Олевський районний суд Житомирської області
Справа № 287/442/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року м. Олевськ

Олевський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Волощука В.В.

секретаря Федорчук О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі судових засідань Олевського районного суду цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В :

31 серпня 2016 року позивач - Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» (далі по тексту ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк, позивач) звернулись до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі по тексту Відповідач 1) та ОСОБА_2 (далі по тексту Відповідач 2) про стягнення заборгованості за кредитним договором, у солідарному порядку в сумі 18 717.06 доларів США, що згідно до офіційного курсу НБУ станом на 15.07.2016 року становить 463 996.00 грн., і стягнути з відповідачів понесені судові витрати при зверненні до суду.

У позові позивач зазначає, що 18.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» і Відповідачем 1 було укладено кредитний договір № ОЛМ-17-08, згідно умов якого Відповідачу 1, було надано кредит у розмірі 13 000.00 доларів США, зі сплатою 18.00 % річних за користування кредитом, де Відповідач 2 є поручителем позичальника Відповідача 1. Строк дії договору з 18.08.2008 до 15.06.2013 року.

Зазначає, що Відповідач 1 взяті на себе зобовязання не виконав належним чином, у звязку з чим станом на 15.07.2016 року має прострочену заборгованість за кредитом у розмірі 18 717.06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.07.2016 року складає 463 996.00 грн.

Ухвалою суду від 28.11.2016 року провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в частині вимог до ОСОБА_1 закрито на підставі п.6 ч.1 ст.205 ЦПК України у звязку із смертю останнього.

В судове засідання представник позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк», явку свого представника не забезпечив, проте в адресованій суду заяві просить суд, справу розглянути без участі представника, позов підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідачів, згодні на заочний розгляд справи.

Відповідач 2, в судове засідання не зявилася, хоча належним чином була повідомленою про час, день і місце розгляду справи через оголошення у пресі про, що свідчить опублікування оголошення в газеті «Житомирщина» від 22.11.2016 року про виклик до суду.

Так відповідно до ч.9 ст.74 ЦПК України, з якої слідує, що відповідач, місце проживання (перебування чи роботи) або місцезнаходження якого позивачеві невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності відповідача на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Так предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч.1 ст.179 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст.509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.

Згідно до ст.526 ЦК України слідує, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З копії кредитного договору № ОЛМ-17-08 від 18.08.2008 року, доданого до позовної заяви вбачається, що 18.08.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 укладено вказаний кредитний договір, відповідно до умов якого відповідач ОСОБА_1, отримав кредит в сумі 13 000.00 доларів США зі сплатою 18 % річних за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 15.06.2013 року.

Для забезпечення виконання умов кредитного договору того ж дня між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель солідарно відповідає перед кредитором за виконання боржником взятих зобовязань у повному обсязі, (а.с.12).

Згідно розрахунку заборгованості за вказаним кредитним договором, станом на 15.07.2016 року сума загальної заборгованості ОСОБА_1, становить 18 717.06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 15.07.2016 року складає 463 996.00 грн.

28 червня 2014 року ОСОБА_1 помер, що стверджується копією актового запису про смерть № 61 від 01.07.2014 року (свідоцтво про смерть № 1748 від 28.06.2014 року, видане обласним бюро судово-медичної експертизи Житомирської області), (а.с.27-30).

За життя останній належним чином умов кредитного договору не виконував. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на 15.07.2016 року виникла заборгованість у розмірі 35 270.21 доларів США, яка складається з суми заборгованості за кредитом в сумі 17 816.17 доларів США; заборгованості по відсоткам за користування кредитом 8928.84 долари США; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 15647.18 доларів США. Від цієї суми заборгованості віднято позивачем суму, у розмірі 17 454.04 доларів США, яка була задоволена судовим рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 22.11.2011 року. Таким чином різниця становить 17 816.17 доларів США, а також штрафи: 10.08 доларів США фіксована частина; 890.81 доларів США процентна складова. Отже заборгованість, яка підлягає до стягнення становить 18 717.06 доларів США, що за курсом НБУ, станом на 15.07.2016 року складає 463 996.00 грн.

Згідно до ст.25 ЦК України слідує, що цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження та припиняється у момент її смерті.

Відповідно до ст.ст.1286, 1270, 1273 ЦК україни, ОСОБА_2 (Відповідач 2, поручитель), як дружина померлого боржника ОСОБА_1 (Відповідач 1), прийняла спадщину останнього на підставі вказаних статтей цього Кодексу, оскільки до дня смерті основного боржника проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини та у встановленому законом порядку не відмовилася від її прийняття.

Однак, у звязку зі смертю Відповідача 1 ОСОБА_1, позивачем не було подано до суду заяви про зміну позовних вимог, щодо залучення правонаступників ОСОБА_1, - ОСОБА_2, і двох їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, як спадкоємців померлого боржника на підставі вимог ст.1282 ЦК України.

Оскільки, відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Зокрема, для покладення такого обовязку на спадкоємців необхідно довести наявність майна, одержаного ними у спадщину та його вартість.

Відповідно до інформації № 28/14 від 24.11.2016 року, наданої приватним нотаріусом Олевського районного нотаріального округу Житомирської області ОСОБА_5, слідує, що 25.12.2014 року ним заведена спадкова справа до майна померлого 28.06.2014 року ОСОБА_1, (боржника), за заявою (кредитора) ОСОБА_6 Відомості про наявність спадкоємців після померлого ОСОБА_1, як за законом так і за заповітом в спадковій справі відсутні, (а.с.36-40).

Банком не надано доказів, які б вказували, що ОСОБА_2, та ОСОБА_3, і ОСОБА_4, одержали у спадщину від ОСОБА_1, будь-яке майно та доказів про його вартість. Клопотань, у порядку ч.4 ст.10 ЦПК України позивачем до суду не заявлено.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Цивільним процесуальним Кодексом України.

Статтею 60 ЦПК України крім того покладено обовязок доказування і подання доказів сторонами. Із зазначеної статті слідує, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Крім того, відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Так, відповідно до розяснень, які містяться в п.32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» на поручителів може бути покладено відповідальність за порушення боржником обовязку щодо виконання зобовязання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності у позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за будь-якого нового боржника, зафіксоване в тому числі у договорі поруки.

У договорі поруки ОСОБА_2, не передбачено зобовязання поручителя відповідати за виконання кредитного договору за боржника у разі його смерті, (а.с.12).

Разом із тим, відповідно до ч.1 ст.559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Згідно із ч.1 ст.608 ЦК України зобовязання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязаним з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що позивачем не виконано обовязок з доведення обставин, на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог, а тому суд вважає, що у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором необхідно відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.3, 10, 11, 11-1, 15, 27, 57-61, 64, 74, 88, 179, 209, 212-218, 292, 294 ЦПК України, ст.ст.2,15,16,25,509,526,559,1054,1270,1273,1282,1286 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити.

Повний текст рішення суду виготовлено 05.12.2016 року.

Рішення може бути оскарженим до Апеляційного суду Житомирської області через Олевський районний суд Житомирської області протягом 10 днів з дня його проголошення. А особами, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_7