Справа № 165/344/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Ференс-Піжук О.Р.
Провадження № 22-ц/773/873/16 Категорія: 50 Доповідач: Стрільчук В. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 червня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Стрільчука В.А.,

суддів - Карпук А.К., Бовчалюк З.А.,

секретар судового засідання - Шугалова О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та додаткових витрат за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Нововолинського міського суду від 13 квітня 2016 року,

встановила:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 24 вересня 1994 року по 16 січня 2015 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У них народилося двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, які після розірвання шлюбу проживають з нею. Неповнолітній ОСОБА_6 є студентом денної форми навчання Технологічного коледжу державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» з 01 вересня 2016 року до 30 червня 2019 року. Вона не працює, а тому не має можливості утримувати сина та нести необхідні додаткові витрати на навчання.

Вона сплатила 1900 грн. за проживання сина в гуртожитку коледжу. У зв'язку з його навчанням вона також несе витрати на проїзд до місця навчання, на продукти харчування, одяг, підручники та додаткові матеріали.

Крім молодшого сина ОСОБА_6, в неї на утриманні є старший син ОСОБА_5, який навчається у Львівській комерційній академії Укоопспілки на денній формі навчання з 31 липня 2015 року.

Відповідач офіційно не працює, має тимчасові заробітки, є здоровою працездатною людиною, але в добровільному порядку не бажає надавати допомогу.

Враховуючи викладене та уточнивши позовні вимоги, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 1000 грн. щомісячно до повноліття дитини, а також - додаткові витрати по оплаті гуртожитку в розмірі 950 грн. та витрати на правову допомогу.

Рішенням Нововолинського міського суду від 13 квітня 2016 року позов задоволено.

Постановлено стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 22 лютого 2016 року до досягнення дитиною повноліття, 950 грн. додаткових витрат, понесених позивачем на оплату за проживання ОСОБА_7 у гуртожитку, 551 грн. 20 коп. судового збору та 1100 грн. витрат на правову допомогу.

Рішення щодо стягнення платежу в межах одного місяця допущено до негайного виконання.

Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 просить скасувати це рішення в частині визначення розміру аліментів і ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, стягнувши з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_6 в розмірі 500 грн. щомісячно до досягнення ним повноліття, покликаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких мотивів.

З матеріалів справи вбачається, що сторони ОСОБА_4 та ОСОБА_2 є батьками неповнолітнього ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 23 квітня 1999 року (а. с. 3).

Згідно з довідкою Технологічного коледжу державного вищого навчального закладу «Національний лісотехнічний університет України» від 03 лютого 2016 року № 77 ОСОБА_6 навчається на першому курсі вказаного коледжу з 01 вересня 2015 року (а. с. 4).

Квитанцією від 15 лютого 2016 року підтверджується, що позивач ОСОБА_4 сплатила 950 грн. за користування її сином гуртожитком (а. с. 5).

Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу (далі - СК) України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягненню нею повноліття.

Частинами 1-3 ст. 181 цього Кодексу передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Отже підставами визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі є нерегулярність, мінливість доходу платника аліментів, одержання ним частини доходу в натурі та інші істотні обставини.

В судовому засіданні суду першої інстанції відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позов. Таке його право передбачено ч. 2 ст. 31 Цивільного процесуального кодексу (далі - ЦПК) України.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 174 цього Кодексу відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

До ухвалення даного рішення у зв'язку з визнанням позову відповідачем суд у відповідності з ч. 2 ст. 174 ЦПК України роз'яснив йому наслідки цієї процесуальної дії.

Визнання ОСОБА_2 пред'явленого до нього позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Виходячи з викладеного, давши вірну правову оцінку обставинам справи, суд обґрунтовано задовольнив позов.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилається на те, що позивач не надала доказів на підтвердження її витрат на утримання неповнолітнього сина, не обґрунтувала, з яких мотивів вона збільшила позовні вимоги в частині стягнення аліментів з 500 грн. до 1000 грн., а суд не в повній мірі врахував його майновий стан та спроможність сплачувати аліменти у вказаному розмірі, а також вимоги ст. 182 СК України.

Однак такі доводи не заслуговують на увагу, виходячи з наступного.

Як зазначалося вище, судом ухвалено рішення про задоволення позову на підставі ст. 174 ЦПК України у зв'язку з визнанням його відповідачем.

Наведена правова норма надає суду право вчинити таку процесуальну дію без заслуховування пояснень сторін, з'ясування обставин справи та перевірки їх доказами. Тобто у разі визнання позову відповідачем справа вирішується у спрощеному порядку.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Складовими частинами позову є його підстави (обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги) та предмет (власне матеріально-правові вимоги позивача до відповідача, щодо яких суд повинен ухвалити рішення).

Визнання відповідачем пред'явленого до нього позову означає, що він погодився як з наведеним у позовній заяві обґрунтуванням, так і з сформульованими у ній вимогами.

З огляду на викладене та з врахуванням наведених норм процесуального права детальне з'ясування судом обставин, про які ОСОБА_2 зазначає в апеляційній скарзі, не потребується.

Згідно з технічним записом судового засідання, яке відбулося 13 квітня 2016 року, суд на виконання вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України в порядку сприяння всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, роз'яснив сторонам їх права і обов'язки, в тому числі неодноразово роз'яснив відповідачу його права скористатися правовою допомогою, у зв'язку з чим пропонував відкласти розгляд справи, однак ОСОБА_2 наполіг на її вирішенні у цьому судовому засіданні. Також перед ухваленням рішення судом було роз'яснено відповідачу наслідки визнання ним позову, встановлені ч. 4 ст. 174 ЦПК України.

В апеляційній скарзі відповідач не спростував наведених у позовній заяві і фактично визнаних ним обставин стосовно того, що він є повнолітньою, працездатною особою, а відтак повинен виконувати свій батьківський обов'язок по утриманню неповнолітньої дитини. Він не довів факт свого скрутного матеріального становища та неспроможності сплачувати аліменти у сумі 1000 грн., наявності у нього інших дітей або утриманців, проблем зі здоров'ям, що потребують додаткових витрат, які перешкоджають йому сплачувати аліменти у встановленому розмірі.

Розмір аліментів у сумі 1000 грн. на неповнолітню дитину визначений з врахуванням обов'язку обох батьків щодо її утримання, коштів, необхідних для цього, віку дитини та її потреб, вимог розумності і справедливості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги спростовуються вищенаведеними обставинами справи та не містять встановлених законом підстав для скасування оскаржуваного рішення, постановленого з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 відхилити, а рішення Нововолинського міського суду від 13 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: