Справа № 443/239/16-ц Провадження № 2/443/167/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 лютого 2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі: головуючого судді Сидорака Б.Г. при секретарі Рибаковій І.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Жидачівської районної державної адміністрації Львівської області, про надання дозволу для виїзду малолітньої дитини за кордон без згоди батька,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до Жидачівського районного суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд малолітньої дитини за кордон без згоди батька, мотивуючи вимоги тим, що вона перебувала у зареєструваному шлюбі із відповідачем, який відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 16.12.2011 року розірвано. Від спільного проживання у них ІНФОРМАЦІЯ_1 народилась дочка ОСОБА_3, яка є малолітньою та перебуває на її утриманні. У позивачки є можливість вивезти спільну із відповідачем дитину за кордон на відпочинок до її матері ОСОБА_4., яка проживає у Республіці Італія, де у 2008 році зареєструвала шлюб. Проте, реалізувати свій намір вона не може, так як відповідач, будучи громадянином Індії, та проживаючи за кордоном, без жодних вагомих аргументів відмовляється надати нотаріально посвідчену згоду на виїзд дочки за кордон. Виїзд дочки за кордон разом із нею буде відповідати інтересам останньої, оскільки із моменту розлучення по даний дочка проживає разом із позивачкою, а відповідач не цікавиться умовами її проживання та виховання, не надає будь-яких коштів на її утримання, хоч зобов"язаний це роботи відповідно до вимог закону. Будь-яких обставин, які обмежували б право малолітньої дочки на виїзд за кордон не існує, а позиція відповідача щодо відмови у наданні дозволу шкодить інтересам дитини і не буде сприяти її всебічному, гармонійному духовному та моральному розвитку. Тому, за вказаних обставин, вона вимушена була звернутись до суду з позовом і просить надати дозвіл на тимчасовий виїзд її малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та без супроводу батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України до Респубіки Італія у період з 01.06.2016 року по 31.08.2016 року.

Позивачка ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримала із підстав, вказаних у позові.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з"явився, надіслав до суду заяву, в якій вимоги позовної заяви визнав та просив розгляд справи проводити за його відсутності.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Жидачівської РДА за довіреністю ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечила проти задоволення позовних вимог.

Заслухавши позивачку, представника третьої особи, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступне.

За змістом положень ст.ст.141,150-152,155,157 СК України, батьки мають рівні права і обов"язки щодо дитини, зобов"язані забезпечити її належне виховання, розвиток, матеріальне забезпечення, за загальним правилом питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Право кожного, хто на законних підставах перебуває на території України, на свободу пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом, та повертатися в Україну гарантуються Конституцією України (ст.33). Право на свободу пересування, що включає і право на виїзд за межі України, належить до особистих немайнових прав фізичної особи (ст.ст.269,270 ЦК України). Особисті немайнові права тісно повязані з фізичною особою; фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав (ст.269 ч.3 ЦК України). Фізична особа здійснює особисті немайнові права самостійно, в інтересах малолітніх, неповнолітніх фізичних осіб, які за віком не можуть самостійно здійснювати свої особисті немайнові права, їхні права здійснюють, зокрема, батьки (ст.272 ч.1 ЦК України). Із указаними нормами кореспондуються положення ст.313 ЦК України, відповідно до яких фізична особа має право на свободу пересування (ч.1), фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними (ч. 3), фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом (ч. 4); аналогічні положення ст.1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України» Тож право на свободу пересування не є абсолютним і здійснюється особою з дотриманням установлених для цього державою правил, зокрема, щодо перетинання державного кордону України.

Конкретний порядок оформлення документів для виїзду дитини за кордон, перетинання дитиною державного кордону України, врегульований Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою КМ України від 27.01.1995 №57), Порядком оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон з безконтактним електронним носієм, його тимчасового затримання та вилучення, затвердженого Постановою КМ України від 07.05.2014 №152. Ці нормативні акти в сукупності та з урахуванням запровадження з 01.01.2015 видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон також особам, які не досягли 16-річного віку (п.3 Постанови КМ України від 07.05.2014 №152, п.п.1,3 Порядку), передбачають, що: кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон, такий паспорт оформляється особам, які не досягли 16-річного віку, на чотири роки на підставі заяви-анкети одного з батьків (якщо батьки не перебувають у шлюбі - на підставі заяви-анкети того з батьків, з ким проживає особа) (п.п.2,3,20 пп.2 Порядку); виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску, та без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків, зокрема, у разі пред"явлення рішення суду чи його нотаріально засвідченої копії про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п.4 пп.1, пп. 2 абз.9 Правил).

Ці норми законодавства узгоджуються з положеннями Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус", а також з урахуванням правил, встановлених ст.8 ч.1 ЦК України, узгоджуються у відповідній частині з положеннями ст. 4 ч.ч.1, 2 Закону № 3857-XII.

Таким чином, той із батьків, який проживає окремо від дитини, вправі бути обізнаним щодо оформлення дитині паспорта громадянина України для виїзду за кордон, щодо часу, мети, місця призначення та тривалості виїзду дитини за кордон у супроводі іншого з батьків. Спір з приводу участі батьків у вихованні дитини, в т.ч., спір з приводу відсутності згоди одного з батьків дитини на тимчасовий її виїзд за кордон у супроводі іншого з батьків, вирішується судом (ст.18 та інші норми СК України, ст.4 ч.2 абз.2 Закону № 3857-XII). Законодавством передбачена необхідність подання у пункті пропуску через державний кордон України належно оформленого доказу надання згоди тим з батьків, який не супроводжує дитину, на виїзд дитини за кордон у конкретну країну та в конкретний проміжок часу, а у випадку відсутності такої згоди, подання відповідного рішення суду про надання дозволу на виїзд дитини за кордон.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 16.12.2011 року у цивільній справі №2-927/11 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, шлюб між сторонами розірвано та після розірвання шлюбу ОСОБА_1. відновлено дошлюбне прізвище ОСОБА_1. Рішення набрало законної сили 26.12.2011 року (а.с.7).

Відповідно до копії витягу з реєстрації актів про народження, яке видано адміністрацією м.Касаджове Республіки Італія від 24.05.2011 року, ОСОБА_3 народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 та її батьками вказані ОСОБА_2 та ОСОБА_1(а.с.9).

Таким чином, діючим законодавством не встановлено обмежень щодо виїзду малолітньої дитини за кордон, а лише встановлено певний порядок її виїзду за кордон за згодою батьків або на підставі рішення суду при відсутності згоди одного з батьків. З урахуванням вищевикладеного, враховуючи інтереси дитини, яка має конституційне право на освіту, здоровий спосіб життя та право вільно залишати територію України, а відсутність письмової згоди батька позбавляє її цих прав, суд вважає, що виїзд малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за кордон України буде здійснений в інтересах дитини, сприятиме її всебічному розвитку і не буде суперечити діючому законодавству.

За таких обставин, враховуючи правові приписи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задовольнити та надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до Респубіки Італія, її малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та без супроводу її батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживаючого у АДРЕСА_1, у період з 01.06.2016 р. по 31.08.2016р.

Керуючись ст.ст.10,11,60,208,209,212-215,223 ЦПК України, ст.ст.25,33 Конституції України, ст.ст.18,141,150,155 СК України, ст.313 ЦК України, ст.4 Закону України "Про порядок виїзду з України і в"їзду в Україну громадян України", Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 р. № 57, суд, -

вирішив:

Надати дозвіл ОСОБА_1,ІНФОРМАЦІЯ_4 на тимчасовий виїзд за межі України до Респубіки Італія, її малолітньої дочки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди та без супроводу її батька, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2,проживаючого у АДРЕСА_1, у період з 01.06.2016 року по 31.08.2016 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що брали участь в справі, але не були присутні при проголошенні судового рішення у десятиденний строк з часу отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя _________________________

25.02.2016