ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/547/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" квітня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі ДЕАК Ю.В.

за участю

представник позивача не з'явився;

представника відповідача ОСОБА_4;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі по тексту - позивач, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3.) про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 56 358,48 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 38 975,46 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 8 358,68 доларів США та пені у розмірі 9 024,34 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 1 324 959,24 грн.

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до умов укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору, відповідач зобов'язався здійснювати своєчасне погашення кредиту та сплачувати усі інші передбачені договором платежі.

Однак, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, у зв'язку з чим за ним утворилась заборгованість, яку позивач і просить стягнути з урахуванням нарахованих відсотків за користування кредитними коштами та пені.

Позивач у судове засідання не з'явився, однак його представник подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, у заяві позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні проти заявлених позивачем вимог заперечував в частині нарахування пені та відсотків, просив зменшити її суму.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника відповідача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, 07 грудня 2006 між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є позивач, ОСОБА_3 укладено кредитний договір №014/4006/82/50214, відповідно до п.п. 1.1. - 1.4. якого, позивач надає відповідачу грошові кошти (далі по тексту - кредит) в сумі 48 900 доларів США на строк користування до 07 грудня 2016 року, а відповідач зобов'язується повернути наданий кредит, сплатити відсотки у розмірі 14% річних та платежі за кредитом у встановлений у договорі строк в повному обсязі. Погашення кредиту та оплата відсотків за його користування здійснюється в порядку та строки згідно графіку повернення кредиту і сплати відсотків, наведеному у Додатку №2 до кредитного договору, який є невід'ємною частиною даного договору.

Частиною 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі, відповідно до умов договору здійснив видачу кредитних ресурсів у розмірі 48 900 доларів США.

Позичальник - відповідач скористався кредитними ресурсами та свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, про що попереджався кредитором, що підтверджується вимогою про дострокове погашення кредиту, копія якої наявна в матеріалах справи.

За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

За змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частинами 1 та 2 ст. 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане в гривнях. Якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Відповідно до розрахунку, наданого позивачем та перевіреного судом, станом на 03.04.2015 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором становить 38 975,46 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 916 293,27 грн. та 8 358,68 доларів США - сума заборгованості за відсотками, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 196 508,32 грн.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. А відповідно до ст. 611 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.

Частиною 1 ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. А згідно з ч. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Пунктом 10.1 кредитного договору встановлено, що за порушення строків повернення суми кредиту та процентів за користування кредитом. Передбачених положеннями кредитного договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу, за кожен день прострочення.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений ст. 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань»).

Оскільки чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, пеня має обчислюватися та стягуватися лише у національній валюті України - гривні.

Беручи до уваги наведене та те, що виконання договірних зобов'язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, то наряду зі стягненням заборгованості в іноземній валюті суд має право стягнути й проценти за користування кредитом в іноземній валюті, оскільки такий процент не є фінансовою санкцією.

Отже, положення ч. 2 ст. 192 ЦК України, ч. 3 ст. 533 ЦК України, Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю» можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку щодо відмови у задоволені вимог в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 215 197,72 доларів США.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у їх сукупності, врахувавши те, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання за вищезазначеним договором, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та такі, що підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за договором у розмірі 13 334,84 доларів США, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 8 931,40 доларів США, заборгованості за відсотками у сумі 3 298,65 доларів США та 3% річних у розмірі 1 104,79 доларів США.

У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору у розмірі 359,19 грн.

На підставі викладеного та керуючись стст. 3, 11, 13, 15, 16, 525, 526, 530, 536, 554, 614, 625, 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, стст. 57, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1; індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () заборгованість за кредитним договором у розмірі 47 334,14 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 1 112 801,59 грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту у сумі 38 975,46 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 916 293,27 грн. та заборгованості за відсотками у сумі 8 358,68 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ сумі у розмірі 196 508,32 грн., а також судовий збір у розмірі 3 068,99 грн.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.