Номер провадження: 22-ц/785/5642/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Черевко П. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого - Черевка П.М.

Суддів - Сватаненка В.І., Суворова В.О.

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, треті особи Затишанська селищна рада Фрунзівського району Одеської області, ОСОБА_5 про встановлення нікчемності заповіту,-

ВСТАНОВИЛА:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до Фрунзівського районного суду Одеської області з позовом до ОСОБА_4, треті особи Затишанська селищна рада Фрунзівського району Одеської області, ОСОБА_5 про встановлення нікчемності заповіту посилаючись на те, що 18 серпня 2015 року в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області помер батько позивача ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина.

З метою оформлення своїх спадкових справ після смерті батька, позивач звернувся до державного нотаріуса Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори. Однак з матеріалів справи йому стало відомо, що за чотири дні до смерті, а саме 14 серпня 2015 року батьком було складено два заповіти за № 17 та № 23.

Відповідно до заповіту за № 23, який було посвідчено секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області 14 серпня 2015 року ОСОБА_6 заповів засноване ним СФГ «Топольницький» та належну йому на праві постійного користування земельну ділянку, загальною площею 50 га ОСОБА_4

ОСОБА_2 зазначив, що зазначений заповіт на користь відповідача ОСОБА_4 з посиланням на вади зору не був підписаний особисто заповідачем, а на його прохання і в його присутності заповіт прочитано і підписано особисто йому відомою ОСОБА_7.

Позивач вважає, що заповідач за життя не мав настільки значних вад зору, які б могли стати перешкодою у самостійному підписанні заповіту, оскільки заповідач у 2013 ропі пройшов стаціонарне лікування і стан його зору був стабільний без значних порушень та відхилень.

Враховуючи викладене, вважає, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому просить суд встановити його нікчемність.

Під час розгляду справи в порядку ст. 31 ЦПК України представник позивача, не змінюючи предмет позову, уточнила позовні вимоги та просила встановити нікчемність оспорюваного заповіту.

Рішенням Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено.

Вважаючи рішення суду незаконним представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 звернулася до апеляційного суду з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року та ухвалити нове рішення яким позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі вивчивши матеріали справи та обговоривши підстави апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити.

Відповідно до ч.1 п.1 ст.307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2 суд обгрунтовано дійшов зазначеного висновку.

Судом встановлено, що 18 серпня 2015 року у віці 81 року помер ОСОБА_6, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 421107 від 25 вересня 2015 року. Після його смерті відкрилась спадщина.

Із заявою про прийняття спадщини, в порядку спадкування за законом, 25 вересня 2015 року до державного нотаріуса Великомихайлівської державної нотаріальної контори Одеської області ОСОБА_8, звернувся ОСОБА_2, син померлого. В зв'язку з чим, нотаріусом була відкрита спадкова справа за № 476/2015 щодо майна ОСОБА_6. У встановлений шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом посвідченим секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району також звернувся ОСОБА_4.

Під час свого життя, ОСОБА_6 14 серпня 2015 року зробив розпорядження за яким на випадок своєї смерті заповів засноване ним селянське (фермерське) господарство «Топольницький» код з та належну йому на праві постійного користування земельну ділянку площею 50,00 га, яка надана на підставі Державного акта на право постійного користування землею серії Б № 055492 для ведення селянського (фермерського) господарства ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до заповіту, посвідченого о 16 годині 20 хвилин 14 серпня 2015 року та зареєстрованого у реєстрі за № 23 Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області, вбачається, що у зв'язку з фізичною вадою (вада зору) заповідач не міг особисто підписати заповіт, тому на його прохання і в його присутності заповіт прочитано і підписано особисто йому відомою ОСОБА_7, у присутності запрошених ним свідків ОСОБА_10 і ОСОБА_11.

Вказано, що на прохання заповідача заповіт записано секретарем селищної ради за допомогою загальноприйнятих технічних засобів (шляхом комп'ютерного набору) та у ньому містяться підписи вказаних вище ОСОБА_7 і свідків.

У посвідчувальному написі вказано, що заповіт посвідчено 14 серпня 2015 року та зареєстровано в реєстрі за № 23 в смт. Затишшя Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_12, секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області, яка записала його зі слів заповідача і у зв'язку з фізичною вадою (вада зору) за його дорученням та у присутності ОСОБА_12 текст заповіту підписано ОСОБА_7

Далі у заповіті зазначено, що заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання в присутності запрошених ним свідків, що вказані вище, які прочитали заповіт уголос до його підписання і поставили на заповіті свої підписи.

У зв'язку з станом здоров'я заповіт складено та посвідчено удома за адресою вул. Леніна 31-6, смт. Затишшя, Фрунзівський район, Одеська область.

Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов'язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача.

Зі змісту заповіту ОСОБА_6 вбачається, що на випадок своєї смерті зробив розпорядження, яким засноване ним СФГ «Топольницький» та належну йому на праві постійного користування земельну ділянку, загальною площею 50 га заповів ОСОБА_4

Відповідно до ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Зі змісту заповіту секретарем селищної ради особу заповідача ОСОБА_6 встановлено, його дієздатність перевірено. Відтак, право на заповіт ОСОБА_6 здійснив особисто як фізична особа з повною цивільною дієздатністю, іншого не встановлено, крім того, дієздатність ОСОБА_6 в даній справі не є спірною.

Згідно ч.І ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних, а також інших учасників цивільних відносин.

У заповіті спадкодавцем призначено ОСОБА_4, який не є його родичем. Таким чином, призначення ОСОБА_4 спадкоємцем є правом заповідача ОСОБА_6, визначеним частиною 1 статті 1235 ЦК України.

Частиною 1 ст. 1257 ЦК України встановлено, що заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Статтею 1247 ЦК України визначено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1251 ЦК України якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

Пунктом 1.2 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 11 листопада 2011 року № 3306/5 (далі - Порядок), визначено, що нотаріальні дії вчиняють посадові особи, на яких за рішенням відповідного органу місцевого самоврядування покладено вчинення цих дій. Повноваження ОСОБА_13, як секретаря Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області на вчинення нотаріальних дій судом встановлені та не оспорювані позивачем.

Пунктом 2.1. Розділу II Порядку передбачено, що нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з'явитися в зазначене приміщення нотаріальні дії можуть бути вчиненні поза вказаним приміщенням, про, що в поевічувальному написі записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Частиною 4 статті 207 ЦК України, що встановлює вимоги до письмової форми правочину, яким є й заповіт, передбачено, що якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Пунктом 1.4 Розділу III Порядку передбачено, що якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином.

Згідно частини 2 статті 1248 ЦК України нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів за допомогою загальноприйнятих технічних засобів, у цьому разі заповіт має бути в голос прочитаний заповідачем, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 ЦК України).

Статтею 1253 ЦК України визначено, що на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом 3 частини 2 статті 1248 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов'язковою. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

Щодо заповіту ОСОБА_6, то закріплене у частині 1 статті 1247 ЦК України загальне правило про письмову форму заповіту дотримано, місце - «селище міського типу Затишшя» та час складання заповіту - «чотирнадцятого серпня дві тисячі п'ятнадцятого року о 16 годині 20 хвилин», зазначено передбачене частиною 3 статті 1247 ЦК України посвідчення заповіту посадовою особою органу місцевого самоврядування виконано - посвідчено секретарем Затишанської селищної ради Фрунзівського району Одеської області ОСОБА_13, заповіт зареєстровано в Спадковому реєстрі за № 23. Зі змісту заповіту секретарем селищної ради заповіт записано зі слів ОСОБА_6 за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Через фізичні вади заповідача та його бажання заповіт посвідчено при двох свідках, відомості про особи свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 занесені до заповіту, встановлені частинами 3, 4 статті 1253 ЦК України вимоги до свідків дотримано свідки кожний окремо зачитали заповіт вголос та поставили свої підписи на ньому в присутності секретаря селищної ради, заповідача ОСОБА_6 та один одного. Також виконані вимоги щодо зазначення у заповіті місця вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування.

Заповіт, як і кожен письмовий правочин, має бути підписаний тим, хто його вчиняє. Поряд з цим, законодавець допускає, що якщо заповідач не може підписати заповіт, він може бути підписаний іншою особою за його дорученням. Підпис іншої особи на тексті заповіту посвідчується нотаріусом або іншою посадовою особою із зазначенням причини, з якої заповіт не може бути власноручно підписаний заповідачем. Причин для неможливості особистого підписання багато, законодавець певний перелік причин не встановлює.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13 зазначила, що відповідно до покладених на неї обов'язків вона була уповноважена на вчинення нотаріальних дій. 14.08.2015 року вона на прохання ОСОБА_6 та у зв'язку з відсутністю на той час нотаріуса, склала та посвідчила його заповіт, згідно якого СФГ та землю останній заповідав ОСОБА_4 У зв'язку з поганим станом здоров'я заповідача посвідчення відбувалося у нього вдома, в присутності двох свідків та у зв'язку з тим, що ОСОБА_6 погано бачив та не міг самостійно підписатися, заповіт за його дорученням підписала ОСОБА_7 Перед посвідченням заповіту, текст якого зі слів заповідача був виготовлений в селищній раді, вона прочитала заповіт ОСОБА_6 вголос та декілька разів перепитала його чи все правильно записано, на що він відповів, що все вірно Щодо слів у посвідчувальному написі «Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання ...» пояснила, що така форма напису встановлена Міністерством юстиції і була надана всім сільським радам, а заповідач не читав заповіт, вона зачитувала заповіт вголос і перед підписанням його прочитали вголос свідки і ОСОБА_7 Інший заповіт, який хотів скласти заповідач на свою сестру ОСОБА_14, вона відмовилась посвідчувати, так як ОСОБА_14 проживає з її батьком та порадила звернутися до найближчої сільської ради.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засіданні зазначила, що вона разом з чоловіком ОСОБА_10 була присутня у будинку ОСОБА_6, в якості свідків, при посвідченні заповіту, в ході якого останній особисто зазначив про своє бажання укласти заповіт, за яким той заповідав своє фермерське господарство і 50 га землі ОСОБА_4 ОСОБА_12 зачитуючи вголос заповіт декілька разів зверталась до ОСОБА_6 щодо дійсності його волі, на, що той заплакав і підтвердив правильність тексту заповіту, сказавши у їхній присутності, що вказане майно заповідає ОСОБА_4 Перед тим, як підписати заповіт, вона та її чоловік читала його вголос. Заповіт був підписаний ОСОБА_7, яка також перед підписанням зачитувала його текст.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що 14.08.2015 року була присутня при посвідченні заповіту ОСОБА_6 та на його прохання, у його присутності підписала текс заповіту. Перед його підписанням ОСОБА_12 у присутності свідків - подружжя ОСОБА_11 і ОСОБА_10 зачитала заповіт ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 і він підтвердив його правильність. В подальшому ОСОБА_13 перепитала його чи дійсно він хоче фермерське господарство і землю залишити ОСОБА_4. зазначивши, при цьому про те, що у нього є син, на що ОСОБА_6 відповів, що у нього сина немає. Після цього заповіт уголос прочитала вона, потім свідки та всі вони його підписали.

У медичному висновку консультативної поліклініки Одеського центру мікрохірургії ока, який надано позивачем, вказано, що ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, перебував на стаціонарному лікуванні з 14 по 21 жовтня 2013 року та 15 жовтня 2013 року йому було проведене оперативне втручання після чого рекомендовано прийом ліків під наглядом окуліста за місцем проживання та контроль в центрі мікрохірургії ока через 7-10 днів.

Заслухана судом, як спеціаліст лікар - офтальмолог вищої категорії ОСОБА_15 ознайомившись із вищевказаним висновком пояснила, що згідно медичного висновку вбачається, що ОСОБА_6 в жовтні 2013 року проходив лікування у центрі мікрохірургії ока. Перед початком лікування гострота зору правого ока у нього була 30% з наявною не зрілою катарактою, а лівого - 2% з зрілою катарактою.

15.10.2013 року йому було проведено операцію на лівому оці по видаленню катаракти, в ході якої йому було видалено кришталик та поставлено штучний. Після операції зір на правому оці залишився 30 %, а на лівому покращився та став 30%, що є малий відсоток, оскільки у нього ще був діагноз мокулярна дистрофія (ослаблена сітчатка ока), у зв язку з чим операція не дала очікуваного відсотка високого зору. В подальшому зір не міг покращитися, з урахуванням його віку, ІНФОРМАЦІЯ_3, наявності змін на сітківці ока проблеми з зором у ОСОБА_6 ще були. Також зазначила, що людина з 100 % зору читає звичайний газетний шрифт, а людина з 30 % зору читає лише крупний шрифт. Крім того, у ОСОБА_6 була катаракта на правому оці, яка мала здатність розвиватися, у зв'язку з чим зір у нього міг погіршитися.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частиною 3 статті 60 визначено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Згідно з ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи роз'яснює особам, які беруть участь у справі їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, ОСОБА_2 зазначав про те, що його батько не мав фізичних вад зору і міг самостійно підписувати документи.

Судом з метою сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснювалося позивачу та його представнику про їх право заявити клопотання про проведення відповідної (посмертної) судової-медичної експертизи, в порядку ст. 143 ЦПК України, з метою з'ясування питання, чи страждав спадкодавець фізичними вадами (зокрема, вадами зору), які б перешкоджали йому власноручно підписати заповіт та попереджалось про наслідки вчинення або не вчинення таких процесуальних дій.

Разом з тим, ні позивач, ні його представник не вважали за необхідне призначення судової експертизи.

Посилання позивача на відсутність у ОСОБА_6 на час посвідчення заповіту фізичних вад зору, у зв'язку з тим, що він в 2013 році пройшов лікування у спеціалізованій лікарні не є підставою для задоволення позову, оскільки ці обставини мали місце у тривалий проміжок часу до складання заповіту. Правове значення має наявність у заповідача хвороби в момент складання заповіту, а така очна хвороба встановлена в ході судового розгляду справи.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог позивач суду не надав.

Відповідно до положень частини 1 статті 1257 ЦК України заповіт, складений особою яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

За змістом вказаної норми матеріального права заповіт є нікчемним, якщо він вчинений особою, яка не мала права на складання заповіту. Такого права не має той. хто визнаний судом недієздатним, чия дієздатність обмежена, а також є повнолітній, який не набув повної дієздатності або не був наділений нею. Заповідач ОСОБА_6 на момент складання заповіту мав 81 рік, недієздатним чи обмежено дієздатним визнаний судом не був, тому мав право на складання заповіту. Нікчемним є також заповіт, складний з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення. Заповіт ОСОБА_6 має письмову форму та посвідчений посадовою особою органу місцевого самоврядування, тому, не є складеним з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Як було встановлено судом на підставі викладених вище доказів, волевиявлення заповідача було вільним і зміст заповіту щодо призначення відповідача ОСОБА_4 спадкоємцем майна у вигляді фермерського господарства і земельної ділянки відповідало його внутрішній волі.

Суд обгрунтовано вважав, що зміст заповіту, текст якого був зачитаний вголос та неодноразово роз'яснений заповідачу, був належним чином доведений до його відома у присутності двох свідків, а також запрошеної заповідачем для підписання заповіту ОСОБА_7 Вказані особи також кожен окремо прочитали заповіт та підписали його без зауважень щодо правильності викладу у ньому волі заповідача.

Наявність у посвідчувальному написі словосполучення «Заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання ...» зазначених вище обставин не спростовує, оскільки заповіт був фактично прочитаний уголос заповідачу в присутності свідків та відповідав його волі.

З огляду на наведене, в задоволенні позову судом обгрунтовано відмовлено.

За викладених обставин колегія суддів вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив обставини у справі, правильно визначив характер спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання автора апеляційної скарги на неправильну оцінку судом правовідносин щодо нікчемності заповіту, складеного з порушенням вимог щодо його форми, вчинення спірного заповіту в один і той же час з посвідченням іншого заповіту, який не є предметом спору .посилання у спірному заповіті на те, що він підписаний та прочитаний заповідачем, порушенням порядку реєстрації спірного заповіту, неправильне залучення свідків при укладенні заповіту та неправильну оцінку судом їхніх показів, як на підстави для скасування оскаржуваного рішення є необґрунтованими оскільки спростовані дослідженими судом обставинами, яким дана правильна правова оцінка.

Доводи апеляційної скарги не є істотними і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом норм матеріального чи процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 308, 313 - 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Фрунзівського районного суду Одеської області від 10 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий П.М. Черевко

Судді: В.І. Сватаненко

ОСОБА_16