Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Кафідової О.В.,

суддів: Висоцької В.С., Коротуна В.М.,

ЛеванчукаА.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_4, Дочірнього підприємства «Швейна фабрика «Отава» Приватного підприємства «Тоджима» про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду із позовом до ОСОБА_4, Дочірнього підприємства «Швейна фабрика «Отава» Приватного підприємства «Тоджима» (далі - ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима»), у якому, з урахуванням уточнень позовних вимог, просило суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у розмірі 2 648 497 грн 24 коп., яка складається з наступного: основної суми заборгованості у розмірі 2 143 714 грн 45 коп.; нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 312 809 грн 39 коп.; пені за несвоєчасне погашення основної заборгованості за кредитом у розмірі 144 200 грн 05 коп.; пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків у розмірі 47 773 грн 35 коп.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 21 вересня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ВАТ «Райффайзен Банк Аваль»), правонаступником якого є позивач, та ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 3 000 000 грн на рефінансування заборгованості в Публічному акціонерному товаристві «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та на розвиток бізнесу зі сплатою 12 % річних у період з 21 вересня 2007 року по 20 березня 2008 року та 14,5 % річних з 21 березня 2008 року по 20 вересня 2017 року, з остаточним терміном повернення до 20 вересня 2017 року.

21 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе обов'язок відповідати за борговими зобов'язаннями ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима», що виникають з кредитного договору від 21 вересня 2007 року.

Також 13 травня 2010 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» і ПП «Тоджима» було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе обов'язок відповідати за борговими зобов'язаннями ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима», що виникають з кредитного договору від 21 вересня 2007 року.

Позичальник належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку із чим утворилася заборгованість у розмірі 2 648 497 грн 24 коп.

Посилаючись на викладені обставини, позивач просив позов задовольнити.

Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 19 серпня 2015 року позов ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 21 вересня 2007 року у розмірі 2 648 497 грн 24 коп., яка складається з основної заборгованості у розмірі 2 143 714 грн 45 коп., нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 312 809 грн 39 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 144 200 грн 05 коп., пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків у розмірі 47 773 грн 35 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції.

Провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» закрито.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» заборгованість за кредитним договором від 21 вересня 2007 року у розмірі 2 648 497 грн 24 коп., яка складається з основної заборгованості у розмірі 2 143 714 грн 45 коп., нарахованих та несплачених відсотків у розмірі 312 809 грн 39 коп., пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом у розмірі 144 200 грн 05 коп., пені за несвоєчасне погашення нарахованих відсотків у розмірі 47 773 грн 35 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Згідно ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позичальник порушив умови кредитного договору, допустив заборгованість, яку слід стягнути з нього та поручителя в солідарному порядку.

Скасовуючи рішення районного суду та закриваючи провадження в частині вимог до ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима», апеляційний суд виходив з того, що спір в цій частині не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. За таких обставин, суд дійшов висновку про стягнення суми заборгованості лише з поручителя ОСОБА_4

Такі висновки суду апеляційної інстанції є правильними, відповідають матеріалам справи й вимогам закону. При цьому доказам, поданим сторонами, судом надана належна правова оцінка (ст. 212 ЦПК України).

Судами встановлено, що 21 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 3 000 000 грн на рефінансування заборгованості в ПАТ «ОТП Банк» та на розвиток бізнесу зі сплатою 12 % річних у період з 21 вересня 2007 року по 20 березня 2008 року та 14,5 % річних з 21 березня 2008 року по 20 вересня 2017 року, з остаточним терміном повернення до 20 вересня 2017 року.

21 вересня 2007 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_4 було укладено договір поруки, відповідно до умов якого поручитель взяв на себе обов'язок відповідати за борговими зобов'язаннями ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима», що виникають з кредитного договору від 21 вересня 2007 року.

02 березня 2009 року між ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» та позивачем укладена додаткова угода до кредитного договору, відповідно до якої встановлено фіксовану відсоткову ставку у розмірі 14 % річних та підписано новий графік погашення кредиту.

24 вересня 2009 року додатковою угодою позичальнику проведено реструктуризацію простроченої заборгованості шляхом капіталізації прострочених відсотків у розмірі 35 394 грн 99 коп., у зв'язку із чим сума основної заборгованості збільшена.

За період з 21 вересня 2007 року по 24 вересня 2009 року ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» здійснено часткове погашення основної заборгованості у сумі 212 857 грн 64 коп.

24 вересня 2009 року між банком та ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» укладена додаткова угода, відповідно до якої позичальнику тимчасово, на період з 01 вересня 2009 року до 28 лютого 2010 року, надані кредитні канікули зі сплати щомісячного платежу.

01 березня 2010 року основна заборгованість збільшена на суму нарахованих та несплачених за період кредитних канікул відсотків, а саме: на 75 859 грн 83 коп.

13 травня 2010 року між позичальником та банком підписана додаткова угода, відповідно до якої позичальнику проведена реструктуризація простроченої заборгованості у розмірі 31 149 грн 68 коп. шляхом її капіталізації та збільшення на зазначену суму тіла кредиту.

Додатковою угодою від 14 травня 2010 року позичальнику тимчасово, на період з 01 квітня 2010 року по 31 серпня 2010 року, надані кредитні канікули зі сплати щомісячного платежу.

30 серпня 2010 року основна заборгованість збільшена на суму нарахованих, але не сплачених відсотків, а саме: на 40 621 грн 59 коп.

30 вересня 2010 року додатковою угодою позичальнику, тимчасово, на період з 01 вересня 2010 року до 31 серпня 2011 року надані кредиті канікули зі сплати щомісячних платежів.

За період з 24 вересня 2009 року по 01 серпня 2013 року ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» здійснено часткове погашення основної заборгованості у сумі 736 454 грн.

На адресу ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» направлено повідомлення-вимогу про добровільне погашення заборгованості, яка залишена без задоволення, кредитна заборгованість не погашена.

Статтями 3, 627 ЦК України визначено свободу договору.

Відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, розумності та справедливості.

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Підстави припинення зобов'язань передбачені ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності (ч. 1 ст. 559 ЦК України).

Як вбачається з матеріалів справи, 14 травня 2010 року між ПАТ «РайффайзенБанк Аваль» та ДП «Швейна фабрика «Отава» ПП «Тоджима» укладено додаткову угоду до кредитного договору від 21 вересня 2007 року, за умовами якої сторони домовились тимчасово, на період з 01 квітня 2010 року по 31 серпня 2010 року, зменшити розмір щомісячного платежу зі сплати суми кредиту та змінити строк його сплати (п. 1 додаткової угоди).

Підпунктом 3.1. додаткової угоди визначено, що на підставі цієї угоди фактична заборгованість на дату закінчення терміну кредитних канікул збільшується на суму, нараховану кредитором на додатковому рахунку (у разі несплати позичальником протягом дії кредитних канікул по процентам).

При цьому поручитель ОСОБА_4 надав згоду на зміну умов кредитного договору відповідно до укладеної додаткової угоди, про що свідчить його підпис на ній (т. 1, а. с. 32-33).

Таким чином, обсяг відповідальності поручителя збільшився за його згоди, у зв'язку із чим підстави для припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України відсутні.

За таких обставинапеляційний суд правильно встановив фактичні обставини справи, визначився з відповідною правовою нормою, яка підлягає застосуванню до спірних правовідносин, та дійшов правильного висновку про часткове задоволення позову банку.

Таким чином, при вирішенні даної справи судом апеляційної інстанції правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що виходить за межі повноважень суду касаційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд касаційної інстанції дійшов висновку про її відхилення та залишення без змін рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року, оскільки воно є законним та обґрунтованим.

Керуючись статтями 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Кафідова

Судді: В.С. Висоцька

А.О. Леванчук

В.М. Коротун

І.М. Фаловська