АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 542/95/16-ц Номер провадження 22-ц/786/1638/16Головуючий у 1-й інстанції Івко В.М. Доповідач ап. інст. Дряниця Ю. В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Дряниці Ю.В.,

Суддів: Карнауха П.М., Кривчун Т.О.,

секретаря: Лимар О.М.,

за участі представника відповідача ОСОБА_2,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника Сокуренко Наталії Вікторівни

на рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року

по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

в с т а н о в и л а :

Рішенням Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» відмовлено у зв'язку зі спливом позовної давності.

З зазначеним рішенням місцевого суду не погодився позивач, оскарживши його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким позов задовольнити у повному обсязі. Апелянт вважає, що строк дії картки не припиняє строку дії договору, а тому позовні вимоги банку про стягнення заборгованості у межах строків позовної давності підлягають задоволенню.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено право на справедливий суд, зокрема кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Колегія суддів, заслухавши пояснення сторін, матеріали справи та доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає відхиленню з підстав, передбачених ст. 308 ЦПК України.

Судом першої інстанції встановлено, що 09 грудня 2010 року між ОСОБА_5 і ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір б/н, згідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 8 000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції прийшов виходив з того, що з моменту прострочення сплати відповідачем кредиту до моменту звернення банку з вищезазначеним позовом минув встановлений законом трирічний строк позовної давності.

Колегія суддів погоджується з такими висновками районного суду, керуючись наступним.

Відповідно до ст. ст. 1049, 1050 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він пролонговується на такий самий термін.

З матеріалів справи вбачається, що 01 грудня 2011 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до відповідачки з листом-вимогою про дострокове погашення заборгованості протягом 5 днів з дня отримання листа, а також, керуючись ст. 1049-1050 ЦК України, п. 5.2, 5.3 Умов і правил надання банківських послуг, позивач в односторонньому порядку розірвав з відповідачкою вищевказаний кредитний договір б/н від 09 грудня 2010 року з 31 грудня 2011 року і на підставі п. 5. 3 Умов і правил надання банківських послуг, в односторонньому порядку анулював п. 9.12 відносно пролонгації договору з 01 грудня 2011 року /а.с. 54/.

Пунктом 5.3 Умов і правил надання банківських послуг, які є складовою частиною договору, визначено, що банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунку. При цьому банк, за виключенням випадків зміни розміру виданого кредиту (кредитної лінії), зобов'язаний не менше ніж за 7 днів до введення в дію змін проінформувати клієнта, в тому числі у виписці за картрахунком згідно з п. 4.9 цього договору. Якщо протягом 7 днів банк не отримає повідомлення від Клієнта про незгоду із змінами, вважається, що клієнт приймає нові умови.

Відповідно до ст. 615 ЦК України, у разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом. Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання.

Отже, аналіз наведеного дає підстави для висновку, що кредитодавець, у зв'язку з порушенням виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, надіславши 01 грудня 2011 року, скористався своїм законним правом на односторонню відмову від зобов'язання. Будь-яких заперечень чи повідомлень про незгоду із зазначеним рішенням кредитодавця від позичальника не надійшло, а тому слід вважати, що дія кредитного договору була припинена 31 грудня 2011 року.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Враховуючи наведене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк позовної давності слід обраховувати з наступного дня після припинення дії кредитного договору, а саме 01 січня 2012 року. Оскільки, позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в січні 2016 року, то існують підстави для застосування, заявленого відповідачкою строку позовної давності.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Посилання апелянта на незаконність рішення зводяться до власного вибіркового тлумачення норм матеріального і процесуального права без повного і системного їх аналізу, не спростовують висновків місцевого суду, не ґрунтуються на законі, а тому не підлягають задоволенню. Отже, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Отже, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про необхідність відхилення апеляційної скарги і залишення рішення місцевого суду без змін, вважаючи його законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п. 1 ч. 1 ст. 307, 308, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» в особі представника Сокуренко Наталії Вікторівни відхилити.

Рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий-суддя (підпис) Ю. В. Дряниця

Судді: (підпис) П.М.Карнаух

(підпис) Т.О.Кривчун

Згідно з оригіналом:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Ю. В. Дряниця