Ухвала

іменем україни

01 червня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого

спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Мурованокуриловецькі електричні мережі» про визнання незаконним та скасування рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_3, на рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 08 травня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що він є власником житлового будинку АДРЕСА_1. 02 грудня 2014 року працівниками Публічного акціонерного товариства «Вінницяобленерго» в особі структурної одиниці «Мурованокуриловецькі електричні мережі» (далі - ПАТ «Вінницяобленерго» СО «Мурованокуриловецькі ЕМ») складено акт про порушення правил користування електричною енергією № 2952, згідно з яким позивач порушив Правила користування електричною енергією для населення (далі - Правила), самовільно підключивши струмоприймачі до електричної мережі споживача. 27 січня 2015 року комісією із розгляду актів про порушення Правил прийнято рішення про нарахування ОСОБА_3 12 380 грн 98 коп. збитків за самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі. Вважає, що акт про порушення від 02 грудня 2014 року № 2952 не відповідає формі, наведеній в додатку № 3 Методики визначення обсягу та вартості електричної енергії, не облікованої внаслідок порушення споживачами правил користування електричною енергією; не містить схеми електропостачання споживача; в ньому не зазначено, який саме пункт Правил було порушено; на момент його складання не виявлено місця підключення до мережі. Крім того, комісія на своєму засіданні не звернула увагу на технічні умови та акт від 08 лютого 1995 року, які підтверджують правомірність користування позивачем іншим «трьох ватним» лічильником, які він надавав їм для огляду, разом з рахунками, що підтверджують здійснення оплати за користування цим джерелом електричної енергії за період із 2008 року по листопад 2014 року.

За таких обставин ОСОБА_3 просив суд визнати незаконним та скасувати рішення комісії із розгляду актів про порушення Правил від 27 січня 2015 року, прийняте на підставі протоколу № 13.

Рішенням Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 08 травня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_3, просить оскаржувані судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з ч. 2 ст. 337 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення з одних лише формальних міркувань.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що позивач є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії, яку постачає відповідач, на його ім'я відкрито два особових рахунки НОМЕР_1 та НОМЕР_2.

02 грудня 2014 року представниками ПАТ «Вінницяобленерго» ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_6 під час проведення перевірки за вищевказаною адресою виявлено порушення Правил, а саме: самовільне підключення струмоприймачів до електричної мережі споживача, і дане правопорушення зафіксоване в акті від 02 грудня 2014 року № 2952, з яким був ознайомлений позивач та копію якого отримав, при цьому зауважень до акта не мав (а. с. 11).

Своїм рішенням від 27 січня 2015 року комісія із розгляду актів про порушення Правил провела формулу розрахунку розміру збитків за період із дати останньої технічної перевірки (заміни лічильника), а саме з 23 жовтня 2010 року до 02 грудня 2014 року та нараховано 12 380 грн 98 коп. збитків.

Так, суд установив, що в акті про порушення від 02 грудня 2014 року № 2952 визначено, що межа балансової належності (точка розділу елементів електричної мережі між власниками електроустановок за ознаками права власності або повного господарського відання) знаходиться на ізоляторах трубостояка, а на схемі електропостачання споживача чітко відображено точку приєднання самовільного підключення «5», яка знаходилася в проміжку між трубостояком та вхідними клемами лічильника.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст. 1 ЦПК).

Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Згідно з п. 53 Правил користування електричною енергією для населення (далі - Правила) у разі виявлення представником енергопостачальника порушення споживачем правил користування електричною енергією, у тому числі фактів розкрадання електричної енергії, складається акт, який підписується представником енергопостачальника та споживачем. Один примірник акта вручається споживачу, другий залишається у енергопостачальника. Споживач має право внести до акта свої зауваження. У разі відмови споживача від підпису в акті робиться позначка про відмову. Акт вважається дійсним, якщо його підписали три представники енергопостачальника.

Відповідно до положень п. 53 Правил акт про порушення і рішення комісії, якими визначено розмір збитків по своїй суті є претензією, яку особа може задовольнити або ж відмовитись від проведення сплати вартості необлікованої електричної енергії.

Таким чином, зазначений акт є підставою для прийняття рішення комісією і проведення розрахунку розміру збитків.

Саме по собі рішення комісії також не може бути підставою виникнення у споживача будь-яких обов'язків.

Вказані акт та рішення комісії можуть бути використані в якості доказу при вирішенні спору про стягнення збитків, заподіяних безобліковим використанням електричної енергії, заперечення проти цих доказів, мотиви на їх спростування підлягають поданню і з'ясуванню при розгляді такої справи.

Оспорення таких доказів, які можуть бути подані на підтвердження вимог, шляхом звернення до суду з окремим позовом цивільним процесуальним законодавством не передбачено.

Оскільки можливість оскарження акта про порушення Правил, рішення комісії із визначення розміру збитків шляхом заявлення самостійної вимоги чинним законодавством не передбачена, а його складанням та прийняттям такого рішення права свободи і інтереси позивача не порушуються, на їх підставі обов'язки у останнього не виникають, тому правильним є висновок суду першої інстанції, із яким погодився апеляційний суд, про відмову у задоволенні указаного позову.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Вищезазначене дає підстави для висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню, а ухвалені у справі судові рішення - залишенню без змін з підстав, передбачених ст. 337 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4, яка діє від імені ОСОБА_3, відхилити.

Рішення Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 16 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 08 травня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

А.В.Маляренко

І.К.Парінова

О.В.Ступак