Справа № 333/2773/16-ц
Пр. № 2/333/1846/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016р. м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді Боровікової А.І., при секретарі Носаченко О.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства АКБ «Індустріалбанк» про захист прав споживачів, про визнання недійсним кредитним договору, -

В С Т А Н О В И В:

У травні 2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що між позивачем та АКБ «ІндустріалБанк» було підписано кредитний договір № КRІ/0197/72/07 від 23.07.2007 р. Відповідно до 1.1, 4.1, 4.2 цього договору ОСОБА_2 зобовязався відкрити позичковий та поточний рахунок для надання Позичальникові кредитних коштів шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку на поточний рахунок на строк до 22.07.2027 року, у вигляді кредиту на поточні потреби у сумі 15 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування Кредитом у розмірі 12% річних.

Ч. 2 ст. 11 Закону та абзацом 16 ч. 1 ст. 6 Закону про фінансові послуги врегульовуються питання щодо відомостей, які кредитодавець має повідомити споживачеві до укладення кредитного договору, а ст.56 Закону України «Про банки і банківську діяльність» від 07.12.2000 р. - щодо відомостей, які банк має надавати споживачеві як власному клієнту на його вимогу (Рішення Конституційного Суду України від 10.11.2011 № 15-рп/2011).

Всупереч вимогам п.1 ст.11 Закону України "Про захист прав споживачів", ст. 80, 91, 92 ЦК України, ст.11 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", позивачу при підписанні кредитного договору № КRІ/0197/72/07 від 23.07.2007 року відповідачем не було надано інформації про особу кредитодавця, його правоздатність та дієздатність.

Позивач зазначає, що він введений в оману оскільки кредитний договір має приховані проценти, кінцева сукупна вартість кредиту не відповідає фактичній вартості кредиту, при укладені договору не надано повної та достовірної інформації про умови кредитування, порушено Закон України «Про захист прав споживачів», Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг».

Всупереч вимог ч.1 ст.203, ч.1 ст.215 ЦК України, у кредитному договорі № КRІ/0197/72/07 від 23.07.2007 р. відповідачем не були дотримані особливі істотні умови (предмет і сума), встановлені ч. 4 ст. 11 ЗУ "Про захист прав споживачів для споживчого кредиту.

Вказаний кредитний договір позивачем було підписано під впливом обману з боку банку, а окрім того, сторонами не узгоджено всіх істотних умов договору, оскільки узгоджені у договорі розміри відсоткової ставки за кредитом - не відповідають фактично встановленим у договорі розмірам.

Перед укладанням ОСОБА_2 навмисно ввів позивача в оману через свідомо не надану інформацію, яку повинен був надати перед укладанням правочинів для всебічного і повного ознайомлення з умовами кредитування, ціною, способами розрахунку, перевагами та недоліками існуючих на час укладання ОСОБА_2 схем кредитування та інше.

Далі позивач вказав, що відповідно до висновку аудитора від 28.05.2016 р, реальна процентна ставка за даними, що містяться у кредитному ОСОБА_2 не відповідає дійсній, яку розраховано як 16,045 %, при цьому інформація про абсолютне значення подорожчання кредиту не відповідає розрахунку, яке складає 22992,37 доларів США, не зазначення реальних даних є порушенням Постанови НБУ №168 від 10.05.2007 року та ЗУ «Про захист прав споживачів». Крім того, у п 1.1 кредитного договору зазначено процент у розмірі 12,00 річних, відповідно, Позивач під час підписання ОСОБА_2, не міг достовірно знати ні реальну процентну ставку, ні абсолютне значення подорожчання кредиту.

Таким чином, вважає позивач, при укладенні кредитного договору, волевиявлення учасників останнього не відповідає реальній волі позивача. Зокрема волі Позивача, на умовах сплати реальної відсоткової ставки, що у дійсності складає 16,045% річних, та у свою чергу тягне за собою з дорожчання кредиту на 22992,37 доларів США, про що, якби позивач знав, ніколи б не підписав та не погодився на укладання спірного договору. Фактично, як вбачається із доданих до позову документів, надані умови банком щодо кредиту, Позивач отримав кредит під відсоткову ставку у розмірі 12,00% річних, а реальна ставка складає 16,045 %, що є значно більшою, аніж сторони узгодили. Таким чином, банк під час укладання кредитного договору, приховав від Позивача повну та обєктивну інформацію щодо кінцевої сукупності вартості кредиту та реальної відсоткової ставки за цим кредитним договором, чим ввів в оману позивача. Приховання під час укладення кредитного договору відповідачем (банком) від позивача повної та об'єктивної інформації щодо реальної відсоткової ставки, що приводить до збільшення абсолютного значення подорожчання кредиту та кінцевої загальної суми кредиту, яку позивач сплатив би відповідачу - є беззаперечним обманом з боку відповідача.

Про наявність обману з боку банку при укладенні кредитного договору позивачу відомо лише після проведення розрахунку аудитором, тобто 28.05.2016 року, іншого шляху дізнатися про реальну процентну ставку у позивача не було.

Посилаючись на порушення положень Закону України „Про захист прав споживачів та на ст.ст. 229, 230, 236 ЦК України, позивач просить суд визнати недійсним кредитний договір № КRІ/0197/72/07 від 23.07.2007 р. з моменту його укладення.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просив суд задовольнити позов.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав повністю, надав суду письмові заперечення проти позову, посилаючись на недоведеність позовних вимог, просив суд відмовити в задоволенні позову як через недоведеність, також і через сплив строку позовної давності.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено:

23.07.2007р. між позивачем та АКБ «ІндустріалБанк» було укладено кредитний договір № КRІ/0197/72/07 від 23.07.2007 р. Відповідно до 1.1, 4.1, 4.2 цього договору ОСОБА_2 зобовязався відкрити позичковий та поточний рахунок для надання Позичальникові кредитних коштів шляхом перерахування суми кредиту з позичкового рахунку на поточний рахунок на строк до 22.07.2027 року у вигляді кредиту на поточні потреби у сумі 15 000 доларів США, зі сплатою відсотків за користування Кредитом у розмірі 12% річних.

Позивач не заперечує проти отримання ним кредитних коштів у зазначеній сумі за укладеним між ним та Банком кредитного договору від 23.07.2007р.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Відповідачем було допущене істотне порушення прав позивача, як споживача фінансових послуг, через невиконання відповідачем вимог закону щодо надання позивачу повної, своєчасної та достовірної інформації про послугу, що є предметом договору, у звязку з чим позивач був позбавлений можливості належним чином оцінити властивості такої послуги та можливі негативні для нього наслідки, що можуть настати внаслідок її отримання.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України від «Про захист прав споживачів», до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності, його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору.

Згідно з ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: особу та місцезнаходження кредитодавця; кредитні умови, зокрема: мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; форми його забезпечення; наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; тип відсоткової ставки; суму, на яку кредит може бути виданий; орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги

Аналогічні вимоги встановленні Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 25.05.2007 року за № 541/13808, пунктом 3.4 вказаної постанови Національного банку України визначено, що Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити:

про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи.

Відповідно до 4.2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» та п.2.1 Постанови НБУ «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» № 168 від 10.05.2007р. (надалі - Правила) перед укладанням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобовязаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовану сукупну вартість кредиту ( в процентному значення та грошовому виразі) з урахуванням типу відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), повязаних з одержанням кредиту, укладанням договору про надання споживчого кредиту.

Як вбачається з пояснень представника відповідача в судовому засіданні, перед укладанням кредитного договору АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» повідомив позивача про орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка є не абсолютною величиною, а є саме орієнтовною сумою та може змінюватись, оскільки має вплив коливання курсу іноземною валюти, а також платежі на користь третіх осіб, які Позичальник сплачує саме у гривні.

Відповідач АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» ознайомив Позичальника із особою та місцезнаходженням кредитодавця; кредитними умовами, зокрема: метою, для якої споживчий кредит може бути витрачений; формами його забезпечення; наявними формами кредитування з коротким описом відмінностей між ними; типом відсоткової ставки; сумою, на яку кредит може бути виданий; орієнтовною сукупною вартістю кредиту та вартістю послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); строком, на який кредит може бути одержаний; варіантами повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливістю дострокового повернення кредиту та його умови; необхідністю здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною; податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Про виконання зазначених приписів Закону з боку відповідача АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК» свідчить Повідомлення Позичальнику № 72 від 23.07.2007р. про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, що є невідємною частиною договору №KRI/0197/72/07 від 23.07.2007р. (а.с.51).

Так, на момент укладення Кредитного договору чинними були наступні види кредитування на купівлю нерухомості на вторинному ринку:

5 видів кредитування в гривні - зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13% або 17% річних; кредитування в доларах США - зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,5% (12%) річних; кредитування в євро - зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 10,5% (10%) річних.

Позивач, після ознайомлення з усіма умовами кредитування, діючими в АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», самостійно обрав умови кредитування на купівлю нерухомості на вторинному ринку в доларах США.

Крім того, Позивач власноручно 12.07.2007р. заповнив та підписав заяву - анкету на отримання кредиту, де вказав валюту кредиту «долари США», і таким чином виявив бажання оформити кредит саме в іноземній валюті - долари США, після чого з Позивачем був укладений відповідний Кредитний договір.

Також позивач 23.07.2007р. у повідомленні про умови кредитування та сукупну вартість кредиту особисто своїм підписом посвідчила наступне: «Я, ОСОБА_3, ознайомлена зі всіма видами та умовами кредитування в АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК», а також з орієнтовною сукупною вартістю кредиту».

28.12.2007р. у звязку із реєстрацією шлюбу ОСОБА_4 було змінено прізвище на ОСОБА_1.

Крім того, п. 10.3. кредитного договору, який особисто підписаний Позивачем, встановлене наступне: «10.3. ПОЗИЧАЛЬНИК перед укладенням цього ОСОБА_2 в письмовій формі повідомлений про всі умови кредитування в БАНКУ та орієнтовну сукупну вартість кредиту (відповідно до ст. 11 Закону України Про захист прав споживачів та Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою НБУ № 168 від 10 травня 2007р.), що підтверджується повідомленням Банку № 72 від 23.07.2007р., яке є невідємною частиною цього ОСОБА_2, та не має зауважень, претензій щодо наданої інформації. Надана інформація є повною. необхідною, доступною, достовірною та своєчасною.»

При цьому, п. 9.1. Кредитного договору передбачено, що волевиявлення Позичальника на укладання цього ОСОБА_2 є вільним і відповідає його внутрішній волі.

У силу ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Згідно ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

У відповідності до вимог ст. 638 ЦК України сторонами договору було досягнуто згоди з приводу усіх істотних умов договору, про що свідчать підписи на кредитному договорі.

Зазначені обставини вказують на те, що Відповідач діяв добросовісно, надаючи можливість Позивачу обрати вид та валюту кредитування на його розсуд, а Позивач за власною волею обрав вид кредитування в іноземній валюті, розуміючи наявність валютного ризику при його укладенні, був повідомлений про всі умови кредитування, погодився зі всіма положеннями договору та вважав їх прийнятними.

Також п.10.6. кредитного договору передбачено, що Позичальник (Позивач) попереджений Банком, що валютні ризики під час виконання зобовязань за цим ОСОБА_2 несе позичальник.

Позивачем надано до суду Розрахунок сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки у відповідності з Постановою НБУ № 168 « Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту» від 10.05.2007р. незалежного аудитора від 28.05.2016р.

Пунктом 3.2. вказаних Правил передбачено, що кредитний договір має містити графік платежів (згідно зі строковістю, зазначеною у договорі, - щомісяця, щокварталу тощо) у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до цих Правил.

Так відповідно до Додатку Правил «Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки», колонки «сума платежу за розрахунковий період», «платежі за надані супутні послуги», «абсолютне значення подорожчання кредиту» повинні бути зазначені у гривні, як це було зроблено Банком.

Проте, незалежний аудитор ОСОБА_5 у своєму розрахунку зазначає суму платежу платежі за надані супутні послуги і абсолютне подорожчання кредиту у доларах США, що є прямим порушенням Правил.

Крім того, абсолютне подорожчання кредиту та розрахунок Реальної процентної ставки, які зазначені у Графіку, здійснюється в гривневому еквіваленті за офіційним курсом НБУ на час складання цього Графіку. У випадку зміни офіційного курсу НБУ автоматично коригується Реальна процентна ставка та Абсолютне значення подорожчання кредиту. Платежі на користь третіх осіб - страховиків, нотаріусів зазначені в гривні, оскільки Позичальником вони сплачуються саме у національній валюті, а не в доларах США, як зазначено у розрахунку аудитора.

Додаток 1 до Кредитного договору оформлений та підписаний сторонами у повній відповідності до додатку до Правил «Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки» із зазначенням всіх сукупних витрат, реальної процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту, що свідчить про відсутність порушення Відповідачем умов Правил.

П. 9.6. кредитного договору чітко встановлено порядок нарахування процентів та метод нарахування для іноземної валюти на фактичний залишок на позичковому рахунку по методу «факт/360» із розрахунку фактичного числа днів у місяці і 360 днів у році відповідно до Правил бухгалтерського обліку доходів і витрат банків України, затверджених Постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 р. № 255.

Також в розрахунку процентів аудитором не врахований п. 5.3. кредитного договору відповідно до якого якщо 25 число місяця припадає на вихідний, святковий або інший неробочий день відповідно до законодавства України, то днем сплати процентів та погашення кредиту вважається перший за ним робочий день.

Результатом неврахування аудитором зазначених умов кредитного договору та постанови НБУ є неправильне визначення аудитором сукупної вартості кредиту та реальної процентної ставки.

Відповідно до ст. З Закону України «Про аудиторську діяльність в Україні» аудит - перевірка даних бухгалтерського обліку і показників фінансової звітності суб'єкта господарювання з метою висловлення незалежної думки аудитора про її достовірність в усіх суттєвих аспектах та відповідність вимогам законів України, положень (стандартів) бухгалтерського обліку або інших правил (внутрішніх положень суб'єктів господарювання) згідно із вимогами користувачів. Аудит може проводитися з ініціативи суб'єктів господарювання, а також у випадках, передбачених законом (обов'язковий аудит).

Аудиторський висновок - документ, що складений відповідно до стандартів аудиту та передбачає надання впевненості користувачам щодо відповідності фінансової звітності або іншої інформації концептуальним основам, які використовувалися при її складанні. Концептуальними основами можуть бути закони та інші нормативно-правові акти України, положення (стандарти) бухгалтерського обліку, внутрішні вимоги та положення суб'єктів господарювання, інші джерела.

Аудиторський розрахунок, на який посилається Позивач, не відноситься до висновків перевірки даних бухгалтерського обліку чи фінансової звітності АКБ «ІНДУСТРІАЛБАНК». Наданий Позивачем висновок не відповідає вимогам законодавства України, а тому не може вважатися належним та допустимим доказом.

Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Згідно ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Згідно п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення іншої сторони в оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін правочину.

Наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину не має істотного значення.

Позивачем не доведений факт обману, що такий обман дійсно мав місце та мало місце істотність значення обставин, та тим більш факт навмисного введення в оману, та в чому саме полягають навмисні дії банку.

Як зазначено вище та визнано Позивачем в позовній заяві, а також аудитором у розрахунку, фактична сукупна вартість та абсолютне значення подорожчання кредиту збільшились внаслідок значного збільшення курсу іноземної валюти - долару США по відношенню до гривні, що не є обманом взагалі, а є валютними ризиками, які згідно п. 10.6. кредитного договору покладені на Позивача.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Більш того, укладення між Відповідачем та Позивачем 25 червня 2009 р. додаткової угоди № 2 до кредитного договору, якою Додаток 1 (Графіку платежів) викладений в новій редакції у звязку із наданням Позичальнику кредитних канікул, свідчить про постійне та регулярне (з невеликою затримкою) здійснення Позивачем сплати коштів в рахунок виконання зобовязань за кредитним договором, який укладений ще в 2007 році, а до суду Позивач звернувся лише в 2016 році, свідчить про визнання нею кредитного договору, як такого що відповідає вимогам закону та її волевиявленню.

Згідно ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Як свідчать надані Відповідачем докази в момент вчинення правочину, а саме кредитного договору, сторонами були дотримані всі вимоги законодавства України, а тому відсутні правові підстави для визнання кредитного договору недійсним.

Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Керуючись ст.ст. 203, 215 ЦК України, ст.ст. 11, 15 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 212-214 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.І. Боровікова