Номер провадження: 22-ц/785/1561/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фальчук В. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - Фальчука В.П.,

суддів Кравця Ю.І., Таварткіладзе О.М.,

секретаря Книгиницького О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2014 року, в цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, за участю третіх осіб Одеської міської ради, Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Управління архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою, та приведення частини домоволодіння до попереднього стану, -

встановила;

26.03.2009 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, який уточнила в судовому засіданні (т.с.2а.с.190-196), та в остаточній його редакції просила усунути перешкоди в користуванні житловим будинком та земельною ділянкою, які розташовані у м. Одесі на вул. Садовського 14-14а, шляхом зобовязання відповідача:

- привести до попереднього стану частину домоволодіння, яке розташоване за вказаною адресою, відповідно до технічного паспорту на це домоволодіння від 24.03.1982 року,

- знести новостворені та реконструйовані будівлі, а саме: реконструйовану добудову - літ.а5, добудову -№1санвузол, добудову - №2, погреб - №3, гараж - №4, санвузол - літ.Т, душову - літ.У, літню кухню - літ.С, сарай - літ.Р, сарай - літ.І.

При цьому позивач посилалася на те, що вказана самочинна реконструкція і самочинне будівництво вчинені ОСОБА_3 на межі земельної ділянки ОСОБА_2 без проекту, без дозволу Інспекції ДАБКа в Одеській області на проведення будівельних та з порушенням будівельних, санітарних, протипожежних норм і правил. Так, відповідач самовільно збільшила більш чим на 8 метрів довжину веранди; на межі її земельної ділянки звела стіну висотою більше ніж 11 метрів; покрівля з самочинного будівництва більш ніж на 40 см спадає на територію її земельної ділянки. Покрівля самочинного будівництва не обладнана водостічною трубою, і тому всі опади, які падають на дах цієї будівлі стікають у її подвіря. У її подвіря не попадає сонячне світло, що призводить до цвілі та сирості, веде до руйнації несущої стіни будинку. Факт незаконної перебудови та самовільного будівництва підтверджений листами Інспекції ДАБК в Одеській області; листом Київської районного адміністрації м. Одеси, та висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2014 року.

Представники ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_4 посилаючись на те, що будівництвом вказаних позивачем у позовній заяві будівель та споруд не порушені права позивача щодо користування земельною ділянкою і частиною домоволодіння, яке належить ОСОБА_4 на праві власності.

Треті особи у справі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Справа розглянута судом за їх відсутності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.03.2014 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено у повному обсязі у звязку з тим, що вказані в позовній заяві обєкти нерухомості, які реконструйовані і побудовані ОСОБА_3 прийняті в експлуатацію на підставі Декларації про готовність обєкта до експлуатації, яка зареєстрована в Інспекції ДАБКа в Одеській області 27.12.2013 року. Суд не прийняв до уваги висновок судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2014 року, яким встановлені порушення відповідачем будівельних норм і правил під час будівництва та реконструкції житлових і нежитлових приміщень, а саме - добудови (літ.а5), добудови №1 санвузол, добудови - №2, погреба - №3, гаражу - №4, санвузла - літ.Т, душової - літ.У, літньої кухні - літ.С, сараю - літ.Р, сараю - літ.І, у звязку з тим, що висновки судової будівельно-технічної експертизи суперечать матеріалам справи.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати у звязку з порушенням судом норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким її вимоги задовольнити у повному обсязі вказуючи, що суд безпідставно не прийняв до уваги докази того, що проведена реконструкція та самочинне будівництво відповідачем житлових і нежитлових приміщень вчинене в порушення будівельних норм і правил та порушує її права на користування земельною ділянкою та частиною житлового будинку, який належить їй на праві приватної власності.

За правилами ч.1ст.303 ЦПК України,під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст рішення, що оскаржене, доводи апеляційної скарги, межі, в яких повинні проводитися перевірка рішення, встановлюватися обставини і досліджуватися докази вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, за наступних підстав;

Відповідно до вимог п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування судом обставин, що мають значення для розгляду справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 у повному обсязі, суд першої інстанції виходив із того, що вона не довела у судовому засіданні, що реконструйовані та новостворені будівлі ОСОБА_3 істотно порушують будівельні норми і правила, та порушують право позивача на користування належною їй земельної ділянкою та частиною домоволодіння.

Колегія суддів не погоджується із висновками суду першої інстанції, так як судом не у повному обсязі встановлені обставини, які мають значення для розгляду справи, та порушені норми матеріального і процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок ч.4 ст.376 ЦК України.

Приписами ч.7ст.376 ЦК України визначено, що у разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобовязати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову. Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобовязана відшкодувати витрати, повязані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану.

У п.п.22,23,24 Постанови №6 від 30.03.2012 року "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правий режим самочинного будівництва)" Пленум Вищого спеціалізовано суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ розяснив, що знесення самочинного будівництва є крайньою мірою і можливе лише тоді, коли використано усі передбачені законодавством України заходи щодо реагування та притягнення винної особи до відповідальності. Вимоги про зобовязання особи, яка, маючи дозвіл на будівництво нерухомого майна, допустила при цьому істотне відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, чи істотне порушення будівельних норм і правил, провести відповідну перебудову можуть бути заявлені як у разі, коли ці відхилення були допущені при будівництві нерухомості, так і внаслідок перебудови під час її експлуатації.

Під істотним порушенням будівельних норм і правил слід розуміти, зокрема, недодержання архітектурних, санітарних, екологічних, протипожежних та інших вимог і правил, а також зміну окремих конструктивних елементів житлового будинку, будівлі, споруди, що впливає на їх міцність і безпечність.

При вирішенні питання про те, чи є відхилення від проекту істотним і таким, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, суди повинні в кожному випадку зясовувати, зокрема, наскільки збудована будівля за розміром відповідає площі, поверховості, розміщенню та іншим умовам, передбаченим проектом; як впливає допущене порушення з урахуванням місцевих правил забудови, громадських і приватних інтересів на планування, забудову, благоустрій вулиці, на зручність утримання суміжних ділянок тощо.

У необхідних випадках для зясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу згідно з вимогами статті 143 ЦПК.

Відсутність відповідної експертизи у разі необхідності її проведення може бути підставою для відмови в позові, при цьому факт відхилення від проекту та порушення будівельних норм і правил має довести особа, яка предявила позов про знесення самочинного будівництва (частина сьома статті 376 ЦК, частина перша статті 60 ЦПК).

Знесення нерухомості, збудованої з істотним відхиленням від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотним порушенням будівельних норм і правил (у тому числі за відсутності проекту), можливе лише за умови, що неможлива перебудова нерухомості відповідно до проекту або відповідно до норм і правил, визначених державними правилами та санітарними нормами, або якщо особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від такої перебудови.

В інших випадках суд за позовом відповідного державного органу чи органу місцевого самоврядування може на підставі частини сьомої статті 376 ЦК зобовязати забудовника здійснити перебудову житлового будинку, будівлі, споруди або іншого обєкта нерухомості, який побудовано чи будується з істотними відхиленнями від проекту або з істотним порушенням основних будівельних норм і правил, у тому разі, коли таке будівництво суперечить суспільним інтересам, порушує права інших осіб, коли порушення будівельних норм і правил є істотним, а також є технічна можливість виконати перебудову.

Якщо технічна можливість перебудови обєкта нерухомості відсутня або забудовник відмовляється від такої перебудови, суд, незалежно від поважності причин відмови, за позовом зазначених органів або особи, права чи інтереси якої порушено таким будівництвом, ухвалює рішення про знесення житлового будинку або іншого нерухомого майна.

Відмовою забудовника від перебудови слід вважати як його заяву про це, так і його дії чи бездіяльність щодо цього, вчинені до або після ухвалення рішення суду про зобовязання здійснити перебудову.

Погодження забудовника на перебудову при розгляді справи про знесення самочинного будівництва за можливості перебудови, якщо це підтверджено, є підставою для відмови в позові лише тоді, коли рішення суду, яке набрало законної сили, про зобовязання здійснити перебудову не виконано не з вини забудовника, про що державним виконавцем складено відповідний акт.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 6/25 частин домоволодіння №14-14а на вул. Садовського в м. Одесі (яке складається в цілому з одноповерхової камяної житлової будівлі та надвірних споруд, розташованих на земельній ділянці площею 1500 кв. метрів) на підставі договору міни від 14.01.1994 року. Право власності ОСОБА_2 на 6/25 частин цього домоволодіння зареєстроване у Одеському МБТІ та РОН 21.02.1974 року.

ОСОБА_3 на праві спільної часткової власності належить 4/25 частини вказаного домоволодіння на підставі договору купівлі-продажу від 01.04.1974 року. Право власності ОСОБА_3 на 4/25 частин домоволодіння зареєстроване у Одеському МБТІ та РОН 02.04.1974 року. Інші 15/25 частин вказаного житлового будинку належать на праві спільної часткової власності ОСОБА_5.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 26.12.2011 року, зміненого рішенням Апеляційного суду м. Одеси від 11.12.2012 року в цивільній справі №22-ц/1590/7993/12 (за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про виділ в натурі частки із майна, що є спільною частковою власності, припинення права спільної часткової власності визнання права власності на нерухоме майно, встановлення порядку користування земельної ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа, ОСОБА_5, про встановлення земельного сервітуту, усунення перешкод у користуванні власністю) ОСОБА_2 виділено в натурі 6/25 частин домоволодіння №14-14а по вул. Садовського в м. Одесі, а саме: житлове приміщення площею 11,7 кв. метри; кухня площею 7,1 кв. метри; веранда площею 7,5 кв. метри; надвірні споруди - "З", "Т", "Ж" сараї, "Д" льох", "М" - вбиральня"; припинене право спільної часткової власністю у домоволодінні; визначено порядок користування земельною ділянкою, та виділено у користування ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,0437 га. Інша частина земельної ділянки залишилася у користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_5

На земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3, ОСОБА_3 у 2005 році самовільно, без виготовлення проекту, без дозволу Інспекції ДАБК в Одеській області на реконструкцію і проведення будівельних робіт, самовільно реконструювала і самовільно збудувала такі господарські будівлі: добудову - літ. «а5», добудову - №1санвузол, добудову - №2, погреб - №3, та інші будівлі: літ "У"(душова), літ."С" (літня кухня), літ. "Р", "И" сараї, гараж - №4.

Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2014 року за №20-13, проведеної ТОВ «Одеський регіональний центр незалежних експертиз» встановлено, що реконструйована добудова - літ. «а5», добудова №1,(санвузол), добудова (№2), погреб - №3 не відповідають ДБН 360-92* «Містобудування та забудова міських та сільських поселень»:

- по відстані від найбільш виступаючих конструкцій стіни до межі сусідньої земельної ділянки не менш ніж 1,0 м (по факту стіна розташована на суміжній межі) для догляду за будівлею і здійснення поточного ремонту п.3.25*;

- по відсутності організованого водовідведення з даху добудови «а5» - п.3.25;

- по відсутності місцевої очисної споруди п.3.256* «За відсутності інженерних мереж міської (селищної) каналізації слід передбачати каналізування садиб з використанням місцевих очисних споруд, проект яких погоджений з органами санітарної епідеміологічної служби. Обладнання внутрішньо домової каналізації з відведенням побутових стоків у вигріб забороняється»;

- по протипожежному розриву п.3.25 «протипожежні розриви між будинками або окремо розташованими господарськими будівлями відповідно до ступеня їх вогнестійкості, а також віддаленість ємкостей горючої рідини на присадибній ділянці (при опаленні будинків рідким паливом) слід приймати відповідно до протипожежних вимог (додаток 3.1);

- по відсутності проектної документації, дозвільної документації на будівництво будівель п.1.1 ДБН А.3.1-5-2009 «Організація будівельного виробництва» чи п.1.1 ДБН А.3.1-5-69 «Організація будівельного виробництва», ст.26 Закону України «про регулювання містобудівної діяльності»;

- конструкція даху добудови літ.«а5», добудови №1 виступають за межі сумісної межі (на територію земельної ділянки ОСОБА_2І.) на відстані до 0.30 м (30 см).

Недодержання ОСОБА_3 вимог ДБН при будівництві вказаних споруд призвело до цвілі та сирості зовнішньої стіни будинку ОСОБА_2 Цвіль і сирість пошкоджує несучу стіну житлового будинку і веде до її руйнування. Конструкція покрівлі добудови літ.«а5», добудови №1 побудована таким чином, що всі стічні води потрапляють у двір позивача, підмиваючи фундамент будинку та розмиваючи грунт земельної ділянки.

Отже, колегією суддів встановлено, що незаконною реконструкцією та добудовою відповідачем добудови - літ. «а5», добудови - №1,(санвузол), добудови - №2, побудовою погребу - №3, які побудовані на межі земельної ділянки, що знаходиться у користуванні ОСОБА_2, порушуються права останньої щодо користування нею частиною будинку, який належить їй на праві власності та земельною ділянкою, яка виділена їй у користування. Інші самовільно реконструйовані та побудовані приміщення ОСОБА_3, а саме: гараж - №4, санвузол - літ.Т, душова - літ.У, літня кухня - літ.С, сарай - літ.Р, сарай - літ.І., не порушують майнових прав ОСОБА_2 щодо користування належною їй частиною домоволодіння та земельної ділянки, оскільки розташовані на земельній ділянці, яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_5, і не межують із домоволодінням чи земельною ділянкою, яка знаходиться у власності і у користуванні позивача.

Проведеною під час розгляду справи у Апеляційному суді Одеської області судовою будівельно-технічною експертизою за №2-2211/11 від 15.12.2015 року встановлено, що виконати перебудову відповідно до п.3.25 ДБН 360-92* добудови - літ. «а5», добудови - №1,(санвузол), добудови - №2, побудовою погребу - №3 неможливо, у звязку із недостатнім розміром земельної ділянки, на якій розташовані ці приміщення, і яка знаходиться у користуванні ОСОБА_3 і ОСОБА_5

Приймаючи до уваги, що добудова - літ. «а5», добудова - №1,(санвузол), добудова - №2, побудова погреб - №3 не можуть бути перебудовані відповідно до вказаних вище будівельних норм і правил, і є такими, що порушують майнові права ОСОБА_2, їх необхідно привести до попереднього стану, відповідно технічного паспорту на це домоволодіння від 24.03.1982 року, шляхом знесення новостворених та реконструйованих вказаних вище будівель особою, яка провела таку реконструкцію та будівництво цих обєктів.

Оскільки суд першої інстанції не у повному обсязі встановив обставини, які мають значення для розгляду справи, та в порушення вказаних вище норм матеріального права неправомірно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, так як вони ґрунтуються на законі і знайшли своє підтвердження у судовому засіданні.

Колегія суддів не приймає до уваги заперечення представників відповідача про те, що ОСОБА_3 був наданий дозвіл міжвідомчою комісією Київської районної ради м. Одеси від 29.06.1982 року на збільшення розміру веранди до 8 кв. метрів, оскільки відповідно до законодавства, яке діяло на час надання такого дозволу, міжвідомча комісія не мала права надавати такі дозволи. Крім того, реконструкція веранди, на яку був наданий дозвіл повинна була бути проведена лише після погодження з Київською районною санітарно-епідеміологічною станцією та пожарною частиною №3 (як зазначено у протоколі міжвідомчої комісії №6 від 29.06.1982 року). Але такі погодження ОСОБА_3 вчинені не були, про що свідчить висновок судової будівельно-технічної експертизи від 20.02.2014 року за №20-13, якою встановлені порушення саме в частині дотримання протипожежних відстаней від рядом збудованих споруд.

На підставі викладеного рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2, так як вони ґрунтуються на законі і доведені у цій частині наданими позивачем доказами, у тому числі проведеними судово-будівельними експертизами, технічним паспортом на домоволодіння №14-14а на вул. Садовського у м. Одесі від 24.03.1982 року.

Керуючись ст.304, п.2ч.1ст.307, п.1п.4ч.1ст.309 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 21 березня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_2, за участю третіх осіб Одеської міської ради, Київської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради, Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Управляння архітектури та містобудування Одеської міської ради про усунення перешкод у користуванні житловим будинком і земельною ділянкою та приведення частини домоволодіння до попереднього задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 привести будівлі та споруди, які розташовані у м. Одесі на вул. Садовського, 14-14а до попереднього стану, відповідно до технічного паспорту від 24.03.1982 року, шляхом знесення новостворених та реконструйованих будівель, визначених у експертному висновку за №20-13 від 20.02.2014 року, а саме: реконструйовану добудову - літ.«а5», добудову №1 «санвузол», добудову №2, «погреб» -№3.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_2 відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (індивідуальний податковий номер невідомий) на користь ОСОБА_2 (індивідуальний податковий номер невідомий) сплачені судові витрати у загальному розмірі 416 грн. та витрати на інформаційно-технічного забезпечення судового розгляду справи у загальному розмірі 67 гривен.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, на протязі двадцяти днів, з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду Одеської області: В.П. Фальчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7