У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного

суду Рівненської області в складі:

головуючої судді - Шеремет А.М.,

суддів: Григоренко М.П., Хилевич С.В.

секретар судового засідання: Демчук Ю.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,-

в с т а н о в и л а :

08 жовтня 2015 року ОСОБА_1 звернувся з позовом ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди внаслідок руйнування житла.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на відшкодування матеріальної шкоди 798 гривень та на відшкодування моральної шкоди 500 гривень.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в який доводить про незаконність та необґрунтованість вказаного рішення через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції безпідставно відмовив в задоволенні решти позовних вимог, оскільки факт заподіяння шкоди було доведено позивачем, а в рішенні відсутні посилання на беззаперечні докази для спростування вини відповідача у заподіянні матеріальної шкоди.

Просить рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року скасувати в частині відмови у стягненні 4500 грн. моральної та 6202 грн. матеріальної шкоди та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 04 листопада 2010 року, виданого згідно розпорядження міського голови №1034-р від 29 жовтня 2010 року.

Відповідач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_2, яка знаходиться поверхом вище ніж квартира позивача.

04 серпня 2015 року після проведення ремонтних робіт в квартирі №132 в стелі однієї із кімнат квартири 128, яка належить позивачу, утворився отвір діаметром 10 см.

Дані обставини визнані сторонами.

Актом від 05 серпня 2015 року про залиття, аварію, що трапилась на системі центрального опалення, складеного комісією з членів ТОВ «ЖЕО ЖБК», встановлено факт одноразового підтоплення квартири №128 з інженерних комунікацій квартири №132. Згідно висновків і рекомендацій комісії, квартира №128 потребує ремонту, оскільки загальна площа пошкоджень складає 40,7 кв. м. (а.с. 24).

Крім того, комісією з членів ТОВ «ЖЕО ЖБК», встановлено, що у стелі квартири №128 здійснено руйнування бетонного перекриття, що призвело до опоряджувального шару штукатурки.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч. 1 ст. 1167 ЦК України).

Умовами застосування цих норм є завдання шкоди (майнової, моральної) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв'язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача.

Згідно з п. 2.3.6 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правил), у разі залиття квартири складається відповідний акт. Типова форма цього акту міститься у додатку № 4 до Правил.

Акт про залиття повинен складатися комісією у складі: головного інженера виконавця послуг - голови комісії, майстра технічної дільниці, майстра ремонтної дільниці, слюсаря-сантехніка (слюсаря-електрика), представників організації, яка відповідно до укладеної угоди обслуговує внутрішньобудинкові системи опалення та гарячого водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету. При цьому в акті необхідно чітко зазначити причини залиття.

Як вбачається з матеріалів справи, вищеописаний акт складений з порушенням правил, оскільки при обстеженні квартири №132 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 присутні не були, а ОСОБА_5 провівши обстеження квартири №132 слідів підтоплень, пошкоджень інженерних комунікацій (систем водовідведення та водопостачання тощо) на момент обстеження в даній квартирі не виявила. Таким чином, вказаний акт правильно не враховувався судом як доказ у даній справі.

Згідно з ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку про те, що відповідачем подані належні докази, які спростовують факт залиття квартири позивача з вини відповідача та правомірно відмовив у відшкодуванні позивачу матеріальної та моральної шкоди внаслідок залиття квартири.

Як слідує з висновку експерта від 26 березня 2016 року №160323/1_ФМ судової будівельно-технічної експертизи проведеної за ухвалою суду в даній цивільній справі загальна вартість відновлювальних ремонтних робіт в томі числі з будівельними матеріалами по усуненню фактичного пошкодження стелі в одній з кімнат квартири №128 становить 798 грн.

Частиною 1 ст.1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно п.3 ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до положень п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану.

Суд першої інстанції, врахувавши похилий вік позивача, його непрацездатність та неспроможність власними силами усунути пошкодження, спричинені відповідачем, душевні страждання, які позивач зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна, не усуненням та триваючим характером порушення та прийшов до обґрунтованого висновку про стягнення моральної шкоди в розмірі 500 грн.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене без порушень норм матеріального та процесуального права, судом в повній мірі з'ясовано обставини, що мають значення для справи, апеляційна скарга не спростовує правильності висновків суду, а тому відсутні підстави для його скасування.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 15 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча А.М. Шеремет

Судді : М.П. Григоренко

ОСОБА_6