Справа № 750/3145/16-ц
Провадження № 2/750/1326/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
03 червня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючої- судді ОСОБА_1
секретаря - Руденок В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів,
Представник позивача у судове засідання не зявився, подав до суду заяву у якій позов підтримав та просив задовольнити, проти заочного рішення не заперечує.
Відповідачі в судове засідання не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи сповіщалися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Повістка відповідачам надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Згідно частини 2 статті 197 ЦПК України справа розглянута без застосування технічної фіксації.
Суд дослідивши матеріали справи встановив наступне.
02.07.2012 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_3, ОСОБА_4 було укладено договір позики №3К-01, відповідно до п.1 зазначеного договору позивач передав ОСОБА_4 грошові кошти у розмірі 8000 грн. 00 коп., зі строком повернення не пізніше 03.03.2013 року. ОСОБА_3 виступив як поручитель у виконанні зобовязання за договором позики №3К-01 від 02.07.2012 року.
Згідно розписки від 02.07.2012 року, написаної ОСОБА_4 власноручно отримав від ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 8000 грн. 00 коп.
Відповідно до п. 5.2 договору позики №3К-01 від 02.07.2012 року позичальник зобов'язаний повернути всю позику не пізніше 03.03.2013 року.
Відповідно до п. 6.2 договору позики №3К-01 від 02.07.2012 року у разі прострочення повернення ( п. 5.1. цього Договору) чергової частини позики з причин, пов'язаних з обставинами сторони Позичальника та/або Поручителя, нараховується Пеня у розмірі 1% від несплаченої частини суми та вже нарахованої Пені за кожен день прострочення всі наступні дні до дня повернення включно.
Відповідно до п. 5.1 договору позики №3К-01 від 02.07.2012 року сторони домовилися, що Позичальник розпочне повернення Позики та виплату Винагороди з 01.08.2012 року і продовжуватиме повертати їх щомісячними частинами за розкладом:
№ Виплати Не раніше: Не пізніше: Сума:
1 01.08.2012 03.08.2012 100 грн.
2 01.09.2012 03.09.2012 100 грн.
3 01.10.2012 03.10.2012 1650 грн.
4 01.11.2012 03.11.2012 1650 грн.
5 01.12.2012 03.12.2012 1650 грн.
6 28.12.2012 04.01.2013 1650 грн.
7 01.02.2013 03.02.2013 1650 грн.
8 01.03.2013 03.03.2013 1650 грн.
В п. 2 Додаткової угоди сторони домовились, що з дня укладення додаткової угоди першочергові зобовязання з повернення боргу лягають на поручителя.
Згідно п. 5 додаткової угоди кінцевим терміном повернення всього боргу є 29.08.2013 року включно.
Згідно ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання.
Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша стаття 1049 ЦК України).
Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша стаття 1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Якщо позичальник своєчасно не повернув суми позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК).
Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню в передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до ч.1 ст.550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності в кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.
Згідно із ч.3 ст.549 ЦК пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.
Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме й нерухоме майно.
Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (ч.ч.12 ст.551 ЦК).
Позивач у своєму позові просив стягнути 3 % річних в розмірі 964 грн. 64 коп.
Статтею 625 Цивільного кодексу України встановлено відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, ч. 1 цієї статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У ч. 2 зазначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Таким чином, 3 % річних в розмірі 964 грн. 64 коп., а також 8074 грн. 19 коп. індексу інфляції,підлягають стягненню з відповідачів.
Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики, або безоплатним якщо виконання позичальником зобовязання обмежується поверненням боргу.
Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у статті 1048 ЦК України.
Так, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Отже, у частині першій статті 1048 ЦК України, що має диспозитивний характер, установлена презумпція оплатності позики, яка діє за умов, якщо безоплатний характер відносин позики прямо не передбачений ЦК України, іншими законодавчими актами або конкретним договором.
Отже, проценти за користування у позику коштами в розмірі 4727 грн. 42 коп. підлягають стягненню з відповідачів.
Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Статтею 57 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Частиною першоюстатті 58 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з вимогами ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.
Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір у розмірі по 275 грн. 60 коп. з кожного.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525-526, 536, 611, 616, 625, 1046, 1047, 1048, 1054 ЦК України, ст. ст. 10, 15, 60, 61, 88, 169,208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,
позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у розмірі по 275 грн. 60 коп. з кожного.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Позивач має право оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Чернігівської області. Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення в порядку передбаченому ст.294 ЦПК України.
Суддя Л. В. Карапута