У х в а л а

іменем україни

02 березня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоДьоміної О.О.,
суддів:Демяносова М.В., Маляренка А.В., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Богака Яреми Володимировича, Державної казначейської служби України, прокуратури м. Івано-Франківська, про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої неправомірними діями при виконанні рішення, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду із вказаним позовом, на обґрунтування якого зазначив, що при виконанні виданих 11 лютого 2013 року Івано-Франківським міським судом виконавчих листів, державний виконавець порушив строки і порядок виконання рішення суду, неправомірно зупиняв виконавче провадження та не розшукував належним чином майно боржника, внаслідок чого провадження було неправомірно закрите у зв'язку з банкрутством боржника. Він поніс матеріальні збитки у розмірі боргу та моральну шкоду внаслідок невиконання рішення суду.

З урахуванням наведеного, просив визнати дії державного виконавця незаконними щодо виконання виконавчого листа від 16 січня 2013 року, виданого Івано-Франківським міським судом 11 лютого 2013 року і поданого 14 лютого 2014 року до відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції. Стягнути з головного державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції Богака Я.В. матеріальну шкоду в сумі, відповідній до зазначеної у виконавчому листі від 16 січня 2013 року, виданому Івано-Франківським міським судом, тобто в сумі 15 495 грн 86 коп. та моральну шкоду в сумі 20 000 грн.

До участі у справі ухвалою суду залучено Державну казначейську службу України в якості співвідповідача, а також у справі взяла участь прокуратура м. Івано-Франківська в якості органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року рішення Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду, а справу направити на новий апеляційний розгляд, або ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволеннючастково.

З урахуванням вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення судів першої та апеляційної інстанцій в цілому зазначеним нормам процесуального права не відповідають.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що оскільки постановою господарського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2014 року боржника визнано банкрутом, стосовно боржника відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора, у зв'язку з чим державний виконавець при виконанні стягнення з боржника коштів не мав можливості такого стягнення внаслідок встановленої судовим рішенням недостатності суми грошових коштів та активів боржника для погашення існуючих боргів. Виходячи з цього, суд дійшов висновку про відсутність порушення відповідачем права позивача на відшкодування шкоди, тому таке право відновленню та захисту не підлягає.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та відмовляючи у задоволенні позову з інших підстав, апеляційний суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 56 конституції України, ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу», ч. 2 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», а також з положень ст. ст. 1173, 1174 ЦК України у таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України, а тому державний виконавець Богак Я.В., не може бути відповідачем у даній справі.

Проте колегія суддів суду касаційної інстанції не може погодитися з висновками судів першої та апеляційної інстанцій з огляду на наступне.

Судами встановлено, що в спірних правовідносинах невиконання судового рішення, яке набрало законної сили та є обов'язковим до виконання, не відбулося внаслідок оголошення боржника банкрутом.

Так, державним виконавцем постановою ВП від 19 серпня 2013 року № 36577420 накладався арешт на майно боржника, а також актом від 04 жовтня 2013 року описано арештоване майно.

Постановою господарського суду Івано-Франківської області від 31 січня 2014 року боржника визнано банкрутом, стосовно боржника відкрито ліквідаційну процедуру та призначено ліквідатора.

У зазначеній постанові суду вказано, що боржник не має можливостей погасити заборгованість перед кредиторами та має місце його неоплатність.

Визначений ст. 124 Конституції Українипринцип обов'язковості виконання судових рішень, ухвалених судами іменем України, реалізовується державними органами, визначеними Законом України «Про державну виконавчу службу», згідно з нормами Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів (ст. 1173 ЦК України ).

Згідно з ч. 3 ст. 11 Закону України «Про державну виконавчу службу» шкода, заподіяна державним виконавцем фізичним чи юридичним особам під час виконання рішення, підлягає відшкодуванню у порядку, передбаченому законом, за рахунок держави.

Пунктом 28 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судам роз'яснено, що при розгляді позовів фізичних чи юридичних осіб про відшкодування завданої шкоди рішеннями, діями чи бездіяльністю державного виконавця під час проведення виконавчого провадження суди повинні виходити з положень статті 56 Конституції України, статті 11 Закону «Про державну виконавчу службу», частини другої статті 87 Закону про виконавче провадження, а також з положень статей 1173, 1174 ЦК і враховувати, що в таких справах відповідачами є держава в особі відповідних органів державної виконавчої служби, що мають статус юридичної особи, в яких працюють державні виконавці, та відповідних територіальних органів Державної казначейської служби України.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Проте, в порушення вимог статей 10, 33 ЦПК України суд першої інстанції не сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, не роз'яснив особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, не попередив про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій, а саме: про залучення до участі у справі співвідповідача.

Таким чином, суд першої інстанції всупереч вимогам статей 212 - 214 ЦПК України не встановив фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи та належним чином не визначив суб'єктний склад сторін спору, а тому дійшов передчасного висновку у справі.

Оскільки заміна неналежного відповідача або залучення іншої особи в якості співвідповідача передбачає розгляд справи спочатку на стадії розгляду справи судом першої інстанції, та з урахуванням того, що на стадії апеляційного розгляду справи правила щодо заміни відповідача або залучення співвідповідача не можуть бути застосовані, то оскаржуване рішення апеляційного суду та рішення місцевого суду згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягають задоволенню частково, а ухвалені у справі рішення судів першої та апеляційної інстанцій - скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 10 червня 2015 року та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 19 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна
Судді: М.В. Демяносов А.В. Маляренко І.К. Парінова О.В. Ступак