Провадження № 22-ц/780/3258/16 Доповідач у 2 інстанції Білоконь О. В.
Категорія 38 02.06.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 червня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області у складі :

головуючого судді - Білоконь О.В.,

суддів: Даценко Л.М., Савченка С.І.,

при секретарі Тимошевській С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей, управління Пенсійного Фонду України в м. Біла Церква, Друга Білоцерківська міська нотаріальна контора про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування , -

встановила:

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивувала тим, що починаючи з липня 2011 року проживала однією сім'єю з ОСОБА_5

ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася донька ОСОБА_6, але ОСОБА_5 не значиться батьком в свідоцтві про народження дитини, відомості про батька дитини в актовому записі про її народження записані зі слів матері згідно ч.1 ст. 135 СК України.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер та після його смерті відкрилася спадщина на квартиру АДРЕСА_1.

Спадкоємцем першої черги є донька померлого ОСОБА_5, але прийняти спадщину малолітня ОСОБА_6 не може, оскільки відсутнє підтвердження родинних відносин дитини з батьком.

Позивач просив суд встановити факт батьківства ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за малолітньою ОСОБА_6 право власності в порядку спадкування за законом на спадкову квартиру.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року позов задоволено.

Встановлено факт того, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 є донькою ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та визнано за ОСОБА_6 право власності на квартиру АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

Не погоджуючись із цим рішенням, ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що суд безпідставно вважав доведеними обставини спільного проживання позивача однією сім»єю з померлим ОСОБА_5 і походження ОСОБА_6 від померлого ОСОБА_5

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що малолітня ОСОБА_6 є донькою померлого ОСОБА_5, а тому має право на спадкування за законом після смерті свого батька, як спадкоємець першої черги.

З таким висновком погоджується колегія суддів з таких підстав.

Згідно ст. 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_6, про що 25 листопада 2014 року було вчинено актовий запис про народження. В свідоцтві про народження дитини значаться її батьками ОСОБА_7 та ОСОБА_3.. Реєстрація народження дитини проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України

Відповідно до індивідуальної картки вагітної та породіллі №78, вагітна ОСОБА_3 була взята на облік 17.09.2014 року, в графі прізвище чоловіка значиться «ОСОБА_5 1984 р.н.». Зазначена картка містить направлення ОСОБА_5 1984 р.н. на флюорографію органів грудної клітин 17.09.2014 року, як батька майбутньої дитини

З оглянутої судом медичної картки дитини ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, з картки вбачається, що дитина була взята на облік 10.11.2014 року та дана картка містить відомості про батька дитини - ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 і місце реєстрації батька по АДРЕСА_1 При першому огляді 10.11.2014р. та відкритті історії розвитку дитини її прізвище записано «ОСОБА_6»

09.11.2014 року ОСОБА_3 було виписано з пологового будинку разом з дитиною за адресою : АДРЕСА_1 тобто за місцем реєстрації померлого ОСОБА_5

Згідно медичної картки стаціонарного хворого ОСОБА_5 №208 в графі «родичі» значиться дружина ОСОБА_3 АДРЕСА_2

В підтвердження позовних вимог суду надано фотографії з зображенням ОСОБА_5 з дитиною ОСОБА_6, з сином позивача від першого шлюбу та з самою позивачем.

Оцінивши ці письмові докази, та відповідні показання свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про доведеність позовних вимог про встановлення факту, що малолітня ОСОБА_6 є донькою померлого ОСОБА_5, оскільки наявні докази свідчать про те, що ОСОБА_6 є донькою померлого ОСОБА_5

Доводи апеляційної скарги про те, що наведені вище факти не свідчать про батьківство ОСОБА_5 щодо ОСОБА_6, на думку колегії суддів, є необґрунтованими, оскільки спростовуються вищенаведеними доказами.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд не узяв до уваги показання свідків ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, які ствердили, що померлий ОСОБА_5 їм не говорив про народження своєї дитини, а за чотири роки до смерті зустрічався з іншою дівчиною, колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки цим доказам суд дав оцінку, зазначивши, що ці показання свідків, у сукупності з іншими доказами не можуть беззаперечно свідчити про те, що померлий не був батьком малолітньої ОСОБА_6

Крім того, відповідач в доводах апеляційної скарги вказала, що судом не досліджено статус позивача як одинокої матері, разом з тим дані про те, що позивач ОСОБА_3 перебуває на обліку в УСЗН Білоцерківської міської ради та отримує допомогу як одинока мати двох дітей, не спростовують інших доказів на підтвердження факту батьківства ОСОБА_5 відносно доньки ОСОБА_6 Зокрема, що в медичних документаціях позивача як майбутньої матері, дитини та померлого ОСОБА_5 підтверджувався факт батьківства останнього щодо малолітньої ОСОБА_6, дані про періодичне проживання позивача з померлим, запис про батька дитини при реєстрації її народження зі слів матері, із зазначенням «по-батькові «ОСОБА_6», що збігається з іменем померлого ОСОБА_5, спільні фотографії та інші докази.

Окрім цього факт батьківства не може бути спростований неподанням позивачем заяви в порядку ст. 128 СК України заяви про визнання ОСОБА_5 батьківства щодо доньки за його життя, оскільки це є правом, а не обов'язком позивача.

Встановлено, що 04 квітня 2015 року до Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_2 подала заяву про прийняття спадщини після померлого онука ОСОБА_5 та 02 вересня 2015 року, з такою ж заявою звернулася до нотаріальної контори ОСОБА_3, як законний представник малолітньої ОСОБА_6 Постановою нотаріуса Другої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори було відмовлено ОСОБА_6 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого ОСОБА_5, оскільки не підтверджено родинні стосунки між ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Враховуючи, що малолітня ОСОБА_6 є єдиним спадкоємцем першої черги померлого, відсутня можливість оформити в нотаріальному порядку спадкові права суд першої інстанції дійшов вірного висновку про задоволення позовних вимог про визнання за нею права власності на спадкове майно.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Колегія суддів вважає, що апелянт не спростував висновки суду, тому апеляційна скарга не підлягає до задоволенню.

За таких обставин судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, доказам дана належна правова оцінка, а постановлене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 09 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді