Справа № 203/1854/16-ц
Провадження № 2-з/0203/75/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року суддя Кіровського районного суду м. Дніпропетровська Католікян М.О., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою,

у с т а н о в и в:

21 квітня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою.

25 травня 2016року від позивача надійшла заява про забезпечення позову, у якій заявник просить суд, до вирішення справи по суті, накласти арешт на нерухоме майно та заборонити вчиняти будь-які дії, повязані з відчуженням квартири № 127 в секції 3 в будинку № 66 по вулиці Дмитра Кедріна в м.Дніпропетровську та паркувального місця №5 в будинку № 66 (секція 3) по вулиці Дмитра Кедріна в м.Дніпропетровську.

Ознайомившись з поданими матеріалами доходжу наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

За вимогами ч.2 ст.151 ЦПК України у заяві про забезпечення позовну повинно бути зазначено причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності, інші відомості, потрібні для забезпечення позову

Згідно з ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У відповідності з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Нормою ст.152 ЦПК України позов може бути забезпечений в тому числі шляхом заборони вчиняти певні дії щодо майна, яке є предметом спору. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Крім цього, Пленум Верховного Суду України у пункті 4 своєї постанови від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розяснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Ураховуючи зміст приведених норм, а також принцип співмірності позовних вимог вимогам, викладеним в заяві про забезпечення позову, суд доходить висновку про можливість забезпечення позову в частині заборони відчужувати паркувальне місце №5.

У решті заяву необхідно відхилити, оскільки вартість зазначеної квартири напевно перевищує ціну позову.

Керуючись ст. ст. 151-153, 208, 210 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за розпискою задовольнити частково.

Накласти арешт на паркувальне місце №5, розташованого за адресою: м.Дніпропетровськ, вул.Дмитра Кедріна, будинок 66, секція 3.

У задоволенні іншої частини заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Направити копії ухвали сторонам у справі та до відповідного відділу Державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Строк предявлення до виконання протягом року з наступного дня після її постановлення.

Ухвалу суду може бути оскаржено у апеляційний суд Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя М.О. Католікян