Справа № 367/6992/14-ц Головуючий у І інстанції Оладько С. І.
Провадження № 22-ц/780/1530/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 03.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

03 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого Білоконь О.В.,

суддів: Гуль В.В., Касьяненко Л.І.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Південкомбанк» до ОСОБА_2 про стягнення боргу за кредитним договором , -

встановила:

Позивач звернувся до суду із позовом, який мотивував тим, що 24.09.2013 року між ПАТ «КБ «Південкомбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір №КS-01-2294 про встановлення овердрафту за картковим рахунком, згідно з яким банк встановив позичальнику овердрафт з лімітом у сумі 45000 грн. з процентною ставкою - 27 % річних на строк з 24.09.2013 року по 23.09.2014 року, а у разі порушення строку повернення овердрафту банк нараховує позичальнику проценти на суму заборгованості за ставкою 40 % річних

Банк належним чином виконав свої зобовязання за договором та встановив (надав) на платіжну картку позичальника дозволений овердрафт в сумі 45 000 грн.

23 вересня 2014 року позичальник, всупереч п.п. 1.4., 2.4.7. кредитного договору не повернув Банку овердрафт та не сплатив проценти за його користування.

Станом на 21.10.2014 року заборгованість позичальника за договором складає 51 263 грн. грн. 66 коп., з яких: прострочена заборгованість за овердрафтом 44547 грн. 17 коп.; прострочена заборгованість зі сплати процентів 6716 грн. 49 коп., які позивач просив стягнути з відповідача.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2014 року позов задоволено.

Стягнуто із ОСОБА_2 на користь ПАТ «КБ«Південкомбанк» заборгованість за договором №КS-01-2294 про встановлення овердрафту за картковим рахунком від 24 вересня 2013 року у розмірі 51263 грн. 66 коп.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове про відмову в задоволенні позову у звязку з його недоведеністю.

В обґрунтування апеляційної скарги вказала, що її не було належним чином повідомлено про час та місце розгляду справи, що призвело до порушення принципу змагальності сторін.

Крім того, вказала, що позивачем не надано належного розрахунку суми заборгованості по кредиту, оскільки наданий розрахунок не підтверджується виписками із карткового рахунку, не зазначено усі платежі, сплачені відповідачем на загальну суму 105933 грн., не вказано суми, нараховані позивачем по періодах, невірно нараховані проценти.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що відповідач не виконував належним чином своїх зобовязань перед банком щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.

Колегія суддів із вказаними висновками погоджується, оскільки вони є обґрунтованими і відповідають вимогам закону.

Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Згідно ст.629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

У відповідності до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк та інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до договору КS-01-2294 про встановлення овердрафту за картковим рахунком від 24 вересня 2013 року відповідач ОСОБА_2 отримала в ПАТ КБ «Південкомбанк» кредит у розмірі 45000 грн. з процентною ставкою 27% річних зі строком повернення до 23 вересня 2014 року.

Згідно з п. 1.9. договору, у разі порушення строку повернення овердрафту (п. 1.4. договору), банк нараховує позичальнику проценти на суму заборгованості за ставкою 40 % річних.

Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним КS-01-2294 від 24 вересня 2013 року, укладеного між сторонами, у зв»язку з невиконанням відповідачем зобов»язань за кредитним договором , перед ПАТ «КБ «Південкомбанк» виникла заборгованість у розмірі 51 263 грн. 66 коп., в тому числі: заборгованість зі сплати овердрафту 44547 грн. 17 коп.; заборгованість зі сплати процентів за користування овердрафтом 6716 грн. 49 коп. ( а.с.12-15)

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд обґрунтовано виходив з положень ст.ст. 526, 627, 652 ЦК України та дійшов правильного висновку про доведеність позовних вимог ПАТ КБ «Південкомбанк», оскільки відповідач не виконував належним чином своїх зобовязань перед банком щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитом.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк».

Доводи апелянта про неправильність розрахунків банку щодо заборгованості кредитора колегія суддів не бере до уваги з наступних підстав.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» визначено, що первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи (ч.1 ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов'язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

З огляду на вищезазначене, належним доказом, що підтверджує наявність та розмір заборгованості відповідача перед банком є виписка по рахунку відповідача, яка є первинними бухгалтерським документом банку та відображає, зокрема, рух коштів на рахунку відповідача, часткове погашення кредиту та нарахування процентів за користування кредитом (а.с.12).

А тому доводи відповідача щодо неправильності розрахунку суми заборгованості колегія суддів не вважає обґрунтованими, оскільки вони спростовуються розрахунком заборгованості, випискою по особовому рахунку за період з 24 вересня 2013 року по 230 жовтня 2014 року, відкритого на ім.»я відповідача ( а.с.15,95-106).

Даних про інших розмір заборгованості за кредитним договором матеріали справи не містять.

Доводи апелянта про незаконність та необґрунтованість рішення суду першої інстанції, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права при його ухваленні, на думку апеляційного суду, не знайшли свого підтвердження при розгляді справи, оскільки повністю спростовуються зазначеними належними та допустимими доказами по справі.

Перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та враховуючи, що обставини справи судом встановлені відповідно до наданих пояснень сторін та письмових доказів, що містяться в матеріалах справи, колегія суддів дійшла висновку, що рішення постановлене з дотриманням вимог матеріального і процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія судів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 19 грудня 2014 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з моменту її проголошення.

Головуючий

Судді :