РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 року м.Кременчук

Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі :

Головуючого судді Андрієць Д.Д.

за участю секретаря Бєлєнького О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Полтаваобленерго» про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Автозаводського районного суду м.Кременчука Полтавської області з дійсним позовом. В обґрунтування позову зазначив, що 17.11.2008 року уклав з Кременчуцькою філією ПАТ «Полтаваобленерго» договір про користування електроенергією. 20 жовтня 2015 року йому було відключено електроенергію та надано повідомлення про заборгованість за електропостачання. Вважає, що таке відключення є неправомірним, оскільки здійснено з порушенням вимог, передбачених чинним законодавством. Електроенергія була підключена 23.10.2015 року, і у період з 20.10.2015 року по 23.10.2015 року він був вимушений користуватись генератором електричної енергії, в зв'язку з чим поніс збитки в сумі 1200 грн. Також ним було сплачено 294,61 грн за повторне підключення електричної енергії. Крім того, незаконними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінує в 5000 грн. Просив суд визнати неправомірними дії працівників ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії щодо припинення електропостачання та стягнути заподіяні такими діями матеріальні збитки і завдану моральну шкоду.

В судовому засіданні представник позивача, ОСОБА_2, просила суд позов задовольнити з підстав, зазначених у позовній заяві. Вказала, що дії працівників ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії є неправомірними, оскільки не відповідають вимогам «Правил користування електричною енергією для населення» в частині порушення строків та порядку попередження про наявність заборгованості та строків відключення від електропостачання.

Представник відповідача, ОСОБА_3, в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що відключення ОСОБА_1 від електропостачання відбулося законно на підставі положень закріплених в «Правилах користування електричною енергією для населення» затверджених постановою КМУ №1357 від 26.07.1999 року. Абонент був завчасно повідомлений контролером про наявну заборгованість і можливе відключення електричної енергії та незважаючи на це не сплатив своєчасно борг.

Допитані в якості свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 підтвердили факт відключення ОСОБА_1 від електропостачання. Свідок ОСОБА_5 зазначила, що працює контролером в Кременчуцькій філії ПАТ «Полтаваобленерго». 16 вересня 2015 року вона прибула до будинку позивача для фіксації показань лічильника. Біля будинку вона зустріла його мешканців, вручила їм повідомлення про відключення електроенергії і повідомила про наявну заборгованість. Також свідок пояснила, що 16 жовтня 2015 року вона в телефонному режимі отримала показання лічильника даного абонента і попереджала про непогашену заборгованість і можливе відключення електроенергії.

Свідок ОСОБА_4 підтвердив суду, що на прохання ОСОБА_1 надав останньому генератор, який працює на бензині і допомагав його підключити, оскільки йому відімкнули електроенергію. Через тиждень ОСОБА_1 генератор повернув.

Суд, заслухавши представників сторін, показання свідків, всебічно та обєктивно дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Судом встановлено, що 17.04.2008 року між ВАТ «Полтаваобленерго» (правонаступником якого є ПАТ «Полтаваобленерго») в особі Кременчуцької філії та ОСОБА_1 був укладений договір про користування електричною енергією, згідно якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання надійно постачати власними мережами Споживачу електричну енергію у необхідних йому обсягах, а споживач зобовязується своєчасно здійснювати оплату за спожиту електричну енергію за обумовленими тарифами на умовах Договору(а.с.15)

Згідно п. 5.4 вказаного договору, термін внесення платежів не пізніше ніж 10 число місяця наступного за розрахунковим(а.с.16)

Згідно розрахунку суми боргу за електроенергію споживача, ОСОБА_1, заборгованість за серпень 2015 року становила 168,27 грн. Даний борг було погашено 20.10.2015 року(а.с.36)

Попередженням про відключення від енергопостачання №137 від 16.09.2015 року відповідач повідомив ОСОБА_1 про відключення від енергопостачання 20.10.2015 року у разі несплати заборгованості у сумі 168,27 грн. Вказане підтверджується копією попередження про відключення (а.с.37), а також показаннями свідка ОСОБА_5

Відповідно до п.27 «Правил користування електричною енергією для населення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання постачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. У разі несплати за спожиту електричну енергію на 30 день після отримання споживачем попередження енергопостачальник має право відключити споживача від електричної мережі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-27370 св 13 від 07.08.2013 року визначено, що право на відключення споживача від електропостачання виникає після виникнення заборгованості зі сплати вартості використаної електричної енергії, зокрема на 30-й день після отримання цим споживачем попередження про відключення за умови невиконання вимог з оплати, яка міститься у цьому повідомленні.

Так, судом встановлено, що хоча відповідач вручив абоненту попередження про відключення раніше визначеного п. 27 «Правил користування електричною енергією для населення» строку, проте відключення провів з урахуванням зазначених строків і тому суд вважає, що права позивача не були порушені, в зв'язку з чим не вбачає підстав для визнання неправомірними дій ПАТ «Полтаваобленерго» в особі Кременчуцької філії щодо відключення ОСОБА_1 від енергопостачання.

Відповідно до ч.1,3 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно вимог ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Як роз'яснено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.

З урахуванням встановлених обставин і викладених норм, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позивача про стягнення матеріальної шкоди, оскільки в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність вини відповідача, а також про неправомірність дій відповідача і безпосередній причинний зв'язок між такими діями і шкодою, завданою позивачу.

Стосовно вимог щодо відшкодування моральної шкоди суд зазначає, що згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

З огляду на те, що судом відмовлено в задоволенні позовних вимог про визнання дій ПАТ «Полтаваобленерго» неправомірними, суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог про стягнення моральної шкоди, оскільки вказані вимоги є похідними.

Так, позивач жодним чином не довів факт завдання йому моральної шкоди, не довів наявність причинного зв'язку між шкодою і діями відповідача, вину в її заподіянні.

Враховуюче вищевикладене, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Полтаваобленерго» про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4,10, 15, 208, 212, 215-218 ЦПК України, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Полтаваобленерго» про визнання дій неправомірними та відшкодування шкоди відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд міста Кременчука шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Андрієць Д.Д.