РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9489/16-ц

пр. № 2/759/4304/16

01 листопада 2016 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому просить визнати колишнього чоловіка його дочки ОСОБА_3 таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1, яка належить йому на праві приватної власності, оскільки останній з 01.04.2014 року добровільно залишив спірну квартиру, забрав всі свої особисті речі, з того часу квартирою не цікавиться, комунальні послуги та квартплату не сплачує, проте продовжує бути в ній зареєстрованим, що порушує його права власника.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, зазначивши, що його колишній зять після розлучення із його дочкою виїхав до Сірійської Арабської Республіки, а тому в його квартирі не проживає, нею не цікавиться.

Відповідач у судове засідання не з'явився, йому були відправлені судові виклики за адресою реєстрації місця проживання, яке перевірялось судом згідно інформації Адресного бюро, проте не вручені адресату з незалежних від суду причин, що згідно п. 5 ст. 74 ЦПК України та рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року за № 17-рп/2011, справа № 1-9/2011 вважається належним повідомленням сторони. Про причини неявки відповідач не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутність за наявними у справі доказами, ухваливши по справі відповідно до ст.ст. 224-226 ЦПК України заочне рішення.

Також в якості третіх осіб судом були залучені до розгляду справи ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які зареєстровані в спірному житловому приміщенні.

ОСОБА_4 у судове засідання не з'явилася, про розгляд справи була належним чином повідомлена, направила суду письмову заяву в якій зазначає, що проти визнання ОСОБА_3 таким шо втратив право на користування жилим приміщенням вона не заперечує, оскільки останній дійсно 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 не проживає, обов»язки по утриманню цього житла не виконує.

ОСОБА_5 в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечувала, за клопотанням сторони була допитана також в якості свідка, яка під присягою пояснила, що з відповідачем ОСОБА_3 вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 01.04.2006 року, який в подальшому було розірвано рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 31.03.2016 року. Після їх з відповідачем розлучення та його виїзду на свою батьківщину, відповідач квартирою АДРЕСА_1 яка належить її батьку та в якій також проживають вона з матір»ю, не цікавиться, не користується, свої особисті речі забрав, за комунальні платежі не сплачує.

Заслухавши пояснення позивача, третьої особи, яка також була допитана в судовому засіданні в якості свідка, дослідивши надані докази у їх сукупності та співставленні, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Встановлено, що позивач ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартиру від 26.11.1997 року (а.с. 9).

Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 04.07.2016 року виданої ЖБК «Обчислювач-12» в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: позивач ОСОБА_2, дружина позивач третя особа ОСОБА_4, донька позивача, третя особа ОСОБА_5 зять позивача, відповідач ОСОБА_3.

Із наданих суду документів також вбачається, що ОСОБА_5 перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем ОСОБА_3 з 01.04.2006 року, який було розірвано згідно заочного рішення Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2016 року (а.с.15).

Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Так, згідно вказаного рішення суду про розлучення, судом встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3 з 01.04.2014 року не підтримують сімейно-шлюбні відносини, не ведуть спільно господарства, мають окремий бюджет, проживають окремо.

Згідно Акту затвердженого комісією в складі голови ЖБК «Обчислювач-12» від 07.07.2016 року та 05.10.2016 року ОСОБА_3 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований, проте не проживає в ній з 2014 року.

Отже, у судовому засіданні достовірно встановлено, що ОСОБА_3 з квітня 2014 року в спірній квартирі добровільно не проживає, нею не цікавиться, свої особисті речі забрав, що підтверджується відповідними Актами ЖБК, які містяться в матеріалах справи і показами свідка ОСОБА_5, яка під присягою засвідчила, що відповідач з квітня 2014 року в спірній квартирі добровільно не проживає, що у співставленні із встановленими обставинами в рішенні Святошинського районного суду м. Києва від 31.03.2016 року вказує на доведеність належним чином факту не проживання відповідача в спірній квартирі без поважних причин.

Згідно ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю.

Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 405 ЦК України передбачає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки, зібраними у справі доказами підтверджується факт відсутності, відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад один рік без поважних причин, тому позовні вимоги про визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 319, 391, 405 ЦК України, ст. ст. З, 11,57-61, 174, 2089, 210, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 таким що втратив право на користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 551 гри. 20 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м.Києва через районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя