Справа № 127/9304/16-ц
Провадження № 2/127/3684/16
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.06.2016року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Федчишена С.А.,

при секретарі Підвисоцькій О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи про встановлення інвалідності з дитинства, -
встановив:
ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи про встановлення інвалідності з дитинства. Позов мотивовано тим, що рішенням Жмеринської міжрайонної МСЕК від 17.09.2008 року позивачу вперше було встановлено ІІ групу інвалідності від загального захворювання та встановлений діагноз: спадкова спастична параплегія, сімейний випадок з вираженим порушенням функції нижніх кінцівок. Значне порушення статики, функції ходи. В подальшому при чергових оглядах Жмеринською міськрайонною МСЕК позивачу було продовжено ІІ групу інвалідності від загального захворювання з ураженням опорно рухового апарату. В останній раз інвалідність позивачу продовжено 08.09.2015 року терміном на два роки. З приводу вказаного захворювання позивач неодноразово лікувався стаціонарно в Шаргородській ЦРЛ де знаходиться під диспансерним наглядом лікаря невропатолога, та в обласній психо неврологічній лікарні ім. акад. ОСОБА_2 . В медичних документах відображено про спадковість захворювання, оскільки подібним захворюванням хворів його батько ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Фактично вперше захворювання ДЦП у позивача було виявлено ще в 1985 році, коли позивач навчався в 4 класі, але батьки позивача на лікування не направляли. Вказане захворювання у позивача проявлялося і під час призову на строку службу в Збройні Сили в 1991році. Але позивач намагався бути повноцінним юнаком і не хотів отримати відстрочку від призову на військову службу із-за хвороби. Тому під час проходження медичної комісії ніяких скарг з приводу захворювання не висказував. Під час проходження військової служби у позивача було виявлено захворювання опорно рухового апарату і в жовтні 1991 року позивач був направлений на обстеження у військовий госпіталь м. Львова. Після чого позивача було направлено проходити службу у військовій частині, що розташована в смт. Вапнярці Вінницької області, звідки позивача було демобілізовано. Захворювання з ураженням опорно рухового апарату у позивача почало проявлятися ще з дитинства, але коли його стан значно погіршився, то лікування позивач почав в дорослому віці. Причиною інвалідності в позивача є спадкове захворювання з дитинства. Тому з рішенням Жмеринської міжрайонної МСЕК позивач не погодився і звернувся в управління медико соціальної допомоги, де позивачу рекомендовано звернутися в суд. Просить зобов`язати Вінницький обласний центр медико соціальної експертизи встановити ОСОБА_1 ІІ групу інвалідності з дитинства та призначити у справі судову медичну експертизу для встановлення причини інвалідності.
В судовому засіданні позивач позов підтримав за обставин викладених в ньому, просив позов задовольнити.
Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, заперечував щодо його задоволення.
Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, з наступних підстав.
При розгляді справи судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що згідно довідки Жмеринської міжрайонної МСЕК ОСОБА_1 встановлено ІІ групу інвалідності загального захворювання з ураженням ОРА на строк до 01.10.2017року (а.с.5).
Згідно п. 4 Положення про медико соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317 залежно від ступеня втрати здоров`я інвалідність поділяється на три групи. Причинами інвалідності є: загальне

захворювання, трудове каліцтво, професійне захворювання, інвалідність з дитинства; для військовослужбовців - поранення, контузія, каліцтво, одержані при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби, чи захворювання,

пов`язане з перебуванням на фронті, або каліцтво, одержане внаслідок нещасного випадку, не пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби, чи захворювання, не пов`язане з перебуванням на фронті, а в спеціально передбачених законодавством

випадках - захворювання, одержане при виконанні обов`язків військової служби. Законодавством України можуть бути встановлені й інші причини інвалідності.

Відповідно до п. 18 Положення про медико соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317 міські, міжрайонні, районні медико-соціальні експертні комісії: а) визначають ступінь обмеження життєдіяльності людини, у тому числі стан працездатності, групу, причину і час настання
інвалідності, а також ступінь втрати професійної працездатності (у
процентах) працівників, які одержали каліцтво чи інше ушкодження
здоров`я, пов`язане з виконанням своїх трудових обов`язків; б) встановлюють потребу інвалідів у соціальній допомозі, що була б спрямована на полегшення наслідків погіршення здоров`я (протезування, засоби пересування, робочі пристосування, постійний
догляд тощо); в) надають трудові рекомендації інвалідам працездатного віку
та розробляють заходи медико-соціальної реабілітації під час
складання індивідуальних програм реабілітації та адаптації
інвалідів, здійснюють контроль за їх реалізацією; г) вивчають структуру і динаміку інвалідності за групами, причинами, окремими захворюваннями, територіальними ознаками,в розрізі окремих підприємств тощо; д) разом з лікувально-профілактичними закладами вивчають результати диспансеризації, переважно осіб, які часто й тривалий
час хворіють, та інвалідів; є) вивчають наслідки подовження строків тимчасової
непрацездатності на період відновного лікування, переогляду інвалідів з метою виявлення ефективності реабілітаційних заходів, визначення реабілітаційного потенціалу; ж) надають консультативну допомогу лікарям лікувально-профілактичних закладів з питань медико-соціальної реабілітації інвалідів; з) разом з лікувально-профілактичними закладами, підприємствами, установами, організаціями, профспілками аналізують
умови праці з метою виявлення факторів, що небезпечно впливають на
здоров`я й працездатність працівників, а також визначення умов та
видів праці, робіт і професій для хворих та інвалідів; і) оцінюють стан здоров`я населення, прогнозують динаміку первинної інвалідності; к) інформують органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, профспілкові органи та громадськість про рівень інвалідності, її причини, заходи медико-соціальної
реабілітації; л) визначають причини смерті інваліда на підставі
лікарського свідоцтва про смерть у випадках, коли законодавством
передбачається надання пільг сім`ї померлого.
Згідно п. 1.10 Інструкції про встановлення груп інвалідності затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011року при огляді у МСЕК проводяться: вивчення документів, що підтверджують стійке порушення функцій організму, обумовлене захворюваннями, наслідками травм або вродженими вадами, які спричиняють обмеження нормальної життєдіяльності особи; опитування хворого; об`єктивне обстеження та оцінка стану всіх систем організму, необхідних лабораторних, функціональних та інших методів дослідження усіма членами комісії.
Відповідно до листа Департаменту охорони здоров`я та курортів Вінницької обласної державної адміністрації №09-3Д-09.05.1329 від 22.10.2015 року за інформацією Шаргородського районного Центру ПМСД ОСОБА_1 хворіє та знаходиться під диспансерним наглядом лікаря невролога Шаргородської ЦРЛ. Із анамнезу хворого відомо, що ОСОБА_1 неодноразово лікувався з приводу цього захворювання стаціонарно в Шаргородській ЦРЛ та обласній психо неврологічній лікарні ім. акад. О.І. Ющенка, а також встановлено, що батько хворів подібним захворюванням. За інформацією Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи ОСОБА_1 , тракторист за професією, непрацюючий, вперше був оглянутий Жмеринською міжрайонною МСЕК 17.09.2008 року (у віці 35 років) з діагнозом: Спадкова спастична параплегія, сімейний випадок з вираженим порушенням функції нижніх кінцівок. Значне порушення статики, функції ходи. Рішенням комісії ОСОБА_1 була встановлена ІІ група інвалідності від загального захворювання терміном на 1 рік. В 2009-20114р.р. в результаті чергових оглядів ОСОБА_1 . Жмеринською міжрайонного МСЕК визнавався інвалідом ІІ групи від загального захворювання з ураженням опорно рухового апарату. 08.09.2015 року при черговому огляді Жмеринською міжрайонною МСЕК ОСОБА_1 було продовжено ІІ групу інвалідності від загального захворювання з ураженням опорно рухового апарату терміном на 2 роки. «Медична справа інваліда» ОСОБА_1 не містить документів (виписок з історії хвороб та результатів обстежень дитячого віку з 1973 по 1991рік), які б підтверджували, що захворювання проявилося в дитячому віці та призвело до інвалідності в цьому віці (до 18 років). Окрім того, в трудовій книжці ОСОБА_1 , є запис, що з 1991р. по 1993 р. він проходив службу в рядах Української Армії (військовий квиток НОМЕР_1 ), який підтверджує, що при проходженні медичної комісії ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби ( що свідчить, що ніяких змін у стані здоров`я у ОСОБА_1 не було виявлено) (а.с. 6-7).
Відповідно до виписки з історії хвороби №8862 ОСОБА_1 (знаходився нестаціонарному лікуванні в клініці нервових хвороб ім. О.І. Ющенка з 01.09.2008р. по 09.09.2008р.) в анамнезі захворювання зазначено, що «Хворим себе вважає на протязі 12 років, коли вперше почав відмічати слабкість в ногах, захворювання, поступово прогресувало, за медичною допомогою не звертався».
В судовому засіданні позивач зазначив, що з 1991 р. по 1993р. проходив службу в рядах Української Армії, а з 1993р. по 1997р. працював трактористом та вантажником.
З викладеного вбачається, що до 2008 року у позивача не було виявлено проявів захворювання, оскільки при проходженні медичної комісії ОСОБА_1 був визнаний придатним до військової служби та виконував важку фізичну працю (працював трактористом та вантажником).
Крім того, позивач просить зобов`язати Вінницький обласний центр медико соціальної експертизи встановити йому ІІ групу інвалідності з дитинства.
У відповідності до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За ст. 16 ЦК України захист цивільних прав та інтересів здійснюється судом. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становище, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтереси іншим способом, що встановлений договором або законом.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку що позивачем обрано не вірний спосіб захисту, а тому в задоволення позову слід відмовити.

Згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне судові витрати компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, Положення про медико соціальну експертизу, затвердженого постановою КМУ від 03.12.2009 року №1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності затвердженої Наказом Міністерства охорони здоров`я України №561 від 05.09.2011року, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд
вирішив:
В задоволенні позову ОСОБА_1 до Вінницького обласного центру медико соціальної експертизи про встановлення інвалідності з дитинства - відмовити.

Судові витрати компенсувати за рахунок держави.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: