РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/411/16-ц

пр. № 2/759/1866/16

15 лютого 2016 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва

під головуванням судді Сенька М.Ф.,

при секретарі Ніколенку В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно придбане в шлюбі,

встановив:

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 25.01.1997 року перебувають у шлюбі (а.с. 10), від шлюбу мають сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

ОСОБА_4 (за пояснення сторін рідна тітка ОСОБА_1.), відповідно до договору дарування від 21.12.2006 року, подарувала малолітньому ОСОБА_3 в особі його матері ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1. Даний правочин вчинено зі згоди батька дитини ОСОБА_2 (п. 3.8 договору)

ОСОБА_1 в інтересах дитини ОСОБА_3 відповідно до договору купівлі-продажу від 20.08.2010р. продала вказану квартиру, натомість 25.08.2010р. разом з чоловіком ОСОБА_2 придбали у ЗАТ «Будівельне управління №7» квартиру АДРЕСА_2, про що між вказаними сторонами було укладено договір купівлі-продажу квартири, який був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ляпуновою Я.А. за реєстровим №4356. Згідно цього договору право власності на квартиру перейшло до ОСОБА_3 - 2/3 частки і до ОСОБА_2 - 1/3 частки.

ОСОБА_1 в січні 2016 року заявила позов до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, за яким просила визнати за нею право особистої приватної власності на 1/3 частки квартири АДРЕСА_2, що зареєстрована за ОСОБА_2

Позов мотивовано тим, що вказане майно було придбано за кошти родичів позивача, тобто за кошти, що належали їй особисто, а вказівка в договорі на те, що це майно придбане ОСОБА_2 є помилковою.

ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні на вимогах позову наполягали, надали пояснення, що по суті відповідають викладеному в позовній заяві.

ОСОБА_3 надіслав заяву про визнання позову, за якою також просив розглянути справу без його участі.

ОСОБА_2 не заперечував, що спірне майно було придбане за кошти родичів позивача, проте заявив, що вважає це майно спільним сумісним майном подружжя, а відтак просив в задоволенні позову відмовити.

Статтею 57 СК України, разом з іншим, встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка може бути майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Як вказувалося вище кошти на придбання спірного майна надавались родичами позивача.

Проте, належних та допустимих доказів, що дані кошти надавались особисто позивачу суду не надано.

Не знайшли свого підтвердження доказами і доводи позивача про те, що вона повертала родичам отримані раніше кошти за рахунок особистого майна.

Напроти ОСОБА_1, при укладенні договору купівлі-продажу, надала нотаріусу згоду на придбання її чоловіком ОСОБА_2 спірного майна, про що зазначено в п. 4.8 договору.

Даний договір повністю відповідає вимогам законодавства. Вимог про визнання договору недійсним не заявлялось.

Визнання ОСОБА_3 позову правового значення не має, оскільки він не має відношення до спірного майна.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що родичі позивача, передаючи кошти на придбання квартири, діяли в інтересах ОСОБА_1, і ці кошти використовувались подружжям ОСОБА_1 виключно в інтересах сім'ї, на що окрім наведеного також вказує послідовний, узгоджений характер їх дій, а саме прийняття ними в дар квартири, наступний продаж цієї квартири і придбання нової. До того ж, дані квартири використовувались сім'єю для проживання.

Тому, суд погоджується з відповідачем, що спірне майно, відповідно до ст.ст. 60, 61 СК України, є спільним сумісним майном подружжя, підстав для визнання цього майна особистою власністю позивача не вбачається.

Таким чином, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, за необґрунтованістю.

За наведеного рішення, судовий збір, сплачений позивачем на забезпечення розгляду справи, має бути зарахований до відповідного бюджету держави відповідно і на підставі ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права особистої приватної власності на майно придбане в шлюбі відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Сенько М.Ф.