АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа №2-1816/11р. Головуючий в І інстанції Гонтар Д.О.
Провадження №22ц/791/2229/16 Доповідач Радченко С.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого: Радченка С.В.

суддів: Вербицької Л.І., Колісниченка А.Г.,

секретар Павловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Покришева,57» на рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23 травня 2011 року у справі за позовом ОСОБА_1 Ріти Андріївни до Херсонської міської ради, третя особа комунальне підприємство «Таврійський» про визнання права власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2011 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом зазначаючи, що починаючи з 04.01.2001 року вона постійно проживає у приміщені розташованому за адресою м.Херсон, вул.Покришева,57, к.2, підїзд 3, на першому поверсі квартира умовно позначена №82а, загальною площею 32,7 кв.м. та регулярно сплачує комунальні платежі за площу, яку вона фактично займає, здійснює її належний догляд. У вказане приміщення була вселена як працівник житлово-комунального господарства, іншого постійного місця проживання не має. Посилаючись на наведене, просила визнати за нею право власності на вищезазначене приміщення.

Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 23 травня 2011 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру, що знаходиться за адресою м.Херсон, вул.Покришева,57, к.2, підїзд 3 на першому поверсі кв.82а, площею 32,7 кв.м.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСББ «Покришева,57», яке не брало участі у справі, але вважає, що суд вирішив питання про його права та обов'язки, подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

В письмових запереченнях, які надійшли на адресу суду, ОСОБА_2, який діє в інтересах ОСОБА_1, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду, як законне та обґрунтоване, залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, що зявились в судове засідання, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої дійшов висновку про те, що позивачка набула право власності на спірне приміщення за набувальною давністю.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається та встановлено судом, що ОСОБА_1, працюючи двірником в ТОВ «Наш дім», 04.01.2001 року вселилася у спірне нежитлове приміщення «колясочна», що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с.12).

Відповідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 334 ЦК України встановлено, що особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Постановою Пленуму ВССУ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено судам, що відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК.

При вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; - володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; - володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» суть приватизації державного житлового фонду полягає у відчуженні на користь громадян України, тобто у їх власність, як квартир (будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, так і належних до них господарських споруд і допоміжних приміщень (підвалів, сараїв тощо) цього фонду.

Як зазначено у ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», утримання приватизованих квартир (будинків здійснюється за рахунок коштів їх власників згідно з Правилами користування приміщеннями жилих будинків та прибудинкових територій, які затверджуються КМ України, незалежно від форм власності на них. Власники квартир багатоквартирних будинків є співвласниками допоміжних приміщень у будинку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території відповідно до своєї частки у майні будинку. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т. ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Власники квартир багатоквартирних будинків можуть створювати об'єднання співвласників багатоквартирного будинку відповідно до закону. Державні комунальні підприємства по обслуговуванню та ремонту житла зобов'язані здійснювати обслуговування та ремонт приватизованого житла, надавати мешканцям комунальні та інші послуги за державними розцінками і тарифами.

Так 14.01.2016 року власниками квартир багатоквартирного будинку, що знаходиться за адресою м.Херсон, вул.. Покришева, 57 було засновано ОСББ «Покришева,57» (а.с.25).

У Рішенні Конституційного Суду України від 2 березня 2004 року № 4-рп/2004 (справа про права співвласників на допоміжні приміщення багатоквартирних будинків) зазначено, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладові, горища, колясочні і т.ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир багатоквартирних будинків, підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежилих приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Отже, право володіння, користування та розпорядження допоміжними приміщеннями мають усі співвласники житлового будинку.

Положення ст.344 ЦК України передбачають, що визначальними ознаками володіння, що є необхідними для набуття права власності на річ за набувальною давністю, є добросовісність володіння, коли такий володілець не знав і не міг знати про те, що він володіє чужою річчю, інакше кажучи обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву стосовно правомірності набуття майна.

За таких обставин ОСОБА_1 не набула право власності за набувальної давності, оскільки не могла не знати про те, що нежитлове приміщення «колясочна» належать усім власникам квартир та не може бути відчужене в будь - який спосіб.

Враховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судом першої інстанції повністю не встановлені, судове рішення не відповідає вимогам ст.213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст.309 ЦПК України є підставою для його скасування і ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Покришева,57» задовольнити.

Рішення Суворовського районного суду м.Херсона від 23 травня 2011 рокускасувати, ухвалити нове, яким відмовити ОСОБА_1 Ріті Андріївні в задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає чинності після проголошення та може бути оскаржене протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: Л.І. Вербицька

ОСОБА_3