Справа № 461/1316/15 Головуючий у 1 інстанції: Романюк В.Ф.
Провадження № 22-ц/783/2722/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Штефаніци Ю. Г., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Галицької районної адміністрації Львівської міської ради на рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 липня 2015 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третіх осіб - Львівського комунального підприємства «Княже місто», ОСОБА_6, про зобов'язання до вчинення дій,-

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила Галицька районна адміністрація Львівської міської ради.

Вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

У апеляційній скарзі зазначає, що відповідачі не виконали розпорядження голови Галицької РА від 27.11.2014 року про приведення квартири у відповідність до проектних пропозицій. Судом не враховано рішення Галицького районного суду м. Львова від 24.02.2001 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, треті особи ОСОБА_7, відділ приватизації державного житлового фонду Галицького району, управління комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР про визнання свідоцтва про право власності недійсним, яким позов Галицької РА задоволено. У зазначеному рішення вказано, що «ОСОБА_2 позов визнала та пояснила, що дійсно її чоловік при проведенні ремонту відхилився від проектних пропозицій». Вважає, що відповідачам було надано достатньо часу для приведення кватири у відповідність до проектних пропозицій.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 38 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на звернення до суду з позовом про знесення самочинно збудованих об»єктів містобудування належить також відповідним інспекціям державного архітектурно-будівельного контролю. Такий позов може бути пред»явлено до суду у разі, якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені в приписі про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил із визначенням строку для добровільного виконання припису, та (або) якщо перебудова об»єкта є неможливою.

Розглядаючи зазначені вимоги відповідно до вказаної норми та положень ч. 7 ст. 376 ЦК України, суди повинні встановлювати, чи було видано особі, яка здійснила самочинне будівництво, припис про усунення порушень, чи можлива перебудова об»єкта та чи відмовляється особа, яка здійснила самочинне будівництво, від такої перебудови.

Якщо позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна заявлений суб»єктом владних повноважень на виконання владних управлінських функцій зі здійснення архітектурно-будівельного контролю, у зв»язку з порушенням забудовником вимог законодавства з питань будівництва, судам слід перевіряти, чи не є відносини між сторонами публічно-правовими та чи підлягає зазначений спір вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верхового Суду України від 17 грудня 2014 року у справі № 6-137цс14.

Відповідно до положень ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених п. 1 і п. 2 ч. 1 ст. 335 цього Кодексу, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-павовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при затосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи, що позивач - Галицька районна адміністрація Львівської міської ради звернулося до суду як суб»єкт владних повноважень, відтак відносини між сторонами є публічно-правовими, а тому даний спір не підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває повадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 липня 2015 року у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третіх осіб - Львівського комунального підприємства «Княже місто», ОСОБА_6, про зобов'язання до вчинення дій слід скасувати та провадження у справі закрити.

Керуючись ст.ст. 205, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Галицької районної адміністрації Львівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 9 липня 2015 року скасувати.

Провадження у справі за позовом Галицької районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, з участю третіх осіб - Львівського комунального підприємства «Княже місто», ОСОБА_6, про зобов'язання до вчинення дій закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Штефаніца Ю. Г.

Мельничук О. Я.