Справа № 610/732/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.03.2016 року Балаклійський районний суд Харківської області в складі: головуючого-судді Тімонової В.М.,

за участі секретаря Димченко В.В.,

позивача - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Балаклія цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням житловим будинком № 7 по вул. Нова в м. Балаклія Харківської області.

В обґрунтування позовних вимог в позові зазначила, що є власником вищевказаного житлового будинку, в якому зареєстровані її донька ОСОБА_2 та онук ОСОБА_3 В 2014 році відповідачка із своїм сином покинула будинок та виїхала до м.Смоленськ. Після цього втратила будь-який інтерес до будинку, в якому зареєстрована, оскільки з моменту переїзду там не зявлялася. Будь-яких перешкод у користуванні приміщенням їм не чинили. З моменту добровільної зміни відповідачем свого місця проживання, знятися з реєстраційного обліку вона не бажає. На неодноразові звернення добровільно виписатись з будинку відповідачка відмовлялась. Реєстрація відповідача та її дитини в спірному будинку позбавляє можливості оформити субсидію по оплаті житлово-комунальних послуг, тому позивач змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала свої вимоги, просила задовольнити їх в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання неодноразово не з»явилась. Про дату та час проведення судового засідання повідомлялась. Заперечень, заяв або клопотань від її імені на адресу суду не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши письмові докази по справі, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ч. 1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Балаклійського районного нотаріального округу Харківської області ОСОБА_4 29.10.2003 року та зареєстрованого в Балаклійському бюро технічної інвентаризації 17.11. 2003 року, ОСОБА_5 на праві приватної власності належить будинок №7 по вул. Новій в м.Балаклія, Харківської області (а.с.10-11).

Із свідоцтва про розірвання шлюбу, серії І-ВЛ №233473, виданого повторно 29.01.2005 року відділом РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області встановлено, що шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_5»ю Іванівною розірвано 02.03.1992 року (а.с.12).

Як вбачається із свідоцтва про переміну прізвища, імені, по-батькові, серії І-ВЛ №011703, виданого 29.01.2005 року відділом РАЦС Балаклійського РУЮ Харківської області, ОСОБА_5 перемінила прізвище на «Курнікова» (а.с.13).

Реєстрація відповідача ОСОБА_2 та її малолітнього сина ОСОБА_3 за адресою м.Балаклія, Харківської області, вул. Нова, буд.7 підтверджується довідкою відділу ОСОБА_7 в Харківській області та наданою копією домової книги (а.с. 19, 15-16) .

Відповідно до акту обстеження від 13.01.2016 року, складеного депутатом Балаклійської міської ради ОСОБА_8 під час проведення перевірки по факту реєстрації та фактичного проживання в будинку за адресою: м. Балаклія, вул. Нова, б. 7, зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3, але фактично не проживають з 2013 року, мешкають у м.Смоленськ, Російської Федерації (а.с.14).

В судовому засіданні з пояснень свідка ОСОБА_9 було встановлено, що ОСОБА_2 відсутня за місцем реєстрації з 2014 року. У суду немає підстав ставити під сумнів показання свідка і таких доказів суду не надано.

За ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Згідно з ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Пленум Верховного Суду України в п. 10 постанови від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» роз'яснив судам, що у справах цієї категорії необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності суд може продовжити пропущений строк.

Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 4 ст. 156 Житлового кодексу України з урахуванням положень ст.405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселення не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Згідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ст. 321 ЦК України).

Аналогічна норма закріплена в статті 41 Конституції України, за змістом якої кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності та право приватної власності є непорушним.

За нормами ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семі днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, виходячи зі змісту зазначених норм закону, вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про її право користування житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства, тобто прийняте рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням відповідно є підставою дня зняття цієї особи з реєстрації.

Судом достовірно встановлено, що ОСОБА_2 та її малолітній син ОСОБА_3 не проживають у спірному домоволодінні понад один рік, а саме з 2014 року, майна відповідачки в будинку немає, за комунальні послуги вона не платить, витрати з утримання будинку не несе, тому суд задовольняє позовні вимоги ОСОБА_1 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.10,11,60,212-215 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 16, 316, 317, 321, 383, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. ст. 64,71, 150, 156 Житлового кодексу Української РСР, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, з її малолітнім сином ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування жилим приміщенням житлового будинку № 7 по вул. Нова в м. Балаклія Харківської області.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Балаклійський районний суд шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Повний текст виготовлено 09.03.2016 року.

СУДДЯ