Провадження №2/592/257/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 лютого 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми ускладі:

головуючої- судді ОСОБА_1.,

за участю секретаря судових засідань -ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОКЗ «Сумський обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни», ОСОБА_4 охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації про відшкодування шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду та свої вимоги мотивує тим, що 30.04.2014 р. її, як інваліда Ігрупи категорії А, учасника ВВВ, яка відповідно до висновків Конотопської МСЕК від 2001р та від 2012р. повністю залежна від постійного стороннього догляду, у стані після інсульту, із нестабільним артеріальним тиском, машиною швидкої допомоги було перевезено для подальшого лікування до відділення неврології ОКЗ ««Сумський обласний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної війни» (надалі- Госпіталь). Під час лікування в ОСОБА_5 з 30.04.2014р. по 11.07.2014р. неодноразово вносилася завідомо недостовірна інформація , їй не було надано належної медичної допомоги відповідно до стандартів МОЗ України , що становили загрозу її здоров»ю та життю і було пов»язане не тільки із насильством , противоправним вилученням та крадіжкою особистих речей , а й призвело до отримання внаслідок халатності працівників Госпиталю 26.05.2014 р. тілесних ушкоджень (відповідно R-графії від 26.05.2014 р. закритий багато уламковий перелом проксимального відділу правої плечової кістки зі зміщенням уламків по ширині , довжині та під кутом) , які тривалий час позбавили її функції правої руки ( відповідно до консультативного висновку ДУ «Інститут травматології та ортопедії НАМН України» станом на 08.08.2014р. у неї «невірно консолідуючий перелом правої плечової кістки» як наслідок « закритого багато уламкового перелому проксимального відділу правої плечової кістки із зміщенням по ширині та довжині та під кутом») та призвело до каліцтва , що за згоди адміністрації ОСОБА_5 та ОСОБА_4 охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації (надалі- Управління) було приховано під правоохоронних органів. Зазначені тілесні ушкодження вона отримала намагаючись справити фізіологічні потреби вона кричала , грюкала по брильцях ліжка. Металевою ложкою по металевій місці, проте жоден із медичних працівників ОСОБА_5 до неї не підійшов , що призвело до падіння із завузького ліжка без обмежувальної сітки. Понад 30 хвилин вона із зламаною рукою валялася на підлозі та кричала .

Письмові звернення до ОСОБА_4 щодо невідповідності діагнозу , який їй був встановлений 26.05.2014р. хірургом ОСОБА_5, 27.05.2014р. ортопетодом та від 29.04.2014р. обласним ортопедом та відповідною установою ДУ «Інститут травматології та ортопедії АМН України» залишено без уваги , так само як і ненадання належної медичної допомоги , що ставило загрозу здоров»ю позивача та призвело до каліцтва.

Під час перебування на лікуванні у ОСОБА_5 призначалися лікарські засоби , виходячи із того , що є у наявності ОСОБА_5, нехтуючи індивідуальними особливостями інваліда.

Після письмового звернення від 30.05.2014р. до прокуратури Сумської області та оскарження рішення від 10.07.2014р. , використовуючи її безпорадний стан, відповідачами було найнято жінку , яка 11.07.2014р. завдала їй моральні страждання , налякавши її , прикутого до ліжка інваліда, противоправно із криком увірвавшись до палати та яка майже через 30 хвилин переслідування з нецензурною лайкою і погрозами її доньки ОСОБА_6 представилась «працівником відділу боротьби із корупцією» «Гриценко».

Під час подачі донькою ОСОБА_6 їх заяв від 11.07.2014р. як до Сумського МВ УМВС України в сумській області , так і до прокуратури Сумської області, намагаючись приховати неправомірні діяння , адміністрація ОСОБА_5 до закінчення її лікування, викравши гроші та особисті речі , відібравши мобільний телефон , щоб вона не могла зателефонувати доньці, 11.07.2014р. близько о 16 год. була насильно машиною для транспортування вивезена з ОСОБА_5 в КЗ «Конотопська центральна лікарня ім.. академіка ОСОБА_7».

За три години поїздки , не зважаючи на те , що позивач два рази блювала , жодного разу працівником ОСОБА_5 не було зупинено машину та не визначено їй артеріальний тиск. Призначених анти гіпотензивних препаратів свідомо надано не було .

Під час проходження лікування в ОСОБА_5 її донька ОСОБА_6 в магазині купила матрац-протипролежневий за ціною 2720 грн.. Ніч з 09.07.2014р. на 10.07.2014р. вона спала на матраці, але зважаючи на шум компресору він їй не підійшов, і 10.07.2014р. матрац було повернуто до магазину, а відповідно до поданої заяви ОСОБА_6 повернуто гроші у сумі 2720 грн.. Позивач попросила доньку залишити гроші в палаті ОСОБА_5 поряд з нею , і гроші в зазначеному розмірі було покладено під матрац її ліжка. 11.07.2014р. коли вона була вивезена з ОСОБА_5, працівниками ОСОБА_5 до її особистих речей було долучено два списку : речей та харчових продуктів , проте гроші в сумі 2700 грн. до списку не були внесені. Також не списку не були внесені особисті речі доньки : блуза та блузон , нічний крем та ліки . Крадіжкою майна позивачу та її доньці було заподіяно істотної матеріальної шкоди на загальну суму 3485 грн..

Крім , того матеріальна шкода їй заподіяна також в сумі 3495,83 грн. внаслідок неправомірних діянь працівників ОСОБА_5 під прикриттям ОСОБА_4 , оскільки позивач , маючи право на отримання безкоштовних ліків та безкоштовне лікування, вона вимушена була за власні кошти придбати лікарські засоби.

Під час проходження лікування в ОСОБА_5 , позивач вважає , що працівниками ОСОБА_5 у її медичні картці були внесені завідомо недостовірну інформацію , а саме : біологічний матеріал на бак. Аналіз, бак.аналіз крові було взято всупереч стандартів МОЗ і свідомо не внесено до виписки із мед. Карти , що позбавило у подальшому при лікуванні призначити відповідну ефективну фармакотерапію. З метою погіршення стану здоров»я ОСОБА_3 внаслідок неадекватного лікування у ОСОБА_5, загальний аналіз крові , загальний аналіз крові за червень 2014 р. приховано. ЇЇ заява до ОСОБА_4 щодо фальшування лабораторних аналізів було залишено без реагування. Оскільки показники загального аналізу крові ніяк не підпадали під визначення зав.відділенням неврології ОСОБА_5 щодо «покращення» її самопочуття, їх було приховано , обґрунтованого діагнозу так і не було виставлено. Аналіз крові від 10.07.2014р. також було підроблено. Як ортопедом ОСОБА_5 так обл..ортопедом встановлено сфальсифікований діагноз , який суперечить R-графії правого суглобу від 26.05.2014р. та висновку рентгенолога , а також консультативному висновку провідної установи ДУ «Інститут травматології та ортопедії АМН України». Ортопедом від 24.06.2014р. також свідомо сфальсифіковано діагноз. За оглядом окуліста від 30.04.2014р., 03.07.2014р. також не вірно встановлені діагнози. Терапевт оглядов хвору 3 рази, проте консультативні призначення від 25.06.2014р. свідомо приховано та відповідної медичної допомоги не надано. Свідомо приховано , що у зв2язку із неадекватним лікуванням та спричиненими тілесними ушкодженнями внаслідок халатності працівників ОСОБА_5 , стан її здоров»я різко погіршився , як наслідок гостре порушення мозкового кровообігу та від 06.06.2014р. вона була переведена з неврологічного відділення до відділення інтенсивної терапії , де вона у край важкому стані перебувала до 16.06.2014р.. 11.06.2014р. позивача було оглянуто республіканськими спеціалістами , які повністю змінили попередні призначення обласних спеціалістів.

Намагаючись приховати неправомірні діяння медичних працівників ОСОБА_5 , наслідком яких стало отримання позивачем тілесних ушкоджень, було внесено завідомо недостовірний діагноз , на що ОСОБА_4 свідомо не звернув жодної уваги. Письмові звернення до ОСОБА_4 щодо невідповідності діагнозу , який був встановлений позивачу, залишено без належної уваги, так само як і ненадання належної медичної допомоги , що становило загрозу здоров»ю позивача та призвело до каліцтва.

Позивач просить: стягнути з ОСОБА_5 в відшкодування матеріальної шкоди , завданої хх противоправними діями (крадіжкою) та рішеннями всупереч Закону України «Про статус ветеранів війни , гарантії їх соціального захисту», ст.. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування» та ін.. направленими на позбавлення позивача законних прав у сумі 6980 грн., що складається із матеріальної шкоди . завданої крадіжкою в сумі 3485,00 грн. та в сумі 3495,83 грн. у зв»язку з вимогою купувати лікарські засоби за власні кошти; стягнути з ОСОБА_5 в відшкодування моральної шкоди , завданої незаконними діями та рішеннями в сумі 600 000 грн.; стягнути з ОСОБА_4 моральну шкоду 300 000 грн., завдану незаконними діями , рішеннями та бездіяльністю. Позовні вимоги просить розглянути за її відсутності.

Представники відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_4 охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації позов не визнали , та пояснили , що у період з 30.04.2014р. по 11.07.2014р. ОСОБА_3 перебувала на лікуванні в неврологічному відділенні ОСОБА_5 у позаплановому порядку протягом 72 дні , при середньому терміні перебування 18,6 дні , тобто ОСОБА_3 лікувалася майже 4 строки. Стан здоров»я при поступленні був середнього ступеню важкості, обумовлений нездатністю до самостійного пересування , перенесеним інфарктом головного мозку та вадами зору. За проханням самої ОСОБА_3 та за усним погодженням з адміністрацією госпіталю , її донька ОСОБА_6 знаходилась постійно у окремій двохмістній палаті з матір»ю для здійснення нагляду. За позивачем здійснювався постійний нагляд працівниками ОСОБА_5. Лікуючий лікар оглядав її 4-5 разів на день, постова медична постова медична сестра виконувала призначення лікаря (видавала ліки для перорального прийому, здійснювала ін'єкції), вимірювала артеріальний тиск кожні 2 години, що підтверджується записами в листках лікарських призначень та листках індивідуально нагляду за хворою, молодші медичні сестри прибирали палату 2 рази на день. З приводу заміни ліжка до завідуючої відділенням Позивач не зверталась.

26.05.2014 о 16-40 завідуюча неврологічним відділенням ОСОБА_8 зайшла у палату і виявила ОСОБА_3, яка лежала мовчки на підлозі після акту дефекації. Зі слів хворої, намагаючись дістати судно для справляння фізіологічних потреб, вона впала з ліжка.28.05.2014 року проведене службове розслідування випадку травми хворої у лікувальному закладі, взяті пояснення з чергового медичного персоналу. Встановлено, що 26.05.2014 в неврологічному відділенні госпіталю на лікуванні знаходився 61 хворий, з них інваліди І групи - 8 осіб, II групи - 10 осіб, III групи - 8 осіб, крім того, у відділенні перебувало 15 осіб, потребуючих постійної сторонньої допомоги. Нагляд за хворими вдень, згідно штатного розпису, здійснювали лікуючий лікар, 1 постова та 2 процедурні медсестри, 2 молодші медичні сестри без медичної освіти. За позивачкою здійснювався нагляд чергового медичного персоналу згідно важкості її стану. Індивідуального посту для хворих не передбачено згідно з штатним розписом. Після вивчення обставин травми, фактів порушення не встановлено, випадок визнаний як нещасний, в якому вини медичного персоналу не вбачається, що підтверджується висновком постійно-діючої комісії по розслідуванню нещасних випадків госпіталю від 27.05.2014 та довідкою комісії управління охорони здоров'я Сумської облдержадміністрації від 13.06.2014 року.

Факти ненадання медичної допомоги ОСОБА_3 не відповідає дійсності. Керуючись ст. З, ст. 5 ЗУ "Про основи законодавства України про охорону здоров'я" ОСОБА_3 після падіння з ліжка та отримання травми була надана перша медична допомога ,викликано чергову медсестру, проведено знеболення, туалет тіла хворої, іммобілізацію, холод на ушкоджену ділянку тіла. Про даний випадок проінформовано заступника з медичної частини , яка оглянула хвору разом з завідуючою відділенням о 16-55 вже в присутності доньки хворої ОСОБА_6

Після надання першої медичної допомоги викликано лікаря-хірурга, встановлений діагноз: закритий перелом верхньої третини правого плечового суглобу; проведено знеболення, іммобілізацію плеча м'якою пов'язкою о 17-15. 26.05.2014 у неробочий час о 17-00 викликано рентген лаборанта госпіталю для проведення обстеження за місцем перебування хворої. Проведено рентгенографію правого плечового суглобу в одній проекції внаслідок больового синдрому у хворої. Донькою хворої ОСОБА_6 за її згодою знімок відправлено лікарю-ортопеду - травматологу травмпункту для проведення консультації. В присутності доньки хворої (ОСОБА_6В.) лікар травмпункту за телефоном надав лікуючому лікарю ОСОБА_8 інформацію про наявність та вид перелому. Враховуючи, що згідно інформації лікуючого лікаря, хворій надана медична допомога (знеболення та іммобілізація) в госпіталі, лікар - ортопед-травматолог вказав на недоцільність на даний час транспортування хворої для консультації, рекомендував викликати лікаря - ортопеда - травматолога 27.06.2014.

Мотивуючи то поганим самопочуттям хворої, то нестабільністю артеріального тиску, то нудотою, то необхідністю відпочити, іншими причинами, позивач та її донька ОСОБА_6 навмисно, з метою затягування терміну перебування у відділенні та підготовки нових скарг, постійно відмовлялись від контрольної рентгенографії плечового суглобу, що не давало змоги простежити за процесом консолідації перелому та прийняти рішення щодо переводу хворої до лікувального закладу за місцем проживання (відмовлено хворою та її донькою у проведенні рентгенографії, заданими в медичній документації: 30.05., 04.06., 13.06., 20.06., 24.06., 01.07., 03.07., 09.07., 11.07.2014, всього 9 разів). 6 разів було викликано рентгенлаборанта у неробочий час для проведення рентгенографії ОСОБА_3, яка приїздила в госпіталь з віддаленого району міста, витративши на дорогу близько години, щоб отримати відмову від обстеження.

Факти неналежного виконання професійних обов'язків медичними працівниками госпіталю необгрунтовані посиланнями на нормативно-правові акти. Позивач обстежена, пролікована в закладі, консультована спеціалістами госпіталю та обласними

спеціалістами: заслуженим лікарем України, лікарем вищої категорії

обласним , ортопедом-травматологом , обласним невропатологом кандидатом медичних наук, обласним кардіологом , доцентом кафедри внутрІшньої медицини,

кандидатом медичних наук, доцентом кафедри сімейної медицини медичного інституту Сумського державного університету, доктором медичних наук, які підтвердили діагнози,встановлені фахівцями госпіталю. 11.06.2014 року за зверненням ОСОБА_6., до заступника Міністра охорони здоров'я України ОСОБА_9 .В госпіталь направлені консультанти МОЗ України, встановлені останніми діагнози - відповідають діагнозам лікарів госпіталю та обласних спеціалістів.. Висновків щодо неналежного лікування спеціалістами госпіталю не встановлено.

Згідно з Інструкцією по прийманню, обліку, зберіганню та видачі речей, грошей, грошових документів та цінностей, що належать хворим, які знаходяться в лікувально-профілактичних закладах охорони здоров'я, затвердженою Наказом МОЗ СРСР від 17.10.1986 № 1374, погоджена Міністерством фінансів СРСР 4 жовтня 1986 N 41-31 та наказом по обласному госпіталю від 04.07.2014 № 55 «Про прийом, облік, зберігання і видачу речей, грошей та документів, які належать хворим», речі хворих зберігаються в кімнаті для збереження одягу біля приймального відділення, цінні речі та документи здаються касиру з оформленням квитанції (ф.№ 5-МЗ), про що хворі повідомляються старшою медсестрою приймального відділення. За речі та документи, які хворі тримають при собі під час перебування на лікуванні, адміністрація госпіталю не несе відповідальності. Але, враховуючи відсутність доньки хворої та з метою обліку речей, що перебували у ОСОБА_3 під час перебування її у відділенні, працівниками закладу проведено опис харчових та нехарчових продуктів, які разом із списком були упаковані в пакети для транспортування разом з хворою .

Лікування хворої ОСОБА_3 в госпіталі для інвалідів Вітчизняної війни проводилось в необхідному обсязі у відповідності до клінічних протоколів Міністерства охорони здоров'я України. Внаслідок підвищення цін на медикаменти та тривалості тендерних закупівель госпіталем не було отримано до липня місяця близько 34% ліків , в тому числі тих , що придбала за власні кошти ОСОБА_3.

Ствердження щодо службових підроблень, «відмивання бюджетних коштів» , свідомої дискримінації ОСОБА_3 , є безпідставним, необґрунтованим. Під час розгляду звернення позивача комісією ОСОБА_4 04.07.2014 р. встановлено , що за час лікування в ОСОБА_5 ОСОБА_3 на забезпечення її медикаментами за бюджетні кошти витрачено 1600,66 грн., тобто вартість ліжко/дня по медикаментах становило на 04.07.2014р. 24,6 грн. на один ліжко/день при середньому по неврологічному відділенню -22,40 грн.. таким чином , лікування ОСОБА_3 проводилось в необхідному обсязі у відповідності до клінічних протоколів МОЗ.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню, враховуючи наступні обставини.

Згідно копії виписки із історії хвороби №2378 вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 30.04.2014 р. по 11.07.2014 р. під час стаціонарного лікування в неврологічному відділенні Сумського обласного клінічного госпіталю для інвалідів Вітчизняної війни було проведено детальне обстеження згідно стандартів (а.с.38-39).

Згідно довідки огляду МСЕК від 25.09.2012 р.,- ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, встановлено І групу інвалідності категорії А та зазначено, що остання повністю залежна від постійного стороннього догляду (а.с.64).

Згідно копії посвідчення,- ОСОБА_3 має право на пільги, встановлені для ветеранів війни - учасників війни (а.с.64).

Згідно до п. 5. Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди"), - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

На виконання вимог ст.60 ЦПК України,- позивачем не надано до суду доказів спричинення йому моральної шкоди саме у заявленому розмірі та не зазначила з яких міркувань вона виходила, визначаючи розмір моральної шкоди та якими доказами це підтверджується.

Відповідно до ч. 1 статті 1167 ЦК України,- моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст. 23 ЦК України, - моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Так, згідно листа ДУ «Інституту травматології та ортопедії НАМН України», вбачається, що ОСОБА_3 було проведено консервативне лікування перелому хірургічної шийки правого плеча згідно стандартів лікування таких травм, та з врахуванням віку хворої і наявності значних порушень з боку серцево судинної, центральної нервової, сечовидільної та інших систем організму. Подальше лікування в стаціонарах було направлено на корекцію інших численних супутніх захворювань. Так, згідно всесвітніх протоколів та наявних рекомендації лікування ортопедо травматологічних хворих, затверджених МОЗ України, лікування перелому проксимального відділу плечової кістки проведено відповідним чином та на достатньо кваліфікованому рівні, враховуючи і лікування чисельної супутньої патології. Щодо питання про лікування у кардіологічному відділенні, то консервативне лікування консолідуючого перелому хірургічної шийки плеча проведено належним чином (т. 2, а.с.47-48).

Разом з тим, в порушення наведених норм позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідачами заподіяно шкоду та не довела наявність такої шкоди, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями відповідачів та вину останніх в її заподіянні.

Проаналізувавши зазначені норми закону та зібрані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивача з боку відповідачів, так як лікування хворої ОСОБА_3 проводилось відповідним чином, а відтак суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають в повному обсязі, включаючи й вимоги про стягнення матеріальної шкоди.

На підставі вищевикладеного, керуючись постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», постановою Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27.03.92 « Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ст. ст. 10, 11, 14, 57-61, 209, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 22, 23, 1166, 1167, 1195 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В позові ОСОБА_3 до ОКЗ «Сумський обласний клінічний госпіталь для інвалідів Великої Вітчизняної В війни» ,ОСОБА_4 охорони здоровя Сумської обласної державної адміністрації, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої противоправними діями , відмовити повністю за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення складений 1 березня 2016 року.

Суддя Л.М. Труханова