Справа № 539/2170/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Іващенка Ю. А.

при секретарі Карпенко Т.П.,

з участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни Полтавської області цивільну справу за позовом ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію,

В С Т А Н О В И В :

ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» звернулося до суду з позовом ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію, мотивуючи тим, що воно надає послуги з теплопостачання квартири АДРЕСА_1 (колишня вул. Радянська) в м. Лубни Полтавської області, ОСОБА_2, який проживає за даною адресою. Покладені зобов»язання щодо оплати послуг з теплопостачання відповідач належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість станом на 01.01.2016 р. в розмірі 7534,57 грн. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 12.02.2016 р. скасовано судовий наказ про стягнення заборгованості із відповідача по справі.

На підставі викладеного, ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» прохало суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за теплову енергію в сумі 7534,57 грн.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позов підтримав та прохав його задовольнити, обгрунтовував позовні вимоги обставинами, викладеними у позовній заяві. Також пояснив, що у дному випадку позивачем не пропущено строк звернення до суду із даними позовними вимогами та заява позивача про застосування строку позовної давності не підлягає задоволенню, оскільки у січні 2016 року ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» зверталося до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості за теплову енергію в сумі 7534,57 грн. за період з вересня 2011 р. по грудень 2015 р. та ухвалою суду від 12.02.2016 р. судовий наказ від 27.01.2016 р. було скасовано. Крім цього за період, коли нараховано борг ОСОБА_2 періодично проводилася сплата боргу , що перериває перебіг строку позовної давності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце його проведення був повідомлений належним чином, направив до суду заяву, у якій прохав суд розглядати справу за його відсутності. Крім цього, направив до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких прохав суд відмовити в задоволенні позову. Також відповідач направив до суду заяву, у якій прохав суд застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності.

Зясувавши обставини справи на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрований та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1 (колишня вул. Радянська) в м. Лубни Полтавської області. (а.с. 8).

Позивач ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» надає послуги з централізованого опалення і підігріву води, в тому числі і у приміщення, що розташоване за адресою : квартира АДРЕСА_1 (колишня вул. Радянська) в м. Лубни Полтавської області.

За період з вересня 2011 року по грудень 2015 року ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» відповідачу надано послуг на суму 13 436,41 грн., які відповідачем оплачені частково та станом на 01.01.2016 р. заборгованість відповідача перед позивачем становить 7534,57 грн., яка залишається не оплаченою, що підтверджується розрахунком боргу позивача та випискою з особового рахунку (а.с.9, 14-16).

Суд вважає, що відповідачем розрахунок заборгованості позивача не спростовано.

Обов'язок відповідача сплатити борг за надані послуги ґрунтується на вимогах ст.ст.322, 509, 525, 526 Цивільного Кодексу України, та нормах Закону України «Про житлово-комунальні послуги».

Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Обов'язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов'язком виконавця -надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а відповідно до частин 1-3 ст.32 зазначеного Закону плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно, відповідно до умов договору.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Між сторонами відсутній письмовий договір про надання послуг з постачання теплової енергії, проте позивачем надаються такі послуги, а відповідач їх приймає, що є підставою для виникнення між сторонами цивільних прав і обов'язків.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.

Цей обов'язок кореспондується споживачу теплової енергії також вимогами п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», відповідно до якого споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.

Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Вказана правова позиція зазначена у постанові Верховного суду України від 30 жовтня 2013 року за № 6-59 цс13.

Отже, обовязок відповідача оплачувати послуги з теплопостачання зберігається навіть за відсутності договору на надання житлово-комунальних послуг.

Правовідносини між сторонами також регулюються Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року (далі Правила).

Згідно п.6 вказаних Правил послуги повинні відповідати: з централізованого постачання холодної та гарячої води - вимогам щодо якості і тиску води, температури гарячої води, а також розрахунковим нормам витрати води у точці розбору; а з централізованого опалення - нормативній температурі повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу) за умови їх утеплення споживачами та вжиття власником (балансоутримувачем) будинку та/або виконавцем заходів до утеплення місць загального користування будинку.

Згідно п.12. Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалюваній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником, балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку.

Пунктами 33 та 37 Правил передбачено, що у разі неналежного надання або ненадання послуг виконавцем споживач повідомляє про це виконавця в усній формі за допомогою телефонного зв'язку чи у письмовій формі за адресами, що зазначені в договорі.

У повідомленні зазначається прізвище, ім'я та по батькові, точна адреса проживання споживача, а також найменування виду неналежно наданої або ненаданої послуги. Повідомлення споживача незалежно від його форми (усна або письмова) обов'язково реєструється представником виконавця у журналі реєстрації заявок споживачів. Представник виконавця зобов'язаний повідомити споживачеві відомості про особу, яка прийняла повідомлення (прізвище, ім'я та по батькові), реєстраційний номер повідомлення та час його прийняття.

За результатами перевірки складається акт-претензія про неналежне надання або ненадання послуг (далі акт-претензія), який підписується споживачем та представником виконавця згідно з додатком 2. Акт-претензія складається у двох примірниках по одному для споживача та виконавця.

На підставі акту - претензії та відповідно до Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №151 від 17.02.2010 року (далі Порядок), виконавець послуг робить перерахунок.

Крім цього, відповідачем в силу ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано жодного допустимого доказу щодо неналежного надання позивачем послуг з централізованого опалення.

Відповідно ст.ст.64, 67, 68 ЖК України, наймач квартири та всі повнолітні члени його сім'ї зобов'язані своєчасно, не пізніше 10 числа наступного місяця вносити плату за комунальні послуги, у число яких входять послуги централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, несуть нарівні з наймачем усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність.

Ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 12.02.2016 року скасовано судовий наказ від 27.01.2016 року про стягнення на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» з ОСОБА_2 заборгованості за теплову енергію в сумі 7534,57 грн.(а.с. 13).

Так, відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу у січні 2016 року.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

У даному випадку судовий захист права особи на стягнення грошових коштів може бути реалізовано у позовному провадженні, лише після звернення до суду із заявою про видачу судового наказу, оскільки відповідно до ч. 6 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви, що подається у випадках, визначених частиною третьою статті 118 цього Кодексу, мають бути додані копії ухвали про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу або ухвали про скасування судового наказу.

Тому подання у даному випадку ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності.

Вищевикладене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 21 січня 2015 року в справі №6-214цс14.

А згідно ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Крім цього, відповідно до ч.ч. 1,3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

Як вбачається із матеріалів справи, зокрема розрахунку заборгованості відповідачем ОСОБА_2 періодично сплачувався борг за спожиту теплову енергію, так останній різ він проводив сплату протягом спірного періоду у серпні 2015 року на суму 300 грн. (а.с. 14).

Викладене свідчить про переривання строку позовної давності за даними позовними вимогами, а тому заява відповідача щодо застосування до вимог позивача строку позовної давності не підлягає задоволенню.

Таким чином, на підтвердження своїх позовних вимог позивач надав докази надання послуг відповідачу, однак відповідачем належних та допустимих доказів оплати за використану ним теплову енергію не надано, а тому суд приходить до переконання про необхідність задоволення позову.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України на користь позивача із відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378 грн..

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 213-215, 218 ЦПК України,

В И Р І Ш И В:

Позов ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» заборгованість за спожиту теплову енергію в розмірі 7534 грн. 57 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОКВПТГ «Лубнитеплоенерго» 1378 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_3 Ю. А.