Справа № 441/688/16-ц
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

"02" червня 2016 р. року суддя Городоцького районного суду Львівської області Українець П.Ф., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування, -

в с т а н о в и в :

цей позов подано з порушенням вимог ст. 119 ЦПК України і зокрема.

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить постановити рішення, яким «визнати інформацію про «напад» на діточок та дружину відповідача та мою неадекватну поведінку недостовірною; зобовязати п. Василевича Олега Михайловича спростувати цю інформацію».

Згідно із нормами матеріального права, позивач повинен визначити правові підстави позову (обставини, які мають місце у диспозиції норми матеріального права і мають бути доведені суду) та на підтвердження цих підстав позову він повинен навести фактичні обставини справи; зазначити норму закону, яка регулює спірні правовідносини, що є предметом позову.

Позивач із матеріальним законом, який повинен застосовуватись до спірних правовідносин, не визначився, предмету доказування не сформував, а суд не вправі таке самостійно визначати чи змінювати.

Згідно положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

У п. 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» вказано, що спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію.

Між тим, у позові ОСОБА_1 не зазначено відомостей про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача, яка саме інформація поширена відповідачем, із зазначенням часу, способу і осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

У позові не наведено, до матеріалів не долучено тексту спростування, не зазначено строку, в межах якого спростування повинно бути оприлюднено.

Усуваючи недоліки позову, ОСОБА_1 також слід ураховувати, положення п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 1 від 27.02.2009 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» де вказано, що не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у ст. ст. 119 і120 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача та надає йому строк на усунення недоліків.

Наведене - підстава для залишення позовної заяви ОСОБА_1 без руху і надання позивачу терміну на усунення її недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 121 ЦПК України, -

у х в а л ю ю :

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання інформації недостовірною та її спростування - залишити без руху.

Зобовязати позивача на протязі пяти днів, з дня отримання копії цієї ухвали усунути недоліки позову, що наведені в описовій частині такої.

У випадку якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті позивачем протягом вказаного вище часу, позов вважати таким, що не підлягає розгляду та повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Українець П.Ф.