Справа №588/1117/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції -
Номер провадження 22-ц/788/961/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_1
УХВАЛА

і м е н е м У к р а ї н и

24 травня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Околота Г. М.,

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприні В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду цивільну справу за апеляційними скаргами представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 на ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року про закриття провадження та рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Відкритого акціонерного товариства «Тростянецький машинобудівний завод» в особі арбітражного керуючого ліквідатора ОСОБА_4, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Сумській області в особі ОСОБА_5, про визнання неправомірним невиконання судового рішення, вчинення певних дій, визнання дій ліквідатора неправомірними, стягнення середнього заробітку, недоплаченої вихідної допомоги, зобовязання нарахувати та виплатити компенсацію втрати грошових доходів,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом та в обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 14.03.2000 року по 30.06.2009 року він працював на підприємстві відповідача і в день його звільнення відповідач не виплатив йому належні грошові кошти, не зробив остаточного розрахунку та не видав трудову книжку. Рішенням Тростянецького районного суду від 20 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2011 року, стягнуто із відповідача на його користь 5853,93 грн. вихідної допомоги при звільненні, 1571,51 грн. заробітної плати за травень 2009 року, 5298,35 грн. заробітної плати за червень 2009 року з урахуванням компенсації за відпустку, 37522,50 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, та зобовязано ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» нарахувати компенсацію інфляційних за знецінення грошових доходів за травень-червень 2009 року. Однак відповідач, в особі ліквідатора ОСОБА_4 протиправно та незаконно, не виконав у повному обсязі зазначене рішення суду, не виплатив йому середню заробітну плату, яку утримав у вигляді податків у сумі 6941,77 грн., компенсацію інфляційних виплат за травень-червень 2009 року, а тому посилаючись на вимоги ст..ст. 44, 116,117 КЗпП України, позивач остаточно уточнивши позовні вимоги просив суд: 1) визнати дії ліквідатора ОСОБА_4 щодо невиконання рішення суду про стягнення заборгованості по заробітній платі незаконними та протиправними, оскільки рішення суду не виконано, заробітна плата не виплачувалась більше одного місяця з 30 вересня 2009 року і по теперішній час; 2) стягнути з ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» на його користь не виплачену суму середнього заробітку у розмірі 6941,77 грн.; 3) не виплачену суму компенсації інфляційних за травень 2009 року та за червень 2009 року у розмірі 44,94 грн.; 4) середній заробіток у розмірі 100,06 грн. з 15.09.2010 року за кожен день затримки виплати середнього заробітку по день прийняття судового рішення; 5) зобовязати ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» нарахувати та виплати позивачу компенсацію втрати грошових доходів з невиплаченої суми середнього заробітку 6 941,77 грн., 6) зобовязати ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» нарахувати та виплати позивачу компенсацію втрати грошових доходів з невиплаченої суми інфляційних за травень-червень 2009 року; 7) середній заробіток у розмірі 100,06 грн. за кожен день затримки розрахунку після прийняття судового рішення по день фактичного розрахунку; 8) визнати дії Головного територіального управління юстиції в Сумській області в особі начальника ОСОБА_5П у складанні Довідки та Акту від 22 квітня 2015 року за № 23 незаконними та протиправними.

Ухвалою Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року закрито провадження в частині позовних вимог ОСОБА_2 до Головного територіального управління юстиції в Сумській області в особі начальника ОСОБА_5, щодо визнання дій у складанні Довідки та Акту від 22 квітня 2015 року за № 23 незаконними, та протиправними, як такі що не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. ( т.2 а.с. 79-80)

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року у задоволені інших позовних вимог ОСОБА_3 було відмовлено за необґрунтованістю. (т.2 а.с. 82-84)

Не погодившись з рішенням суду та ухвалою суду про закриття провадження, представник позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав апеляційні скарги в яких, посилаючись на неповноту зясування обставин справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи і порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу та рішення суду скасувати, а позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. ( т.2 а.с. 95, 110-116)

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення та ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційних скарг і вимог,заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що право позивача на стягнення середнього заробітку за весь час затримку розрахунку при звільненні, припинилося з 06.09.2011 року з дня остаточної виплати заборгованості по заробітній платі, а також з безпідставності вимог про стягнення компенсації інфляційних за знецінення грошових доходів, оскільки всі присуджені ОСОБА_2 за рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року грошові кошти були виплачені позивачеві з урахуванням вимог податкового законодавства України та компенсовано інфляційні за знецінення грошових доходів, обчислення яких здійснено відповідно до вимог Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у звязку із порушенням строку виплати» і ці обставини встановлені ухвалою Господарського суду Сумської області від 03.04.2012 року у справі № 12/2-10.

Колегія суддів погоджується з висновками суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи та вимогами закону.

Як встановлено судом і підтверджується доказами по справі, ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» з 14 березня 2000 року та 30 червня 2009 року був звільнений за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, в звязку з невиконанням власником або уповноваженим ним органом підприємства законодавства про працю та умов колективного договору. ( т.1 а.с. 7)

Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Сумської області від 09 березня 2011 року, стягнуто з ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» на користь ОСОБА_2 5863 грн. 93 коп. вихідної допомоги при звільненні, 1571 грн. 51 коп. заробітної плати за травень 2009 року, 5298 грн. 35 коп. заробітної плати за червень 2009 року з урахуванням компенсації відпускних; 37522 грн. 50 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за 375 днів, 500 грн. моральної шкоди та зобов'язано нарахувати компенсацію інфляційних за знецінення грошових доходів за травень-червень 2009 року. (т.1 а.с. 13-15, 16-17)

На підставі вказаного рішення суду були видані два виконавчих листа, в яких у відповідному розділі містять відмітки про виконання судового рішення. Зокрема вказано, що виплачено : заробітну плату за травень 2009 р. в сумі 1571,51 грн.; заробітну плата за червень 2009 рокув сумі 5298,36 грн.; вихідну допомогу в сумі 5853,93 грн.; утримано податок - 878,09 грн.; виплачено стягувачу 4975,84 грн.; моральну шкоду 500 грн.; утримано податку 75 грн.; виплачено стягувачу 425 грн.; - середній заробіток за затримку при звільненні 37522,50 грн.; утримано податку 5628,38 грн., виплачено стягувачу 31894,12 грн.; нараховано компенсації 2402,07 грн.; утримано податку 360,31 грн.; виплачено стягувачу 2041,76 грн. ( т.1 а.с. 18-19, 20-23)

Також судом встановлено, що постановою Господарського суду Сумської області у справі № 12/210 від 10 лютого 2011 року, ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, призначено ліквідатора банкрута ОСОБА_4 (т.1 а.с. 97-98)

За виконавчими листами, 31 березня 2011 року було відкрито виконавче провадження, але в звязку з визнанням боржника ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» банкрутом виконавче провадження 08 квітня 2011 року було закінчено, виконавчий документ передано ліквідатору банкрута ОСОБА_4. ( т.1 а.с. 24, 26)

26 квітня 2011 року та 23 травня 2011 року ОСОБА_3 звернувся до Господарського суду Сумської області із заявами про негайне погашення боргу ліквідатором ОСОБА_4 по рішенню Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року в сумі 53 148 грн. 36 коп.

Ухвалою Господарського суду Сумської області від 02 червня 2011 року, залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 31 серпня 2011 року, заяву ОСОБА_3 було задоволено частково та зобовязано ліквідатора ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» внести вимоги кредитора ОСОБА_2 в розмірі 17 490 грн. 08 коп. до першої черги реєстру вимог кредиторів, з подальшим задоволенням в порядку ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом».( т.1 а.с. 27-28, 29-32)

Судом також встановлено, що ухвалою Господарського суду Сумської області від 03 квітня 2012 року у справі №12/2-10, за заявою в.о. голови правління ВАТ ОСОБА_6 про банкрутство боржника ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод», залишеною без змін постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року, скаргу кредитора ОСОБА_2 на дії ліквідатора ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» ОСОБА_4 в частині зобовязання негайно погасити борг із заробітної плати та стягнення моральної шкоди залишено без задоволення ( т.1 а.с. 33-34,99-100, 35-37, 101-103 ).

Господарським судом Сумської області при розгляді скарги було встановлено, що ліквідатором ОСОБА_4 визнано та включено до реєстру вимог кредиторів вимоги ОСОБА_2 у розмірі 53 148 грн., 36 коп., що складають: 5 853 грн. 93 коп. вихідна допомога при звільненні; 37 522 грн. 50 коп. середній заробіток за затримку виплати заробітної плати при звільненні; 500 грн. моральна шкода за затриману при звільненні заробітну плату; компенсація за знецінення грошових доходів 2 402 грн. 06 коп.; заборгованість по заробітній платі за травень 2009 року - 1 571 грн. 51 коп.; червень 2009 року - 5 298 грн. 36 коп.

В ході ліквідаційної процедури сума заборгованості була сплачена в повному обсязі ОСОБА_2, а саме: 6 742 грн. 93 коп. - видатковий касовий ордер від 06 вересня 2011 року; 2 402 грн. 93 коп. - видатковий касовий ордер від 06 вересня 2011 року; 17 500 грн. - видатковий касовий ордер від 30 серпня 2011 року; 500 грн. - видатковий касовий ордер від 30 серпня 2011 року; 5 853 грн. 93 коп. - видатковий касовий ордер від17 червня 2011 року; 1 571 грн. 51 коп. - видатковий касовий ордер від 22 червня 2011 року; 6 337 грн. 80 коп. видатковий касовий ордер від 17 червня 2011 року; 5 298 грн. 35 коп. - видатковий касовий ордер від 17 червня 2011 року. ( т.1 а.с. 38-41)

Також судом встановлено , що при виплаті присуджених до стягнення рішенням суду від 20 грудня 2010 року сум кредитору ОСОБА_2, ліквідатором правомірно відповідно до ст.ст. 164-165 Податкового кодексу України утримано податок із суми такого доходу в розмірі 15 відсотків, що склало суму 6941,77 грн.

Вказана сума підлягає перерахуванню до бюджету. Ліквідатором правомірно при здійснені обчислення компенсації втрат грошових доходів нарахування суми 2402,07 грн. проведено із розрахунку невиплаченого доходу за відповідний місяць після утримання податків і обов'язкових платежів помножений на індекс інфляції, що відповідає вимогам статті 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати». Посилаючись на вказані обставини, Господарський суд Сумської області зазначив, що заборгованість перед кредитором ОСОБА_2 погашена в повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Таким чином, факт повного виконання 06 вересня 2011 року рішення суду Тростянецького районного суду від 20 грудня 2010 року, правомірність утримання податків та нарахування компенсації втрати грошових доходів у відповідності до вимог чинного законодавства України, встановлено вказаною постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року, а тому в силу ст. 61 ЦПК України, ці обставини доказуванню не підлягають.

З урахуванням викладеного, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що право позивача на стягнення середнього заробітку за весь час затримку розрахунку при звільненні, припинилося з 06.09.2011 року з дня остаточної виплати заборгованості по заробітній платі , з ОСОБА_2 проведено повний розрахунок за рішенням суду від 20 грудня 2010 року, а тому підстав для стягнення середнього заробітку та застосування до ВАТ відповідальності, передбаченої трудовим законодавством не вбачається.

Тому доводи апеляційної скарги про те, що ліквідатор ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» ОСОБА_4 не в повному обсязі виконав рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20.12.2010 року , у звязку з чим наявна заборгованість перед позивачем, колегія суддів не може взяти до уваги, оскільки вони спростовуються як ухвалою Господарського суду Сумської області від 03 квітня 2012 року так і постановою Харківського апеляційного господарського суду від 06 червня 2012 року, де судом було встановлено, що заборгованість перед кредитором ОСОБА_7 погашена у повному обсязі, інфляційні за знецінення грошових доходів розраховані відповідно до законодавства і днем остаточної виплати позивачу заборгованості по оплаті праці є 06 вересня 2011 року, оскільки саме в цей день було перераховано останній платіж відповідно до рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 20 грудня 2010 року .

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не розглянув вимоги щодо визнання дії голів правління ВАТ «Тростянецький машинобудівний завод» Клочко, Мельника, Довгопола незаконними та протиправними є безпідставними, оскільки вимог до зазначених посадових осіб відповідача позивачем заявлено не було.

Крім того, постановляючи ухвалу про закриття провадження у справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 щодо визнання дій Головного територіального управління юстиції в Сумській області по складанню Довідки та Акту від 22 квітня 2015 року за № 23 незаконними , протиправними та неправомірними, суд першої інстанції виходив із того, що ці позовні вимоги не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, оскільки спори фізичної особи з органом державної влади , їхніми посадовими або службовими особами стосовно прийнятих рішень або вчинених ними при здійснені владних управлінських функцій дій, відносяться до компетенції адміністративних судів і тому ці вимоги підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Такі висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Згідно п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Отже, розгляд справи в порядку цивільного судочинства здійснюється лише у випадку, якщо його вирішення не проводиться за правилами іншого судочинства.

Згідно ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб'єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

До адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб'єктів владних повноважень.

За змістом п. 1 ч. 1 ст. 3 КАС України справа адміністративної юрисдикції - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б однією зі сторін є орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа або інший суб'єкт, який здійснює владні управлінські функції на основі законодавства, у тому числі на виконання делегованих повноважень.

Суб'єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їхня посадова чи службова особа, інший суб'єкт при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, у т.ч. на виконання делегованих повноважень (п.7 ч.1 ст.3 КАС України).

Тобто, до юрисдикції адміністративних судів належать правові спори, з тією особливістю, що вони мають публічний характер: спори з правовідносин, що виникають у сфері публічної адміністрації.

Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема, на спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Таким чином, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом розгляду яких є перевірка правильності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), відповідно прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій.

З уточнених позовних вимог ОСОБА_2 ( т.1 а.с. 246) вбачається, що позивач заявляв вимоги про визнання незаконними та протиправними дії Головного територіального управління юстиції в Сумській області в особі начальника ОСОБА_5 по складанню Довідки про результати позапланової виїзної перевірки діяльності арбітражного керуючого та Акту позапланової перевірки від 22 квітня 2015 року за № 23 .( т.1 а.с. 123-125, 126)

Тобто вбачається, що між сторонами виник спір з публічно-правових правовідносин, в яких Головне ТУЮ в Сумській області вчиняло дії щодо перевірки діяльності арбітражного керуючого ОСОБА_4 з виплати заборгованості по заробітної плати ОСОБА_2 за рішенням судів.

Таким чином ці спірні правовідносини є публічно-правовими, оскільки виникли у зв'язку з діяльністю суб'єкта владних повноважень при здійсненні ним владних управлінських функцій на основі законодавства, а відтак повинні розглядатися в порядку адміністративного судочинства.

З урахуванням викладеного, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що між ОСОБА_2 та Головним ТУЮ в Сумській області, як суб'єктом владних повноважень, виник публічно-правовий спір, який підпадає під юрисдикцію адміністративного суду (ч.2 ст.17 КАС України), що є підставою для розгляду зазначеної справи за правилами Кодексу адміністративного судочинства України, та, як наслідок, закриття провадження по справі (п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України).

Тому доводи апеляційної скарги на ухвалу суду є безпідставними і до уваги колегією суддів не приймаються.

Приведені в апеляційних скаргах інші доводи апелянта, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права , не можуть бути прийняті до уваги, оскільки всі вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки ґрунтуються вони на обставинах, які встановлені в судовому засіданні та наданих сторонами доказах, у відповідності з нормами матеріального і процесуального законодавства, рішення суду відповідає вимогам ст.ст.213, 214 ЦПК України, підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає, тому відповідно до частини 1 ст.308 ЦПК України апеляційні скарги підлягають відхиленню, а рішення суду та ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 312, 313-315, 317, 325 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційні скарги представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року про закриття провадження та рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 07 квітня 2016 року- залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -