Провадження № 2/641/1210/2016 Справа № 641/1829/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2016 року

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Боговського Д.Є.

за участю секретаря Бєлової Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання недійсним кредитного договору,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати незаконним ненадання АКБ «Форум» перед укладенням між ОСОБА_1 та АКБ «Форум» кредитного договору № 0208/08/12-Nv від 27.05.2008 споживачу достовірної обов'язкової інформації в об'ємі та за формою, що передбачені ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та главою 2 «Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 за № 168; визнати незаконним не попередження банком перед укладенням кредитного договору споживача про валютні ризики, які під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач, та не надання інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним, що передбачено п. 3.8. «Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 за № 168; зобов'язати ПАТ «Банк Форум» надати споживачу ОСОБА_1 достовірну обов'язкову інформацію в обємі та за формою, що передбачено ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та главою 2 «Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 за № 168, про умови кредитування, що діяли на момент підписання кредитного договору.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 посилається на те, що 27 червня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», укладено кредитний договір № 0208/08/12-Nv, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 103 000,00 доларів США строком до 26.06.2017 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмір 13,0% річних на придбання пятикімнатної квартири АДРЕСА_1, а тому вказаний кредит є споживчим. В порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та «Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 за № 168 банк перед укладанням договору про надання споживчого кредиту не повідомив ОСОБА_1 як споживача у письмовій формі про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, не попередив його про те, що валютні ризики під час виконання зобовязань за кредитним договором несе споживач, не надав інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, повязаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобовязання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Тобто банк не надав споживачу перед укладенням договору необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукції, чим порушені права ОСОБА_1 як споживача, захист яких здійснюють в тому числі і суди.

Крім того, позивач посилався на рішення Конституційного суду України від 10 листопада 2011 року по справі №1-26/2011, за висновком якого вбачається, що споживач є особою, яка не має спеціальних і достатніх знань для того, щоб самостійно розрахувати та визначити базу, методику нарахування відсотків, їх щомісячний розмір тощо, банк при укладенні Договору не врахував жодної вказаної вимоги законодавства, що на їх погляд і стало порушенням прав споживача з боку кредитодавця, тим самим Банком було порушено умови ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів».

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримав доводи заяви, просив позовні вимоги задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «Банк Форум» - ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечував проти заявлених позовних вимог в повному обсязі, просив відмовити в задоволенні вимог, посилаючись на те, що ОСОБА_1 здійснювалась плата за користування кредитом з 2008 року, лише після подання банком позову до суду про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором, останній вже двічі звертався до суду з позовом про визнання договору та його окремих частин недійсними. До цього він жодного разу з заявами про надання розяснень, графіків чи розрахунків щодо порядку сплати кредитних коштів до Банку не звертався, питань щодо умов кредитування ОСОБА_1 не ставилось.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та докази, надані в їх обґрунтування, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

27 червня 2008 року між ОСОБА_1 та АКБ «Форум», правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум», укладено кредитний договір № 0208/08/12-Nv, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в розмірі 103 000,00 доларів США строком до 26.06.2017 зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмір 13,0% річних на придбання пятикімнатної квартири АДРЕСА_1.

Позивач ОСОБА_1 посилається на те, що банком порушено положення Закону України «Про захист прав споживачів» та «Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 за № 168.

Так, відповідно до ч. ст.. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15, 23 цього Закону.

Пунктом 2.1 «Правил надання банкам України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», що затверджені Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 за № 168 також передбачено, що 2.1. Банки зобов'язані перед укладенням кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупну вартість кредиту, зазначивши таке: а) найменування та місцезнаходження банку - юридичної особи та його структурного підрозділу; б) умови кредитування, зокрема: можливу суму кредиту; строк, на який кредит може бути одержаний; мету, для якої кредит може бути використаний; форми та види його забезпечення; необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, у тому числі між зобов'язаннями споживача; тип процентної ставки (фіксована, плаваюча тощо); переваги та недоліки пропонованих схем кредитування; в) орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням: процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту (у тому числі на користь третіх осіб - страховиків, оцінювачів, реєстраторів, нотаріусів тощо); варіантів погашення кредиту, уключаючи кількість платежів, їх періодичність та обсяги; можливості та умов дострокового повернення кредиту; г) інші умови, передбачені законодавством.

Пунктом 3.8 вказаних Правил також передбачено, що у разі надання кредиту в іноземній валюті банки зобов'язані під час укладення кредитного договору: попередити споживача, що валютні ризики під час виконання зобов'язань за кредитним договором несе споживач; надати інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним.

Кредитним договором № 0208/08/12-Nv від 27 червня 2008 року врегульовано відносини Банку та ОСОБА_1 з усіх істотних умов, що мають міститься у кредитному договорі, а саме: щодо розміру кредиту, строку, на який кредит видається, розміру відсоткової ставки, порядку надання та повернення кредиту та сплати процентів погашення кредиту, можливість дострокового погашення, відповідальність сторін.

Відповідно до п. 7.7 кредитного договору позичальник ОСОБА_1 отримав умови кредитування відповідно до п. 2 ст. 11 «Про захист прав споживачів» до укладення цього договору, про що свідчить підпис ОСОБА_1 в Кредитному договорі, копія якого знаходиться в матеріалах справи.

Договором, відповідно до положень ст.. 626 ЦК України, є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.. 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Отже, свобода договору означає право громадян або юридичних осіб вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначити умови такого договору.

Згідно ст.. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

В судовому засіданні встановлено, що позивач за власною ініціативою звернувся до банку з проханням про надання кредиту. Договір було підписано позивачем добровільно, без жодного примусу і без зауважень та заперечень. Позивачу ніхто не перешкоджав в ознайомленні з текстом договору.

На протязі 8 років позивач не вимагав від Банку детального роспису та умов надання кредиту. Добровільно підписавши договір, позивач висловив свою згоду з усіма умовами цього договору, з 2008 року позивач регулярно виконував вимоги укладеного договору, сплачував кредитні кошти.

Таким чином, договір про надання споживчого кредиту від 27.06.2008 року між сторонами був укладений з урахуванням волевиявлення позивача, оскільки підпис у договорі є доказом того, що сторони погодилися з його умовами.

Крім того, суд вважає, що укладаючи спірний договір, будь-яка сторона повинна була уважно з'ясувати, на яких умовах він укладається, а тому з власної ініціативи на момент отримання коштів визначити для себе правила подальшої поведінки, які в подальшому не можуть безпідставно змінюватися на вимогу однієї зі сторін договору.

При ознайомлені і написанні заяви про отримання кредиту позивач ОСОБА_1 ознайомився з умовами кредитування, що вказує на дотриманні банком вимог як ч.2, ч.4 ст.11, так і ст.ст. 18,19 Закону України «Про захист прав споживачів» при надання кредитних послуг позивачу.

Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог на підставі наданих сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, доказів (ч.1 ст.11 ЦПК України).

Згідно з ч.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх позовних вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Частиною 1 п.5 ч. 2 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Водночас, з інформації, яка міститься в автоматизованій системі документообігу Комінтернівського районного суду м. Харкова Д-3, вбачається, що в провадженні суду перебуває цивільна справа № 641/10647/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» ОСОБА_4 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0208/08/12-Nv від 27.06.2008 року в розмірі 537434,82 грн., однак провадження в цій справі зупинено до набрання законної сили судовим рішенням № 641/1542/16-ц по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживачів та визнання договору недійсним.

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається представник позивача як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, тому суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 88 ЦПК України у разі залишення без задоволення позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, усі судові витрати компенсуються за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до судової палати апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подачі у 10-ти денний термін, апеляційної скарги або в порядку ч. 1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: ОСОБА_5