РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/1436/16-ц

01 грудня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Олійник П. В.

з участю секретаря Вознюк Ю. В.

позивача ОСОБА_1.

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування Костопільська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про позбавлення його батьківських прав щодо його малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та збільшення розміру алміентів на утримання сина у розмірі 1000 грн. до досягнення сином повноліття.

В обґрунтування заявлених вимог покликається на обставини викладені в позовній заяві.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала повністю, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання нез"явився про розгляд справи повідомлений належним чином.

Представник відповідач ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на письмове заперечення проти позову.

Представник третьої особи - органу опіки та піклування Костопільської РДА в судове засідання не з"явився, про розгляд справи повідомлені належним чином.

Свідок ОСОБА_6, бабуся позивачки, надала суду покази, що відповідач сином не ціквиться, коштів на його утримання не надає.

Суд, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, покази свідка, з'ясувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню частково.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків.

Судом встановлено, що від подружнього життя сторони мають малолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в свідоцтві про народження якого відповідач записаний батьком.

Рішенням Костопільського районного суду від 05.2014 року з відповідача на користь позивача стягуто аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 500 грн. щомісячно починаючи з 14.08.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Однак, за відповідачем станом 01.03.2016 року рахується заборгованість в розмірі 9274,19 грн., що підтверджується розрахунком ВДВС Острозького районного управління юстиції.

Позивач разом із сином проживає у квартирі своєї матері у АДРЕСА_1. Відповідач проживає в будинку своїх батьків с. Розваж Острозького району Рівненської області, на даний час не працює, характеризується посередньо. ОСОБА_3 намагається налагодити стосунки з сином, хоче брати участь у спілкуванні та утриманні сина та заперечує проти позбавлення його батьківських прав, стосовно малолітнього сина ОСОБА_4.

Беззаперечних доказів винної поведінки та свідомого нехтування своїми обов'язками відповідачем, які б свідчили про подальше ухилення ОСОБА_3 від виховання свого сина і як наслідок необхідність застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав суду не було надано.

Суд не погоджується з висновком органу опіки та піклування Костопільської районної державної адміністрації №1337/01-31/16 від 25.04,2016 року щодо доцільності позбавлення батьківських прав гр. ОСОБА_3 стосовно його неповнолітнього сина, оскільки вважає його недостатньо обґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини.

За цих обставин суд виходить із того, що справи про позбавлення батьківських прав мають вирішуватися з дотриманням гарантій, встановлених ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Зокрема, у рішенні Європейського суду з прав людини від 18.12.2008 р. у справі "Савіни проти України" наголошується, що взаємне задоволення від спільного перебування батьків і дітей є фундаментальним елементом сімейного життя, а тому втручання до нього має відбуватися у вузьких рамках, визначених статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини й основоположних свобод.

Як зазначено в пунктах 15, 18 постанови Пленуму ВСУ від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

З огляду на вищевикладене, суд відзначає, що відповідач проявляє батьківські почуття до свого сина, які мають бути взяті до уваги судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що хоча в цілому відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов'язки, з огляду на обставини цієї справи у задоволенні позову слід відмовити, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини і виконувати свої батьківські обов'язки сумлінно, а також поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов'язків.

Що стосується позовної вимоги про збільшення розміру аліментів, то оскільки відповідач є працездатним, не є інвалідом, суд, вважає за можливе збільшити розмір аліментів встановивши їх у твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно.

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1,2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача судові витрати по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163, 164, 180-183 СК України та ст.ст.10, 11, 60, 88, 209, 212,214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа орган опіки і піклування Костопільська районна державна адміністрація про позбавлення батьківських прав та зміну розміру аліментів, задовольнити часткво.

Відмовити в задоволенні позовиих вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 щодо позбавлення батьківських прав.

Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити своє ставлення до виховання сина ОСОБА_4.

Покласти на орган опіки та піклування Костопільську районну державну адміністрацію контроль за виконанням ОСОБА_3 батьківських обов'язків.

Збільшити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, і встановити їх в розмірі 600 (шістсот) грн. щомісячно, проіндексованому згідно чинного законодавства, починаючи з дня набрання чинності рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття.

В задоволенні решти позовних вимог в частині стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 551, 20 грн. у відшкодування витрат по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяП. В. Олійник