банк» (далі - ПАТ «Укрінбанк»), у якому, посилаючись на незаконне звільнення, просила визнати незаконним та скасувати наказ ПАТ «Укрінбанк» від 26 листопада 2014 року № 806-к про її звільнення; поновити її на посаді директора Луганського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк»; стягнути з ПАТ «Укрінбанк» на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу.

У лютому 2015 року ПАТ «Укрінбанк» звернулося до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про стягнення 2 457 432 грн 43 коп. майнової шкоди.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року, в задоволенні первісного позову ОСОБА_3 та зустрічного позову ПАТ «Укрінбанк» відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення первісного позову та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга не підлягає задоволенню на таких підставах.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позивач у суді не довела обставин, на які посилалася на обґрунтування своїх вимог.

Судами встановлено, що з 19 березня 2003 року наказом № 75-к ОСОБА_3 призначено на посаду директора Луганської філії АТ «Укрінбанк».

15 квітня 2004 року між АТ «Укрінбанк» та ОСОБА_3 укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність.

У зв'язку з реорганізацією Луганської філії ПАТ «Укрінбанк» у Луганське центральне відділення ПАТ «Укрінбанк», на підставі наказу від 31 липня 2013 року № 569-к ОСОБА_3 переведено з 03 серпня 2013 року на посаду директора Луганського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк». Договір про повну матеріальну відповідальність з позивачем не переукладався.

Згідно з наказом від 08 серпня 2013 року № 207 «Про призначення відповідальних осіб за відкриття і закриття грошового сховища операційної каси Луганського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк», відповідальними особами за відкриття та закриття грошового сховища призначено ОСОБА_3 (директора відділення) та ОСОБА_5 (завідувача касою). Враховуючи зміни до цього наказу від 09 серпня 2013 року (наказом № 211), на ОСОБА_3 покладено обов'язок забезпечення зберігання дублікатів ключів від грошового сховища Луганського центрального відділення в Луганській філії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит».

Згідно з посадовою інструкцією директора Луганського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк», з якою позивач була ознайомлена, до обов'язків директора філії/відділення належить, зокрема, дотримання встановленого внутрішніми нормативними документами банку порядку підпису грошово-розрахункових документів, правильного використання та належного зберігання печаток, штампів, грошових коштів, майна та інших цінностей (п. 3.1.46); організація роботи та контроль за здійсненням операцій з готівковими коштами та цінностями, здійснення контролю за належним рівнем схоронності та безпеки операцій з валютними цінностями (п. 3.1.47).

21 липня 2014 року у зв'язку із загостренням ситуації в зоні АТО головою правління ПАТ «Укрінбанк» було видано наказ № 184 «Про призупинення діяльності Луганського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк».

19 вересня 2014 року під час передачі до головного банку валютних цінностей у грошовосу сховищі Луганського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» було виявлено факт нестачі коштів у розмірі 2 457 432 грн 43 коп., про що ревізійною комісією ПАТ «Укрінбанк» складено відповідний акт.

Згідно з висновком за результатами службового розслідування за фактом відсутності в Луганському центральному відділенні ПАТ «Укрінбанк» грошових коштів під час їх передачі до головного банку від 21 листопада 2014 року встановлені допущені ОСОБА_3 порушення, які полягають у тому, що будучи матеріально-відповідальною особою, наділеною повноваженнями зі зберігання грошових цінностей, нею не було забезпечено збереження матеріальних цінностей. Зокрема, ОСОБА_3 допустила у сховище відділення сторонніх осіб, не забезпечила збереження грошових цінностей, які знаходилися у сховищі Луганського центрального відділення, не оформила видаткову операцію в АБС-Б2 і за відсутності видаткових документів надала можливість невідомим особам забрати готівку, чим грубо порушила вимоги своєї посадової інструкції. У звязку із наведеним банку заподіяно матеріальних збитків на суму 2 457 432 грн 43 коп. У зв'язку із цим запропоновано звільнити ОСОБА_3 із займаної посади у зв'язку із втратою до неї довіри (а. с. 158-161, т. 1).

На підставі наказу від 26 листопада 2014 року № 806-к ОСОБА_3 було звільнено з посади директора Луганського центрального відділення ПАТ «Укрінбанк» з 27 листопада 2014 року за п. 2 ст. 41 КЗпП у зв'язку із скоєнням винних дій працівником, який безпосередньо обслуговував грошові цінності, і ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього.

Трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довіри до нього з боку власника або уповноваженого ним органу (п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України).

Для розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України потрібна наявність таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл і т.ін.); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Як роз'яснено в абз. 2 п. 28 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», звільнення з підстав втрати довір'я суд може визнати обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.ін.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я.

Виходячи з викладеного можна дійти висновку, що основне коло працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, - це особи, які одержують їх під звіт.

Вирішуючи під час розгляду справи про поновлення на роботі працівника, звільненого за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України, питання, чи відноситься позивач до кола працівників, які безпосередньо обслуговують грошові та товарні цінності, суду в кожному конкретному випадку необхідно з'ясувати: чи становить виконання операцій, що пов'язані з таким обслуговуванням цінностей, основний зміст трудових обов'язків позивача; чи носить виконання ним указаних дій відповідальний, підзвітний характер з наявністю обліку, контролю за рухом і зберіганням цінностей.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 вересня 2014 року у справі № 6-104цс14 та за змістом ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_3, суди відповідно до приписів ст. ст. 212-214, 303 ЦПК України виходили із того, що звільнення позивача відбулося відповідно до вимог трудового законодавства, оскільки остання була відповідальною за збереження валютних цінностей, проте, забравши дублікати ключів від грошового сховища Луганського центрального відділення банку, які знаходились у філії ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та передавши їх ОСОБА_6, який не був призначений відповідальною особою ПАТ «Укрінбанк» за відкриття та закриття грошового сховища, внаслідок чого сторонні особи були допущені до сховища, в результаті чого банком було втрачено матеріальних цінностей на суму 2 457 432 грн 43 коп.

Такі висновки судів грунтуються на законі та відповідають фактичним обставинам справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_3 про незаконність її звільнення - безпідставні, оскільки обставини, на які посилається заявник, були предметом дослідження у судах і висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Оскільки касаційна скарга не містить доводів щодо неправильного застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права при вирішенні зустрічного позову ПАТ «Укрінбанк», то в цій частині судові рішення судом касаційної інстанції на предмет законності та обґрунтованості не перевіряються.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення в частині вирішення позову ОСОБА_3 ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України, розглянувши касаційну скаргу на рішення суду, суд касаційної інстанції відхиляє скаргу і залишає рішення суду без змін.

З огляду на викладене колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду в частині вирішення позову ОСОБА_3 без змін.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, який діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 04 листопада 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_3 залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О. П. Касьян

Судді: В. І. Амелін

Т. П. Дербенцева

Д. О. Остапчук

О. В. Попович