Справа № 754/4768/16-ц С
Головуючий у суді першої інстанції: Лісовська О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - Чуняк Н.М.

відповідача - ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 21 квітня 2015 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та зустрічним позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою, -

В С Т А Н О В И Л А:

У квітні 2014 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_6В., третя особа: ОСОБА_5. про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 17 серпня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 укладений кредитний договір №920/ФКВ-07, відповідно до умов якого позичальник отримав в кредит грошові кошти в розмірі 33 250 доларів США, зі строком повернення до 16 серпня 2017 року.

Для забезпечення належного виконання зобов'язань за цим договором, 17 серпня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та поручителем ОСОБА_4, позичальником ОСОБА_5 укладено договір поруки №920/ФКВ-07, на підставі якого поручитель зобов'язалась забезпечити належне виконання позичальником ОСОБА_5 взятих на себе зобов'язань по погашенню кредиту та сплаті відсотків.

ОСОБА_5 в порушення умов договору взятих на себе зобов'язань не виконував належним чином, не повертав отриманий кредит своєчасно, не сплачував проценти за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованість по кредитному договору в розмірі 378 516,80 грн.

Відповідно до ст.ст.512-519 ЦК України, ст.ст.92, 95 Закону України «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ №369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30 червня 2010 між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанку» на користь АТ «Дельта Банку», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає (відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, ДельтаБанку переходить (відступається) право вимагати (замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

Враховуючи умови договору поруки та невиконання позичальником його обов»язків за кредитним договором, позивач просив стягнути з поручителя ОСОБА_4 заборгованість за кредитним договором в розмірі 378 516,80 грн., а також сплачену суму судового збору.

26 червня 2014 року заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва задоволені позовні вимоги.

Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 5 березня 2015 року заочне рішення скасоване.

5 березня 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з зустрічним позовом до ПАТ «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що після зміни строку виконання основного зобов»язання, ПАТ «Дельта Банк» відмовився від отримання запропонованого ОСОБА_5 виконання основного зобов»язання. Відмова полягала в тому, що банк не надав дозволу на відчуження квартири № 97 , яка знаходиться в м.Луганськ, Алексєєва квартал, будинок № 40 з метою погашення заборгованості за рахунок коштів, отриманих від продажу цієї квартири на умовах, визначених ОСОБА_5

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, третя особа: ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Задоволені зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання поруки припиненою.

Визнано поруку, за договором поруки № 920/Zфпор-07 від 17 серпня 2007 року укладеним між ТОВ «Український промисловий банк», право вимоги за яким перейшло до ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_4, припиненою.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач ПАТ «Дельта Банк» подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги банку в повному обсязі.В апеляційній скарзі представник посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

В судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк» - Чуняк Н.М. апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

ОСОБА_4 проти доводів апеляційної скарги заперечувала і просила рішення залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі рішення, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що 17 серпня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 920/ФКВ-07, згідно з умовами якого позичальник на умовах строковості, оплатності та поворотності отримав грошові кошти в розмірі 33250 доларів США зі строком повернення до 16 серпня 2017 року та сплатою відсотків у розмірі 10,5% на рік.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором № 920/ФКВ-07 від 17 серпня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 920/Zфпор-07.

30 червня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України укладено договір про передачу активів та кредитних зобов»язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п.4.1 якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених договором, Укрпромбанк передає ( відступає) Дельта Банку права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечують виконання кредитних зобов»язань перед Національним банком, внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора ( стає новим кредитором) у зазначених зобов»язаннях, а згідно з п.4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить ( відступається) право вимагати ( замість Укрпромбанку) від боржників повного, належного та реального виконання обов»язків за кредитними та забезпечувальними договорами.

У зв»язку з неналежним виконанням зобов»язань за кредитним договором, у ОСОБА_5 виникла заборгованість, яка станом на 13 лютого 2014 року становить 378516 грн.80 коп. і складається із заборгованості за кредитом в сумі 237122 грн.03 коп., заборгованості по відсоткам за користування кредитними коштами в сумі 118392 грн.14 коп., комісії за ведення кредиту в сумі 23002 грн.64 коп.

15 квітня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» направив позичальнику вимогу про погашення протягом тридцяти днів суми заборгованості, проте така вимога останнім задоволена не була.

До суду з позовом до поручителя ПАТ «Дельта банк» 4 квітня 2014 року.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» та задовольняючи зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із того, що після настання строку виконання основного зобов»язання позичальником ОСОБА_5 15 травня 2011 року банк протягом шести місяців з цієї дати не звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4 як поручителя, у зв»язку з чим вважав поруку припиненою. Виходячи із зазначених обставин, суд першої інстанції вважав, що зустрічний позов ОСОБА_4 про припинення поруки підлягає задоволенню.

Проте повністю з таким висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Звертаючись до суду з зустрічною позовною заявою, ОСОБА_4 обґрунтовувала свої вимоги тим, що кредитор ПАТ «Дельта Банк» після настання строку виконання зобов»язання 15 травня 2011 року відмовився прийняти запропоноване позичальником ОСОБА_5 належне виконання його обов»язків, і посилаючись на положення ч.2 ст.559 ЦК України просила визнати поруку припиненою.

Відповідно до ч.2 ст.559 ЦК України порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов»язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем.

Судом установлено, що 15 квітня 2011 року ПАТ «Дельта Банк» пред»явив вимогу до позичальника про погашення заборгованості, яку останній мав виконати протягом тридцяти днів з дня отримання зазначеної вимоги, що передбачено п.6.2 кредитного договору ( а.с.92). Зазначені обставини підтвердила в судовому засіданні представник банку.

5 травня 2014 року ОСОБА_5 звернувся до банку з заявою, в якій повідомив про намір продати квартиру, що є предметом забезпечення за зобов»язаннями по кредитному договору, у зв»язку з чим просив надати дозвіл на відчуження об»єкту нерухомості ( а.с.91).

В свою чергу, банк листом від 21 травня 2011 року запропонував позичальнику ОСОБА_5 надати наступні документи, а саме відповідну заяву із зазначенням суми продажу заставного майна та номеру контактного телефону; паспорт або документ, який його замінює, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру ( а.с.93).

На підтвердження виконання вимог банку, ОСОБА_4 надала лист ОСОБА_5 від 30 травня 2011 року, надісланий електронною поштою на адресу ПАТ «Дельта Банк». Жодних інших документів, а так само відмови банку у наданні дозволу на продаж квартири позивачем за зустрічним позовом суду надано не було.

Відповідно до ст..ст.10,60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з того, що ОСОБА_4 не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відмова кредитора прийняти запропоноване позичальником ОСОБА_5 належне виконання зобов»язання дійсно мала місце, а сама по собі переписка між банком та позичальником не підтверджує цей факт, у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення зустрічних позовних вимог.

Відтак, рішення суду першої інстанції в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до ПАТ «Дельта Банк» про припинення поруки у зв»язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Разом з тим, колегія вважає правильним висновок суду першої інстанції про припинення поруки на підставі ч.4 ст.559 ЦК України, що виключає задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» про стягнення з ОСОБА_4 як поручителя заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст..1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти .

Згідно з нормою ст..526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до п.6.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів, комісії, штрафних санкцій та інших платежів, передбачених цим договором, а також відшкодування збитків, завданих банку внаслідок невиконання або неналежного виконання позичальником та/або його поручителями умов цього договору та/або договорів, укладених у забезпечення виконання позичальником зобов»язань за цим договором, а позичальник зобов»язаний протягом тридцяти календарних днів з дати отримання позичальником відповідної вимоги від банку повернути суму заборгованості по кредиту, що залишилась, сплатити проценти, комісії, штрафні санкції, інші платежі за цим договором, а також відшкодувати збитки, завдані банку, у разі настання будь-якого із наступних випадків, зокрема, порушення позичальником умов даного договору.

У зв»язку з неналежним виконанням своїх зобов»язань за кредитним договором позичальнику 15 квітня 2011 року на підставі п.6.2 кредитного договору була направлена вимога про сплату протягом тридцяти днів заборгованості. Така вимога у встановлений умовами договору строк виконана не була.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що 15 травня 2011 року для позичальника настав строк виконання основного зобов»язання.

Відповідно до ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

Згідно із ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов»язання не встановлений або встановлений моментом пред»явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред»явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки ( п.10 договору поруки) про його дію до повного виконання зобов»язань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, тому суд першої інстанції, вирішуючи позов ПАТ «Дельта Банк», правильно застосував норми ч.4 ст.559 ЦК України і дійшов обґрунтованого висновку про те, що порука ОСОБА_4 припинилася, оскільки кредитор ПАТ «Дельта Банк» протягом шести місяців з 15 травня 2011 року не пред»явив вимоги до поручителя.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов»язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов»язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може ( правова позиція., висловлена Верховним Судом України у справі № 5-1451цс16 від 14 вересня 2016 року).

З огляду на положення ч.4 ст.559 ЦК України слід дійти висновку про те, що під час вирішення справи про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів суд повинен перевірити наявність правових підстав для такого стягнення з урахуванням вимог цієї норми. При цьому звернення особи до суду з позовом про визнання поруки припиненою на підставі статті 559 ЦК України не є необхідним ( правова позиція, висловлена Верховним Судом України у справі № 6-1599цс15 від 3 лютого 2016 року).

Враховуючи, що порука ОСОБА_4 припинилася, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Дельта Банк».

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог до поручителя, оскільки встановлений кредитним договором строк основного зобов»язання позичальника 16 серпня 2017 року ще не сплив, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення, з огляду на те, що банком у порядку, передбаченому п.6.2 кредитного договору, змінено строк виконання основного зобов»язання, що підтвердила в судовому засіданні представник ПАТ «Дельта Банк», проте, протягом шести місяців з відповідною вимогою до поручителя банк не звернувся, а позов до суду пред»явив 7 квітня 2014 року.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 309, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м.Києва від 21 квітня 2015 року - скасувати в частині задоволення зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», третя особа: ОСОБА_5 про визнання припиненою поруку та розподілу судових витрат і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні зустрічного позову.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: