Провадження № 4-с/361/9/16
УХВАЛА

02 березня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючої судді Маценко Н.П.

при секретарі Телепі Т.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Бровари скаргу ОСОБА_1 на постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України

в с т а н о в и в:

У грудні 2014 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 жовтня 2014 року.

В обґрунтування своєї скарги скаржник зазначав, що постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3 від 16.10.2014 року повернуто виконавчий лист №1007/13329/12, виданий 28.08.2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області в справі за позовом ПАТ "Сведбанк" до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4, про стягнення заборгованості за кредитним договором.

21 жовтня 2014 року він отримав постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України ОСОБА_3 від 16 жовтня 2014 року про повернення виконавчого листа №1007/13329/12, виданого 28 серпня 2013 року.

Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження він звернувся до виконавчої служби із заявою про закінчення виконавчого провадження у зв'язку із скасуванням рішення суду рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2014 року, на підставі якого було видано виконавчий документ, але відповіді на подану заяву йому не надано до теперішнього часу

Посилаючись на викладене, просив визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити термін звернення до суду, визнати постанову про повернення виконавчого документу стягувачеві від 16.10.2014 року, винесену головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень ДВС України ОСОБА_3 по виконавчому провадженню №40594977 з примусового виконання виконавчого листа №1007/13329/2012 від 28.08.2013 року, виданого Броварським міськрайонним судом Київської області недійсною та скасувати.

Дана справа слухається судом повторно.

Так, ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2015 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_1 на постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 16 жовтня 2014 року.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 21.10.2015 року ухвалу Броварського міськрайонного суду Київської області від 19.08.2015 року скасовано та передано питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді даної справи скаржник ОСОБА_1 скаргу підтримав, день збільшив вимоги, просив також визнати недійсною та скасувати постанову про стягнення із нього виконавчого збору від 15.10.2014 року.

Представник скаржника ОСОБА_5 скаргу з урахуванням збільшень підтримала, просить її задовольнити у повному обсязі.

Представник відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України ОСОБА_6 заперечив проти скарги, вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає задоволенню.

Заінтересована особа ПАТ «Омега Банк» у судове засідання повторно не зявилася, про час і місце розгляду даної справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заява про слухання справи у відсутності її представника до суду не надходила.

Вислухавши пояснення скаржника, його представника, представника субєкта оскарження, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Таке, з матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29.01.2013 року задоволено позов ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки; у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 823-Ф від 28 березня 2007 року, додатковим договором № 1, додатковим договором № 2 до кредитного договору № 823-Ф, укладеним між З AT «ТАС-Інвестбанк» та ОСОБА_4, на загальну суму заборгованості 4373404,84 долари США звернуто стягнення на предмет іпотеки по іпотечному договору № 823-Ф/757Ф/ 1018-Ф/ 1009/Ф/ІП-1 від 31 жовтня 2007 року, укладеного між ОСОБА_2 та ЗАТ «ТАС-Інвестбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», а саме на земельні ділянки, які підлягають реалізації із застосуванням процедури продажу, передбаченої ст. 38 Закону України «Про іпотеку», а саме шляхом продажу ПАТ «Сведбанк» від свого імені будь-якій особі за початковою ціною продажу, визначеною у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «Сведбанк» судові витрати в сумі 3219 грн.

На підставі вищевказаного рішення суду 28.08.2013 року Броварським міськрайонний судом видано виконавчі листи.

13.11.2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 29.01.2013 року.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 10.12.2013 року заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2014 року апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_4 задоволено, заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2013 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

З матеріалів справи вбачається, що виконавчий лист № 1007/13329/2012, виданий 28.08.2013 року був предявлений до виконання у відділ примусового виконання рішень ДВС України.

08.11.2013 року відкрито провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Згідно із ч.1 ст. 31 Закону України «Про виконавче провадження», копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження, що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

З матеріалів справи вбачається, що постановою державного виконавця від 15.10.2014 року із боржника ОСОБА_1 стягнуто виконавчий збір у розмірі 437340,48 доларів США. Дана постанова винесена у звязку із невиконанням у самостійному порядку у строк до семи днів з моменту отримання постанови про відкриття виконавчого провадження виконавчого листа. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні відомості про направлення скаржнику як боржнику у виконавчому провадженні постанови про відкриття виконавчого провадження від 08.11.2013 року.

Оскаржуваною постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС України від 16.10.2014 року повернуто виконавчий документ стягувачеві з тих підстав, що 16.09.2014 року до відділу надійшла заява від 15.10.2014 про повернення виконавчого документа згідно із ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження».

17 жовтня 2014 року відділ примусового виконання рішень ДВС України направив на адресу ОСОБА_2 постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві від 16.10.2014 року, винесену у ході виконання виконавчого документа - виконавчого листа № 1007/13329/2012 від 28.09.2013 року.

Вважаючи свої права порушеними, 13.11.2014 року скаржник звернувся до виконавчої служби з заявою про закінчення виконавчого провадження з підстав скасування рішення суду, на підставі якого виданий виконавчий документ та надав рішення Апеляційного суду Київської області від 12 лютого 2014 року, згідно якого заочне рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 січня 2013 року у цивільній справі № 1007/10340/2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позову правонаступнику позивача ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_1, третя особа ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовлено. Відповіді на вказану заяву скаржнику надано не було. Зі змісту вказаної заяви вбачається, що про існування виконавчого провадження боржнику стало відомо лише 21.10.2014 року, коли він отримав постанову про повернення виконавчого листа стягувачу. Так, як постанова про відкриття виконавчого провадження на адресу боржника у визначеному законом порядку не направлялася.

Згідно зі ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати в своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

При розгляді даної скарги по суті судом встановлено, що державний виконавець всупереч наявного рішення колегії суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області від 12.02.2014 року про скасування заочного рішення від 29.01.2013 року закінчив виконавче провадження 16.10.2014 року, винесенням постанови про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі ч. 1 ст. 47 ЗУ «про виконавче провадження», хоча повинен був закінчити виконавче провадження у порядку ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження».

Так, відповідно до ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі скасування рішення суду або іншого органу (посадової особи), на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Постанова про повернення виконавчого документу стягувачу підлягає скасуванню, так як вона не відповідає нормам діючого законодавства про виконавче провадження.

Одночасно у судовому порядку підлягає скасуванню і постанова про стягнення із боржника виконавчого збору від 15.10.2014 року, так як вона є незаконною, оскільки станом на день її постановлення рішення суду, на підставі якого видано виконавчий лист скасовано.

Вирішуючи питання про поновлення строку на звернення до суду із скаргою на постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. ст. 383, 385 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відповідно до ст. ст. 72, 73 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку. Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин.

При цьому ЦПК України не містить вичерпного переліку поважних причин, які можна враховувати при вирішенні питання про поновлення пропущеного процесуального строку; вони враховуються у кожному конкретному випадку залежно від обставин справи.

Відповідно до ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Із скаргою на дії ДВС скаржник звернувся до суду 17.12.2014 року. Разом з тим, даному зверненню передувала подача до Броварського міськрайонного суду Київської області скарги на дії ДВС про скасування постанови від 15.10.2014 року про стягнення виконавчого збору провадження по якій було закрито судом на підставі ухвали від 08.12.2014 року та подача заяви до ДВС України про закінчення виконавчого провадження, що залишена субєктом оскарження без належного реагування. З наведених вище підстав, процесуальний строк на звернення до суду із скаргою, пропущений скаржником із поважних незалежних від нього причин.

Керуючись ст. ст. 383-386 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

скаргу задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк на звернення до суду із скаргою на постанови головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України.

Скасувати постанову від 16.10.2014 року головного державного виконавця Мазура Геннадія Івановича відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про повернення виконавчого документу стягувачеві № 1007/13329/12, виданого 28.08.2013 року Броварським міськрайонним судом Київської області про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Скасувати постанову від 15.10.2014 року головного державного виконавця Мазура Геннадія Івановича відділу примусового виконання рішень державної виконавчої служби України про стягнення з боржника виконавчого збору по виконавчому провадженню ВП №40594977.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Н. П. Маценко