Ухвала

іменем україни

02 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Гулька Б.І., Журавель В.І.,

Хопти С.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом закритого акціонерного товариства «Торгово-виробниче підприємство «Промтовари» до малого підприємства виробничо-комерційна фірма «Дорстрой», ОСОБА_3, третя особа - приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук Віра Яківна, про визнання недійсним договору купівлі-продажу, визнання дій приватного нотаріуса неправомірними та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою закритого акціонерного товариства «Торгово-виробниче підприємство «Промтовари» на рішення апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 pоку закритеакціонерне товариство «Торгово-виробниче підприємство «Промтовари» (далі - ЗАТ «ТВП «Промтовари») звернулося до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнень просило визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29 січня 1998 pоку, укладений між малим підприємством виробничо-комерційною фірмою«Дорстрой» (далі - МП ВКФ «Дорстрой») та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. та зареєстрований у реєстрі за № 437, у частині належного на праві власності ЗАТ «ТВП «Промтовари» нерухомого майна літ. «Л» та «б», розташованого по АДРЕСА_1, витребувати зазначене нерухоме майно із чужого незаконного володіння від ОСОБА_3, визнати неправомірними дії приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. під час посвідчення договору купівлі-продажу від 29 січня 1998 року № 437 магазину НОМЕР_1, розташованого по АДРЕСА_2, укладеного між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_5, в частині продажу приміщень під літерами «Л» та «б», які фактично розташовані в АДРЕСА_1 та належать на праві власності ЗАТ «ТВП «Промтовари».

На обґрунтування вимог позивач посилався на те, що 01 грудня 1994 року між Фондом комунального майна м. Черкаси та Організацією орендарів торговельного підприємства «Черкаський міський комерційний центр «Промтовари» був укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого Організації орендарів було передано у власність разом з іншим нерухомим майном цілісний майновий комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_1».

Правонаступником Організації орендарів стало ЗАТ «ТВП«Промтовари».

На підставі вказаного договору комунальним підприємством «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» 12 грудня 1997 року ЗАТ «ТВП«Промтовари» було видано реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, у якому значиться об'єкт по АДРЕСА_1, до складу якого входять магазин літ. «Б», котельня та пункт приймання склотари, позначені відповідно літерами «б» і «Л». Котельня та пункт приймання склотари конструктивно нерозривно пов'язані з приміщенням магазину літ. «Б», які всі разом входять до цілісного майнового комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

ЗАТ «Торгово-виробниче підприємство «Промтовари» оформило всі необхідні правовстановлюючі документи на об'єкт по АДРЕСА_1, на котельню та пункт приймання склотари.

Наприкінці 2012 року ЗАТ «ТВП«Промтовари» дізналось про те, що між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_5 був укладений договір купівлі-продажу від 29 січня 1998 року, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., зареєстрований у реєстрі за № 437, згідно з яким було продано магазин НОМЕР_1, розташований по АДРЕСА_3, а також інші нежитлові приміщення, до яких увійшли пункт приймання склотари та котельня (літ. «Л» та «б» відповідно), що розташовані по АДРЕСА_1.

Вважає, що МП ВКФ «Дорстрой» не мав права продавати пункт приймання склотари та котельню, оскільки МП ВКФ «Дорстрой» не було власником цих приміщень. Оскаржуваним договором купівлі-продажу від 29 січня 1998 року МП ВКФ «Дорстрой» разом із магазином НОМЕР_1, який розташований по АДРЕСА_3, відчужив об'єкт, який йому на дату купівлі-продажу не належав, а саме: пункт приймання склотари та котельню (літ. «Л» та «б» відповідно), що розташовані по АДРЕСА_1 та з 1997 року зареєстрований за ЗАТ «ТВП «Промтовари», яке є правонаступником Організації орендарів торговельного підприємства «Черкаський міський комерційний центр «Промтовари».

У подальшому ОСОБА_5 на підставі договору дарування подарував вказане вище майно ОСОБА_3, яка прийняла в дар Ѕ частини нежилого приміщення (частину магазину) приміщення літ. «А», «а», сараї Ж, З, И, К, Л, Б, площею 90,6 кв. м, що знаходяться по АДРЕСА_2.

Враховуючи викладене, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року позов ЗАТ «ТВП «Промтовари» задоволено.

Визнано недійсним договір купівлі-продажу від 29 січня 1998 pоку, укладений між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. та зареєстрований у реєстрі за № 437.

Визнано неправомірними дії приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. під час посвідчення договору купівлі-продажу від 29 січня 1998 року № 437 магазину НОМЕР_1, що розташований по АДРЕСА_2, укладеного між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_5, зокрема, участині продажу приміщень під літерами «Л» та «б», які фактично розташовані по АДРЕСА_1.

Стягнуто з МП ВКФ «Дорстрой» судовий збір у сумі 243 грн 60 коп. на користь ЗАТ «ТВП «Промтовари».

Витребувано у ОСОБА_3 нерухоме майно, а саме: приміщення літ. «А» та «б», розташоване по АДРЕСА_1.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове про відмову у позові.

У касаційній скарзі ЗАТ «ТВП «Промтовари», посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині відмови в задоволенні позову про визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, залишити в силі рішення місцевого суду в цій частині.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судові рішення судів попередніх інстанцій зазначеним вимогам закону не відповідають.

Судами встановлено, що 01 грудня 1994 року між Фондом комунального майна м. Черкаси та Організацією орендарів торговельного підприємства Черкаський міський комерційний центр «Промтовари» було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого Організація орендарів передала у власність разом із іншим нерухомим майном цілісний майновий комплекс «ІНФОРМАЦІЯ_1». Правонаступником Організації орендарів стало ЗАТ «ТВП «Промтовари».

На підставі вказаного вище договору 12 грудня 1997 року комунальне підприємство «Черкаське обласне об'єднане бюро технічної інвентаризації» видало ЗАТ «ТВП «Промтовари» реєстраційне посвідчення на об'єкти нерухомого майна, які належать юридичним особам, у якому значиться об'єкт по АДРЕСА_1, до складу якого входять магазин літ. «Б», котельня та пункт приймання склотари, позначені відповідно літерами «б» і «Л». Котельня та пункт приймання склотари конструктивно нерозривно пов'язані з приміщенням магазину літ. «Б», які всі разом входять до цілісного майнового комплексу «ІНФОРМАЦІЯ_1».

ЗАТ «ТВП «Промтовари» оформило всі необхідні правовстановлюючі документи на об'єкт по АДРЕСА_1, на котельню та пункт приймання склотари.

Згідно з договором купівлі-продажу від 29 січня 1998 року, укладеним між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_6, зазначені приміщення котельні та пункту приймання склотари продані іншим особам, без відома та дозволу ЗАТ «Торгово-виробниче підприємство «Промтовари».

Вищезазначений договір посвідчено приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я. та зареєстровано в реєстрі за № 437.

Магазин та будівлі належать на праві власності МП ВКФ «Дорстрой» на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Другою Черкаською державною нотаріальною конторою від 24 червня 1994 року, та свідоцтва про право власності, виданого 24 липня 1994 року Фондом комунального майна у м. Черкаси.

Свідоцтво про право власної від 24 липня1994 року, на яке послався нотаріус при посвідченні договору купівлі-продажу, видане на магазин, що знаходиться по АДРЕСА_3.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ЗАТ «ТВП «Промтовари», суд першої інстанції дійшов висновку про те, що нотаріус, посвідчуючи договір купівлі-продажу від 29 січня 1998 року, не дотримався вимог чинного законодавства, зокрема ст. ст. 5, 42 Закону України «Про нотаріат», п. п. 5, 30, 49 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 14 червня 1994 року № 18/5.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у позові, апеляційний суд виходив із того, що приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., дії якого оскаржуються позивачем, не був залучений до участі у справі в якості відповідача.

Погодитися з висновками судів не можна з наступних підстав.

Згідно із положеннями ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Звертаючись до суду з позовом, ЗАТ «ТВП «Промтовари» просило, окрім визнання неправомірними дій приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., також визнати недійсним укладений між МП ВКФ «Дорстрой» та ОСОБА_5 договір купівлі-продажу від 29 січня 1998 pоку і витребувати зазначене нерухоме майно із чужого незаконного володіння від ОСОБА_3

Апеляційний суд, встановивши, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням норм процесуального права, скасував його та відмовив ЗАТ «ТВП «Промтовари» у позові, оскільки судом не вирішено питання про склад учасників процесу.

Суд зазначив, що позивачем заявлено вимогу щодо оскарження нотаріальної дії з підстав недотримання приватним нотаріусом вимог чинного законодавства при її вчиненні, проте не залучено його до участі у справі в якості відповідача.

При цьому, апеляційний суд не перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в частині вирішення інших позовних вимог позивача та не зробив жодних висновків щодо них, у зв'язку із чим рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 335 ЦПК України суд не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Також не може залишатись в силі рішення суду першої інстанції, оскільки на порушення вимог ст. 32, п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України районний суд неналежним чином вирішив питання про склад осіб, які беруть участь у справі, не залучив до участі у справі в якості відповідача приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я.

Відповідно до ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Право на справедливий суд та доступ до правосуддя визначено також у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 04.XI.50).

Відповідно до положень статей 4, 10, 60 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК України, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч. 6 ст. 130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі.

На зазначені вимоги закону суд першої інстанції уваги не звернув, не визначив склад учасників процесу та всупереч вимогам ст. 10 ЦПК України не сприяв залученню до участі у справі в якості відповідача приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Фіщук В.Я., а розглянув справу за його участі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог.

Крім того, як суд першої інстанції, так і апеляційний суд, пославшись у своїх рішеннях на наявність заяви про застосування позовної давності, поданої ОСОБА_3, не зробили ніяких висновків щодо її задоволення чи відхилення (а. с.116).

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу вимог ст. 338 ЦПК України є підставою для скасування судових рішень із передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу закритого акціонерного товариства «Торгово-виробниче підприємство «Промтовари» задовольнити частково.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 28 квітня 2016 року та рішення апеляційного суду Черкаської області від 08 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: Б.І. Гулько

В.І. Журавель

С.Ф. Хопта

С.П. Штелик