Справа № 645/9914/15-ц
Провадження № 2/645/1071/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
25 травня 2016 р. м. Харків
Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Федорової О.В.,
при секретарі судового засідання Петленко І.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові клопотання представника позивача про виклик свідків у цивільній справі за позовом:
про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру, яка розташована в АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 року. В обґрунтування позову зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року померла його сестра ОСОБА_3. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з двокімнатної квартири АДРЕСА_2. Позивач стверджує, що спадкоємців першої черги після смерті ОСОБА_3 немає, та він є спадкоємцем другої черги за законом. Позивач наголосив, що він звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої сестри, проте у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на вказану квартиру, у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено. Крім того, стверджує, що в нотаріальній конторі йому повідомили, що існує заповіт на ім'я їхньої сестри ОСОБА_2. Проте вказав, що ОСОБА_2, спадщину не прийняла, заяву до нотаріальної контори не подавала.
Позивач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 25.05.2016 року до суду надійшла заява представника позивача за довіреністю ОСОБА_4, яка просила суд розглянути справу за її відсутності та ухвалити заочне рішення по справі на підставі наявних у справі доказів та пояснень свідків, допитаних у судовому засіданні (вх. № ЕП-796).
Відповідач у судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, шляхом надсилання на її адресу судової повістки.
Відповідно до п.п. 1) п. 1 Розділу ІІ Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, затверджених наказом Міністерства інфраструктури України 28.11.2013 року N 958, нормативні строки пересилання простої письмової кореспонденції операторами поштового зв'язку (без урахування вихідних днів об'єктів поштового зв'язку): 1) місцевої - Д+2, пріоритетної - Д+1; 2) у межах області та між обласними центрами України (у тому числі для міст Києва, Сімферополя, Севастополя) - Д+3, пріоритетної - Д+2; 3) між районними центрами різних областей України (у тому числі для міст обласного підпорядкування) - Д+4, пріоритетної - Д+3; 4) між іншими населеними пунктами різних областей України - Д+5, пріоритетної - Д+4, де Д - день подання поштового відправлення до пересилання в об'єкті поштового зв'язку або опускання простого листа чи поштової картки до поштової скриньки до початку останнього виймання; 1, 2, 3, 4, 5 - кількість днів, протягом яких пересилається поштове відправлення.
Згідно з п. 2 Розділу ІІ Нормативів при пересиланні рекомендованої письмової кореспонденції зазначені в пункті 1 цього розділу нормативні строки пересилання збільшуються на один день.
Приймаючи до уваги, що судова повістка про виклик до суду направлена відповідачу 17.05.2016 року за вих. № 9112, що підтверджується відміткою канцелярії суду, на адресу зазначену у позовній заяві, беручи до уваги норми Нормативів і нормативних строків пересилання поштових відправлень, та враховуючи достатність часу, необхідного для пересилання простої письмової кореспонденції, суд вважає, що відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи.
Таким чином, суд вважає, що відповідач, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце судового засідання, своїм конституційним правом на захист не скористався, тому суд вважає, що ним виконано вимоги процесуального Закону щодо повідомлення сторін належним чином про час та місце слухання справи і реалізовано право учасника судового процесу на судовий захист.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
З'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, всебічно та повно дослідивши матеріали справи та надані позивачем докази, допитавши свідків, суд вважає необхідним зазначити наступне.
Відповідно до положень ст. ст. 3, 11 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
З матеріалів спадкової справи № 983/2014 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, засвідчена копія якої надана на виконання ухвали суду про витребування доказів Дванадцятою Харківською державною нотаріальною конторою (далі - Дванадцята ХДНК), вбачається, що ОСОБА_3 15.09.2003 року склала заповіт на ім'я ОСОБА_2, який посвідчений державним нотаріусом Дванадцятої ХДНК Герман Н.М., та зареєстрований в реєстрі за № 5-89 (а.с. 77).
Як вбачається з матеріалів спадкової справи, після смерті спадкодавця, ОСОБА_2 із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори у встановлений законом строк не зверталась.
Судом встановлено, що на час відкриття спадщини ОСОБА_2 постійно із спадкодавцем не проживала, що підтверджується допитаними у судовому засіданні за клопотанням представника позивача свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 Вказані свідки були сусідами померлої, та пояснили суду, що остання була лежачою хворою з вересня-жовтня 2012 року і до часу смерті, догляд за нею здійснював її рідний брат ОСОБА_1. До цього часу з ОСОБА_3 проживала її рідна сестра ОСОБА_2, проте коли ОСОБА_3 через стан свого здоров'я не змогла вставати з ліжка, восени 2012 року ОСОБА_2 поїхала від неї, та з цього часу і до моменту смерті з нею проживав її брат ОСОБА_1, який і поховав ОСОБА_3
22.12.2014 року в межах шестимісячного строку позивач звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте в отриманні Свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю в матеріалах спадкової справи № 983/2014 заведеної за його заявою після смерті ОСОБА_3, доказів родинних зв'язків спадкодавця зі спадкоємцем, а саме: свідоцтва про народження ОСОБА_1 та правовстановлюючих документів про належність спадкодавцю квартири АДРЕСА_2
ОСОБА_2 до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась, та фактично спадщину не прийняла.
У відповідності до приписів ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а згідно приписів ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.
Порядок здійснення права на спадкування визначений главою 87 ЦК України. Так, у відповідності до ч.ч. 1, 2 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.
Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.
У відповідності до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.
На заяву позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину державним нотаріусом Дванадцятої Харківської нотаріальної контори відмовлено у видачі такого свідоцтва в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на квартиру, що належала спадкодавцю та свідоцтва про народження спадкоємця за законом.
Враховуючи, що позивач прийняв спадщину у встановленому законом порядку, однак позбавлений можливості її оформити, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215, 217, 218, 224 ЦПК України, суд -
Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_4, що складається із двох кімнат загальною площею 45,1 кв.м., житловою площею 27,2 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 року.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Фрунзенський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання заяви про перегляд заочного рішення відповідачем, який не приймав участі у розгляді справи, якщо заяву про перегляд заочного рішення не було подано.
Суддя Федорова О.В.