Роздільнянський районний суд Одеської області
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 511/2433/16-ц

Номер провадження: 2/511/1055/16

13 грудня 2016 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді - Ільяшук А. В.,

при секретарі Войнікової Л.Ф.,

за участю позивача ОСОБА_1,відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, ціна позову 21000 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

01 листопада 2016 року позивач звернувся з вказаним позовом до відповідача та просить суд стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики у сумі 21000 гривень. Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що 08 червня 2016 року він позичив відповідачу за його проханням гроші у сумі 22000 гривень на потреби останнього, терміном до 30 жовтня 2016 року. На підтвердження отримання коштів відповідач написав власноруч позивачу розписку від 08.06.2016 року про отримання коштів у сумі 22000 гривень та про зобовязання їх повернути до вказаного вище терміну. На день подачі позову відповідач частково повернув борг, перерахувавши на картку позивача 1000 гривень у липні 2016 року, залишок боргу не повернув та ухиляється від зустрічей з позивачем для вирішення питання про виконання ним свого зобов'язання. Тому позивач вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

У судовому засіданні позивач підтримав позов у повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав, не заперечує проти стягнення з нього суми боргу, заявленої у позові та підтвердив суду, що дійсно він 08.06.2016 року звернувся до позивача із проханням надати йому у борг 22000 гривень на особисті потреби, для оформлення документів моряка, та зобовязався повернути борг частинами до 30.10.2016 року, про що, у присутності адвоката та свого родича, склав розписку, яку видав позивачу. На виконання свого зобовязання він 04.07.2016 року перерахував 1000 гривень на рахунок позивача, вказаний у розписці. Оскільки він не працевлаштувався, витратив позичені гроші, то не зміг у строк повернути борг. Просив врахувати ці обставини при ухваленні судового рішення.

Згідно ст.10 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Керуючись ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб які беруть участь у справі.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, давши оцінку всіх доказів по справі у їх сукупності, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню.

Матеріалами справи, поясненнями позивача та відповідача, достовірно встановлено наступне: 08 червня 2016 року ОСОБА_1 позичив ОСОБА_2 за його проханням, грошові кошти на загальну суму 22000 гривень, на потреби останнього, строком до 30 жовтня 2016 року. На підтвердження отримання коштів відповідач написав власноруч позивачу розписку від 08.06.2016 року про отримання 22000 гривень та про зобовязання їх повернути до вказаного вище терміну (фотокопія та оригінал розписки долучені до матеріалів цивільної справи). На виконання боргового зобовязання ОСОБА_2 04.07.2016 року перерахував на картковий рахунок позивача за №018493 суму в 1000 гривень, про що свідчить роздруківка з вказаного рахунку від 24.11.2016 року, що не заперечують і позивач, і відповідач. Залишок суми боргу, а саме: 21000 гривень відповідач не повернув у встановлений строк.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. За змістом ст.1046 ЦК, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Згідно ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей, а відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника, яка посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст.1048 ЦК передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір установлюється на рівні облікової ставки Національного банку.

Пункт 5 розділу УІІІ "Прикінцевих положень" закону "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" передбачено, що до приведення законодавства у відповідність із цим законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині,що не суперечить цьому закону, якщо інше не передбачено цим законом. Відповідно до п.6 ст.4 закону надання коштів (грошових) у позику є фінансовою послугою. Фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також фізичними особами - суб'єктами підприємницької діяльності, якщо це прямо передбачено законом. В інших випадках надання грошових коштів на умовах позики зі сплатою процентів не допускається.

Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк, що встановлений договором згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, то він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Позивач не предявляє вимогу про стягнення з відповідача 3% річних та інфляційних витрат, а лише ставить питання про стягнення залишку суми боргу.

Позовні вимоги доведені матеріалами справи,дослідженими у судовому засіданні, та підлягають задоволенню.

Оскільки позивач є інвалідом ІІ групи та звільнений від сплати судового збору при подачі позовної заяви, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 551,20 гривень.

Керуючись ст..ст.10,11,209,212,214,215,217,218 ЦПК України, на підставі статей 15, 16, 509, 525, 526, 527, 549, 550, 554, 572, 585, 624, 625, 1048, 1047, 1050, 1054 ЦК України, СУД-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН неможливо однозначно ідентифікувати, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2. на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, який зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_4 заборгованість за договором позики від 08.06.2016 року у сумі 21000 (двадцять одна тисяча) гривень.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме: судовий збір на загальну суму 551,20 гривень.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Одеської області через Роздільнянський районний суд Одеської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя А. В. Ільяшук