АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/781/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючого - судді Талалай О.І.,

суддів: П'єнти І.В., Корніюк А.П.,

секретар Філіпчук О.С.,

з участю: апелянта ОСОБА_1,

представника ПАТ «УкрСиббанк» Новака В.П.,

відповідача ОСОБА_3

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», ОСОБА_3, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, приватний нотаріус Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк Володимир Іванович, про визнання договорів недійсними.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів

у с т а н о в и л а :

ОСОБА_1, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначила, що 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (далі - Банк) і ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту, згідно з умовами якого останньому наданий кредит у сумі 37000 доларів США. Для забезпечення повернення кредиту цього ж дня між тими ж сторонами був укладений договір іпотеки, предметом якого є квартира АДРЕСА_1. Вона як дружина і співвласник квартири згоди на укладення кредитного договору і договору іпотеки не давала. Кредитні кошти витрачені ОСОБА_3 не на потреби сім'ї, а повернення кредиту передбачено за рахунок спільного майна подружжя.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2016 року в позові відмовлено.

ОСОБА_1, не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. Посилається на недоведеність обставин справи, які суд вважав встановленими, порушення норм матеріального та процесуального права. Суд помилково дійшов висновку про укладення кредитного договору і договору іпотеки за її згодою і невірно вказав у рішенні, що квартира, яка передана в іпотеку, є власністю чоловіка. Надані нею докази на підтвердження вимог не взяті до уваги. Належних доказів на спростування вказаних обставин Банк не надав. Судом допущено порушення норми матеріального права - ч. 2 ст. 65 СК України, ч. 3 ст. 368 ЦК України, ст. 6 Закону України «Про заставу», ст. 6 Закону України «Про іпотеку». Безпідставно не залучений до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_5, який є поручителем за кредитним договором.

У засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала. Представник Банку визнав її не обґрунтованою у повному обсязі. ОСОБА_3 апеляцію визнав.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що 11 квітня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», і ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 0, згідно з умовами якого останньому наданий кредит у сумі 37000 доларів США на строк до 10 квітня 2018 року. З метою забезпечення повернення кредиту 11 квітня 2008 року між тими ж сторонами був укладений договір іпотеки № 82551, згідно з яким ОСОБА_3 передав в іпотеку Банку квартиру АДРЕСА_1, яка належить йому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 19 грудня 2006 року Управлінням житлово-комунального господарства та зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним № 17215917.

Наведене підтверджується дослідженими судом доказами, що містяться у матеріалах справи.

Відмовляючи у позові, суд обґрунтовано виходив з того, що кредитний договір укладений за письмовою згодою ОСОБА_1 Передана в іпотеку квартира є особистою власністю ОСОБА_3, а тому укладення договору іпотеки не потребувало згоди другого з подружжя.

Такий висновок суду узгоджується з матеріалами справи і відповідає вимогам закону.

На підставі ч. 1 і ч. 2 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Відповідно до ч. 3 ст. 368 ЦК України і ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтею 65 СК України регулюються відносини розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Кредитний договір є правочином щодо отримання у власність грошових коштів і не створює обов'язків для другого із подружжя, а лише для позичальника, як сторони договору.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону України «Про іпотеку» майно, що є у спільній власності, може бути передане в іпотеку лише за нотаріально засвідченою згодою усіх співвласників. Співвласник нерухомого майна має право передати в іпотеку свою частку в спільному майні без згоди інших співвласників за умови виділення її в натурі та реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості.

Як вбачається з матеріалів справи право вимоги на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 за договором від 24 червня 2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Віньковецького районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_7 (а.с. 43).

Відповідно до квитанції № 34 від 17 березня 2005 року і довідки РКД МБМО «Райагробуд» від 06 жовтня 2006 року вартість зазначеної квартири у сумі 35879,40 грн повністю сплатила ОСОБА_7 (а.с. 40, 41).

19 грудня 2006 року Управлінням житлово-комунального господарства ОСОБА_3 видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_1, яке зареєстроване в Реєстрі прав власності на нерухоме майно (а.с. 44, 45).

Заявою від 11 квітня 2008 року, адресованою приватному нотаріусу Хмельницького міського нотаріального округу Пруняку В.І., ОСОБА_3 заявив, що з 28.12.1991 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з гр. ОСОБА_1, але зазначена вище квартира не є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки придбана за особисті кошти третьою особою - ОСОБА_7, право вимоги на яку подаровано йому за договором від 24 червня 2005 року (а.с. 38).

Саме ця квартира передана відповідачем в іпотеку Банку і суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що укладення договору іпотеки не потребувало згоди позивача.

Посилання апелянта на неналежну оцінку доказів не можуть бути прийняті до уваги.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б впливали на законність рішення суду і спростовували його висновок.

Порушень процесуального закону, які б були підставою для скасування рішення, судом не допущено.

Рішення суду першої інстанції ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав у межах доводів апеляційної скарги для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 02 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий (підпис) О.І. Талалай

Судді: (підписи) І.В. Пєнта

А.П. Корніюк

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду О.І. Талалай

____________________________________________________________________

Головуючий в першій інстанції Карплюк О.І. Провадження: № 22-ц/792/781/16

Доповідач Талалай О.І. Категорія: 19, 27