Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Луганська В.М.
Справа № 428/5802/15-ц
Провадження № 22ц/782/893/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року Судова колегія судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Луганської області в складі :

головуючого Луганської В.М.,

суддів: Фарятьєва С.О., Коновалової В.А.,

за участю секретаря: Козубської А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо" на рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року по цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо" про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и ла :

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування заявлених вимог, зазначив, що 04.10.2014 року в м. Сєвєродонецьку на перехресті проїжджих частин вулиці Б. Ліщини та проспекту Гвардійського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Міцубісі Спейс», держ. номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_3 та автомобіля «3A3-VIDA», держ. номер НОМЕР_2, під керуванням позивача. За даним фактом Відділом розслідування ДТП СВ ГУМВС України в Луганській області 04.10.2014 року було відкрито кримінальне провадження № 0003402 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Винуватцем ДТП, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 06.02.2015 року, визнаний відповідач ОСОБА_3 Орган досудового слідства визнав ОСОБА_3 таким, що порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, зобовязаний надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх руху». В результаті ДТП позивачу заподіяно, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 199/1 від 28.01.2015 року, майнову шкоду в сумі 82709,82 грн. У звязку з тим, що власник автомобіля під керуванням ОСОБА_3 застрахував свою цивільно-правову відповідальність в СК «Кредо», позовні вимоги заявляються до ОСОБА_3 та СК«Кредо». Крім прямої шкоди, заподіяної відповідачем ОСОБА_4, позивач був вимушений сплатити вартість експертного висновку в розмірі 600,00 грн., послуги евакуатора в розмірі 400,00 грн. Із урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути з ТДВ СК «Кредо» на його користь суму в розмірі 50 000,00 грн., а з ОСОБА_3 суму в розмірі 33 709,82 грн.

Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково. Суд стягнув з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь позивача, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_3, суму в розмірі 50 000, 00 грн. Стягнув з відповідача ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_3, суму в розмірі 33 109, 82 грн. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. Покладено на ОСОБА_2, зобов'язання повернути ОСОБА_3, після відшкодування останнім матеріальної шкоди за зазначеним рішенням суду зношені запчастини автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер (VIN) Y6DSF6950C0008243, що будуть замінені на нові деталі згідно висновку № 199 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, складеного 28.01.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛенКор». Суд стягнув з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» на користь ОСОБА_2 суму судових витрат у розмірі 500, 00 грн., з ОСОБА_3, на користь позивача суму судових витрат у розмірі 322, 00 грн. Стягнув з ОСОБА_2, на користь ОСОБА_5, суму судових витрат у розмірі 61, 52 грн.

Не погодившись з рішенням Товариством з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо" подано апеляційну скаргу, в якій зазначає, що рішення вважає прийнятим без повного, всебічного та об'єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі та з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт просить скасувати рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17.10.2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог позивача відмовити повністю, стягнути з позивача судові витрати. В обґрунтування апеляційної скарги апелянт зазначає, що водій застрахованого транспортного засобу ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за спричинення дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої було пошкоджено майно позивача, не притягувався, кримінальне провадження відносно нього було закрито за реабілітуючих підстав, вина ОСОБА_4 у спричиненні шкоди позивачу матеріалами справи не підтверджена, відсутні підстави страхового відшкодування.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

В ч. 1 статті 303 ЦПК України зазначено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених такими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Згідно ст. 10 ЦПК України обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Суд же, зберігаючи об'єктивність і неупередженість, лише створює необхідні умови для всебічного і повного дослідження обставин справи. При дослідженні і оцінці доказів, встановленні обставин справи і ухваленні рішення суд незалежний від висновків органів влади, експертиз або окремих осіб. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Крім того згідност.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на основу своїх вимог або заперечень.

Вказаним вимогам рішення суду першої інстанцій відповідає.Задовольняючи заявлені вимоги позивача, суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_3 винуватий у спричиненні шкоди майну позивача під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 04.10.2014 року і є причинний зв'язок його дій із завданням матеріальної шкоди позивачу. На момент ДТП транспортний засіб, яким керував ОСОБА_3 був забезпеченим відповідно до Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, страховиком забезпеченого транспортного засобу виступає ТДВ СК «Кредо», тому є правові підстави для задоволення заявлених вимог позивача. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції правильний, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 04.10.2014 року приблизно о 06 год. 50 хв. у світлий час доби, водій ОСОБА_3, керуючи автомобілем «MITSUBISHI SPEACE», реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 526565 і посвідчення водія серії ВВВ № 007385 рухався по проїзній частини не парного боку вул. Б. Ліщини з боку вул. Маяковського у напрямку пр. Гвардійський м. Сєвєродонецьк. В цей же час гр. ОСОБА_2, керуючи автомобілем «ЗАЗ-VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_3, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 872891 та посвідчення водія серії ВВВ № 060149, рухався по лівій смузі руху не парного боку проїзної частини пр. Гвардійський (що є головною дорогою по відношенню до проїзної частини вул. Б. Ліщини) з боку вул. Автомобільної у напрямку вул. Б. Ліщини м. Сєвєродонецька. ОСОБА_3С під'їхавши на автомобілі НОМЕР_4 до перехрестя проїзних частин вул. Б. Ліщини та пр. Гвардійського, діючи у порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього України, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, які справа наближалися по головній дорозі, почав проїжджати дане перехрестя, не надавши дорогу автомобілю «ЗАЗ-VIDA» під керуванням ОСОБА_2, який рухався по лівій смузі руху не парного боку проїзної частини пр. Гвардійського та мав перевагу у русі, та між даними транспортними засобами сталося зіткнення.

За даним фактом відповідно до постанови про доручення розслідування кримінального провадження слідчій групи від 15.10.2014 року провадилось досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0003402 за ч.1 ст.286 КК України.

Згідно полісу № АІ/6316331 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 29 квітня 2014 року відповідач ТДВ СК «Кредо» та ОСОБА_4 уклали договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Space Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Під час настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 керував автомобілем «MITSUBISHI SPEACE», реєстраційний номер НОМЕР_1, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 526565 і посвідчення водія серії ВВВ № 007385.

ОСОБА_2 04.10.2014 року звернувся до відповідача - товариства з додатковою відповідальністю СК «Кредо» з заявою на виплату страхового відшкодування.

Листом від 13.11.2014 року ТДВ СК «Кредо» відмовила позивачу у виплаті страхового відшкодування у звязку з тим, що не надані докази настання цивільно-правової відповідальності. (т.с.1 а.с.5).

Згідно із копією висновку № 199/1 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛенКор» 28.01.2015 року на виконання постанови слідчого у кримінальному провадженні № 0003402, вартість матеріальної (майнової) шкоди, з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер (VIN) Y6DSF6950C0008243 на момент ДТП складає 82709, 87 грн. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_3, на момент вчинення правопорушення складає 76 426, 98 грн. (т.с. 1 а.с.104-136).

Згідно постанови про закриття кримінального провадження від 06.02.2015 року кримінальне провадження №0003402 від 04.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.1. ст.286 КК України за фактом ДТП було закрито, у звязку з відсутністю в діях учасників ДТП складу кримінального правопорушення.

ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності не був притягнутий (т.с.1а.с.78).

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Пунктом 8 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Тобто, лише встановивши вину, суд вирішує питання відшкодування шкоди і при вирішенні цього питання враховуються висновки експертиз, оскільки необхідно довести причинний зв'язок між ДТП і визначеними у висновку товарознавчої експертизи пошкодженнями автомобілів, а відповідно і сумою збитків.

Під час розгляду справи у суді першої інстанції відповідно до ухвали суду від 12.01.2016 року (т.с.1 а.с.189-191) було призначено автотехнічну експертизу.

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи №557 від 06.04.2016 року (т.с. 1 а.с.204-209) водій автомобіля Мітцубісі ОСОБА_3С в даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 16.11 Правил дорожнього руху України і вимогам дорожнього знаку 2.1. «ОСОБА_1 дорогу» п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України; водій автомобіля ЗАЗ-Віда ОСОБА_2 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України.

Відповідно до п.3-5 вказаного висновку в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля Мітцубісі ОСОБА_3С визначалась виконанням ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України і вимог дорожнього знаку 2.1 «ОСОБА_1 дорогу» п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

В даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Мітцубісі ОСОБА_3С не відповідали вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «ОСОБА_1 дорогу» п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

В даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ЗАЗ-Віда ОСОБА_2 не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України. В діях водія автомобіля ЗАЗ-Віда ОСОБА_2 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди.

Тобто неправомірні дія відповідача ОСОБА_3 знаходяться в причинному звязку з настанням дорожньо-транспортної пригоди. На підставі вищевикладеного, колегія суддів судової палати вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_3 є винним в скоєнні ДТП, яка сталася 04.10.2014 року правильний. Зазначений висновок суду підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи №557 від 06.04.2016 року згідно якого дії водія автомобіля Мітцубісі ОСОБА_3С не відповідали вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «ОСОБА_1 дорогу» п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України і з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди.

У п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Метою здійснення обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності ст. 3 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст. 5 цього Закону).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам (потерпілим) унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Згідно зі статтею 6 цього Закону страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

За змістом статей 9, 22 - 31, 35, 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України від 14.09.2016 року у справі №6-725 цс 16.

У ч. 3 ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно з висновку експерта №199 автотоварознавчої експертизи від 28.01.2914 року, який міститься в матеріалах кримінального провадження і який досліджувався судом, вартість відновлюваного ремонту автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_3, ідентифікаційний номер (VIN) Y6DSF6950C0008243 на момент ДТП складає 76 426, 98 грн., вартість матеріальної шкоди складає 82 709, 87 грн.

Згідно полісу № АІ/6316331 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29 квітня 2014 року укладеного між відповідачем ТДВ СК «Кредо» та ОСОБА_4, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Space Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1, страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 50 000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Як вбачається із матеріалів справи вартість матеріальної шкоди, яка заподіяна майну позивача значно перевищує страхову суму, тому суд першої інстанції вірно дійшов висновку про стягнення з ТДВ СК «Кредо» на користь позивача 50 000, 00 грн. в межах ліміту відповідальності, а різниці, яка складає - 33 109, 82 грн. з відповідача ОСОБА_3, оскільки, відповідно до вимог ст. 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Колегія суддів судової палати вважає, що доводи апеляційної скарги про те, що вина ОСОБА_4 не доведена і підстав для виникнення цивільно-правової відповідальності зазначеної особи відсутні, спростовуються матеріалами справи. Апелянтом не надано суду належних та допустимих доказів, які б спростовували висновок судової автоавтотехнічної експертизи №557 від 06.04.2016 року.

Колегія суддів судової палати вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування по доводам апеляційної скарги не має.

На підставі викладеного, керуючись ст. 209, 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія "Кредо" відхилити.

Рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 17 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів після її проголошення в касаційному порядку.

Головуючий

Судді: