Справа № 752/5072/16-ц
Провадження № 2/752/3196/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі

головуючого судді Мирошниченко О.В.

при секретарі Бурлака Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє як опікун в інтересах малолітнього ОСОБА_2, до Київської міської державної адміністрації, треті особи: Друга київська державна нотаріальна контора, Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації, ОСОБА_4, про визнання права власності на майно в порядку спадкування, -

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року позивач ОСОБА_1, яка діє як опікун в інтересах малолітнього ОСОБА_2, звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом, в якому просила визнати за ОСОБА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 право власності на 47/1200 частини квартири АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає про те, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5., що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від ІНФОРМАЦІЯ_3 видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві. Після його смерті залишилося спадкове майно , а саме частина квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1

У встановлений законом строк, позивач ОСОБА_1 подала заяву про прийняття спадщини до Другої київської нотаріальної контори, для відкриття та оформлення спадщини на спадкове майно за адресою: АДРЕСА_1, а саме 47/400 частини квартири, яка належала ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право власності , видане органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м.Києва від 13.07.1995 року та 47/1200 частини квартири, яка належала ОСОБА_5 на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 23.02.2015 року.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 (дочка),ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 (онук), ІНФОРМАЦІЯ_2.

03.06.2016 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на спадщину, яка складається з 47/400 частин квартири АДРЕСА_1.

Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. від 03.03.2016 року відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після їх батька та дідуся ОСОБА_5, 1947 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на спадщину, яка складається з 47/1200 частин квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно спадкодавця.

У зв'язку з викладеними обставинами позивач звернулась до суду за захистом порушених прав.

В судове засіданні позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, просила їх задовольнити з наведених вимог викладених у позовній заяві.

У судове засідання представник відповідача Київської міської ради повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому ст. ст. 74, 76 ЦПК України порядку.

Представника третіх осіб Другої київської державної нотаріальної контори, Служби у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації не з'явилися, надали суду заяви по розгляд справи у відсутність їх представників.

Від третьої особи ОСОБА_4 надійшла заява про розгляд справи у її відсутність , позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України).

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5, що підтверджується даними свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого ІНФОРМАЦІЯ_3 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м.Києві (а.с. 3).

Судом встановлено, що ОСОБА_5 був власником 47/400 частин квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності , видане органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району м.Києва від 13.07.1995 року та 47/1200 частини квартири АДРЕСА_1 на підстав рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 23.02.2015 року.

Спадкоємцями після смерті ОСОБА_5 є ОСОБА_1 (дочка),ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 (онук), ІНФОРМАЦІЯ_2.

ІНФОРМАЦІЯ_2 народився ОСОБА_2, що підтверджується даними свідоцтва про народження НОМЕР_2, повторно виданого 11 червня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. Згідно даних свідоцтва про народження, батьками малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_7 та ОСОБА_5.

Згідно розпорядження Голосіївської районної в м. Києві державної адміністрації № 46 від 31.01.2012 року, опікунами над малолітнім ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, призначено ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 01.04.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.06.2014 року, ОСОБА_5 звільнено від повноважень опікуна по вихованню малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, у зв'язку із невиконанням обов'язків по вихованню дитини. Малолітнього ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, передано на виховання та утримання опікуну ОСОБА_1

20.11.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Другої київської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини від померлої ОСОБА_5

03.06.2016 року державним нотаріусом Другої київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. видано свідоцтво про право власності на спадщину за законом на спадщину, яка складається з 47/400 частин квартири АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 69 Закону України «Про нотаріат», нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна.

Згідно з п.п. 4.15. п. 4 Глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Постановою державного нотаріуса Другої київської державної нотаріальної контори Литвиненко Л.В. від 03.03.2016 року відмовлено ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після їх батька та дідуся ОСОБА_5, 1947 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, на спадщину, яка складається з 47/1200 частин квартири АДРЕСА_1 у зв'язку з відсутністю реєстрації права власності на спадкове майно спадкодавця.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно з ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Норма ст. 1261 ЦК України передбачає у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається з матеріалів справи до першої черги спадкоємців після померлого ОСОБА_5, 1947 року народження, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відносяться його донька ОСОБА_1 та онук - ОСОБА_2

Згідно з ч. 1 ст. 1267 ЦПК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до ст. 1297 ЦК України обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно, а саме, згідно ч.1 цієї статті спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ч. 2 ст. 1297 ЦК України якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 2 ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Стаття 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч. 2 ст. 59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь.

Відповідно до положень ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 Цивільного кодексу України).

Згідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті.

З матеріалів справи вбачається, що позивач у встановлений законом строк звернувся до Другої київської нотаріально контори із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 47/1200 частини квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1, яка діє к опікун в інтересах малолітнього ОСОБА_2 відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу.

Враховуючи наведені вище обставини, а також приймаючи до уваги те, що ОСОБА_1 від свого імені та як опікуна від імені малолітнього ОСОБА_2 у встановленому законом порядку набула право власності на 47/1200 частини квартири АДРЕСА_1, внаслідок чого позивач позбавлений можливості реалізувати свої спадкові права та набути право власності на майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, суд надходить до висновку про те, що позовні вимоги про визнання права власності, підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 392, 1216, 1217, 1218, 1223, 1261 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3,4,10,11, 57-60, 88, 169, 209, 212-215, 218, 223 Цивільного процесуального кодексу України , суд -

в и р і ш и в:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в порядку спадкування за законом право власності на 47/1200 частини квартири АДРЕСА_1, загальною площею 45,81 кв.м., житловою площею 27,60 кв.м., після смерті ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення , якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення, а сторонами, які не були присутні при проголошенні рішення суду - протягом десяти днів з дня отримання його копії до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя: