Справа №587/2335/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/255/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Семеній Л. І.,

суддів - Кононенко О. Ю. , Шевченка В. А.

за участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк»

на рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року

у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5

про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и л а:

31 серпня 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтовував тим, що між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 0 від 06 листопада 2006 року, відповідно до якого позивач надав ОСОБА_6 кредитні кошти в сумі 73 000 грн. 00 коп., які вона зобовязалась повернути не пізніше 05 листопада 2017 року. 14 жовтня 2011 року ОСОБА_6 померла. На момент її смерті залишилися не сплаченими тіло кредиту та проценти за користування кредитними коштами на загальну суму 33434 грн. 02 коп., які позивач просив суд стягнути солідарно зі спадкоємців ОСОБА_6 ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_5

Рішенням Сумського районного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року в задоволенні позову ПАТ «УкрСиббанк» відмовлено в звязку з його необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі ПАТ «УкрСиббанк», посилаючись на неповноту з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позову.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що невиконання спадкоємцями вимог закону щодо оформлення та реєстрації спадкового майна не може бути підставою для відмови у задоволенні позову в межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ «УкрСиббанк» - ОСОБА_7, який підтримав доводи апеляційної скарги, відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5, які проти скарги заперечили, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції правильно встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 06 листопада 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 0 (а.с. 8-11).

Відповідно до умов кредитного договору, банк надав ОСОБА_6 кредит в сумі 73000 грн. зі строком користування з 06 листопада 2006 року по 05 листопада 2017 року шляхом перерахування банком коштів на поточний рахунок 5700 у банку, зі сплатою процентів за використання кредитних коштів в розмірі 17% річних та для подальшого використання за цільовим призначенням.

В забезпечення виконання кредитних зобовязань, 06 листопада 2006 року між банком та ОСОБА_6 був укладений договір іпотеки № 5126, за умовами якого ОСОБА_6 передала в іпотеку нерухоме майно: нежитлове приміщення за адресою: Сумська область, смт. Низи, вул. Радгоспна, 9, ринкова вартість якого згідно звіту незалежного оцінювача складає 98100 грн. (а.с. 15-16).

14 жовтня 2011 року ОСОБА_6 померла (а.с.12).

Після її смерті відкрилася спадщина на частину будинку та земельної ділянки по вул. Лісна,19 в с. Низи Сумського району, нежитлове приміщення по вул. Радгоспна,9 в с.Низи, автомобіль, яку в передбаченому законом порядку та строк прийняли спадкоємці за законом, а саме: чоловік померлої ОСОБА_4, її дочка ОСОБА_8 - шляхом сумісного проживання та реєстрації разом з нею, та дочка ОСОБА_3 шляхом подачі заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. За інформацією Сумської районної державної нотаріальної контори від 04 жовтня 2013 року, жоден із спадкоємців з заявами про відмову від спадщини, а також за її оформленням, не звертався і свідоцтва про право на спадщину на їх імя не видавались (а.с. 14).

На час смерті позичальниці залишилася не виплаченою заборгованість за кредитним договором, яка відповідно до розрахунку банку складає 33434 грн. 02 коп. (а.с. 17-27).

Про смерть ОСОБА_6 банк дізнався 30 листопада 2011 року, що підтверджується копією листа до Сумської районної державної нотаріальної контори за вих. №30-61-1352/1 від 30 листопада 2011 року, в якому ПАТ «УкрСиббанк» заявив про свої вимоги до спадкоємців, які приймуть спадщину (а.с. 13).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі не отримали спадщину і у них відсутні зобовязання перед позивачем.

Колегія суддів з таким висновком суду погодитись не може, оскільки він не відповідає вимогам закону.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (ст.ст. 1218, 1231 ЦК України).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст. 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст. 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем спадщини визначені у ч.ч. 3, 4 ст. 1268, ст. 1269 ЦК України.

Так, згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Чинне законодавство розмежовує поняття прийняття спадщини (глава 87 ЦК України "Здійснення права на спадкування") та оформлення спадщини (глава 89 ЦК України "Оформлення права на спадщину).

Відповідно до ч.1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1268 ЦК України).

Ч.1 ст. 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч.3 ст. 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим обєктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Проте, суд першої інстанції вищевказаного не врахував і прийшов до хибного висновку про те, що відповідачі не отримали спадщину після смерті ОСОБА_6

З розяснень п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008, № 7 вбачається, що якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Враховуючи, що зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, тому підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так відповідно до ч.2,4 ст. 1281 ЦК України кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Відповідно до п.189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 3 березня 2004 року N 20/5 зі змінами та доповненнями, яка була чинною на момент відкриття спадщини, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 Цивільного кодексу України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги.

З матеріалів справи вбачається, що 30.11.2011 року ПАТ «УкрСиббанк» у письмовій формі через нотаріальну контору повідомив спадкоємців про свої вимоги (а.с. 13).

Відповідачі, прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_6, не задовольнили вимоги позивача в досудовому порядку про погашення отриманого спадкодавцем кредиту, хоча кредитор своєчасно, відповідно до вимог ст.1281 ЦК України, предявив до них вимоги.

За таких обставин відповідальність за боргами спадкодавця має нести кожен з спадкоємців, а не солідарно, як просив позивач, у розмірі, що відповідає його частці у спадковому майні, тобто по 11144 грн. 67 коп. (1/3 від 33434 грн. 02 коп.), але в межах вартості майна, отриманого у спадщину.

Таким чином, правильно встановивши обставини справи, місцевий суд не застосував до спірних відносин вимог ст.1281, 1282, 1297 ЦК України, які підлягали застосуванню, що призвело до неправильного вирішення спору, в звязку з чим рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

На підставі ч.5 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню по 234 грн. 04 коп. з кожного компенсації судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Рішення Сумського районного суду Сумської області від 22 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» в межах вартості майна, отриманого у спадщину, по 11144 грн. 67 коп. з кожного заборгованості за кредитним договором № 0 від 06 листопада 2006 року, а також по 234 грн. 04 коп. з кожного у рахунок компенсації судового збору за розгляд справи в судах першої та апеляційної інстанції.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий

Судді