Суддя Саркісян О. А.
Провадження № 2/644/367/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

4 березня 2016 р.

Орджонікідзевський районній суд м. Харкова у складі :

Головуючого судді Саркісян О.А.,

При секретарі - Зоріній Н.В.,

З участю представника позивача за основним позовом- відповідача за зустрічним- ПАТ «УкрСиббанк»- ОСОБА_1, відповідача за основним позовом- позивача за зустрічним позовом- Лещенка Р.Д., його представника- Чуненко В.Б.,

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору, договору застави, договору поруки недійсними,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, який в подальшому уточнив та просить стягнути з них солідарно заборгованість за кредитним договором №0, укладеним 17.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в розмірі 1831 доларів США 56 центів станом на 02.12.2014 року.

Відповідачі подали зустрічний позов, в якому просять визнати недійсними кредитний договір №0, укладений 17.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, договір застави транспортного засобу та договір поруки №197213 від 17.04.2008 року, укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3

В обґрунтування своїх позовних вимог послалися на те, що на момент видачі кредиту в іноземній валюті банк не мав індивідуальної ліцензії, яка видається НБУ на використання іноземної валюти при здійсненні платежів. Крім того, фактично кредит ОСОБА_2 отримувався в гривнях для покупки автомобіля ЗАЗ і необхідності в отриманні кредитних коштів в іноземній валюті у ОСОБА_2 не було.

Так як договір застави автомобіля був укладений без згоди поручителя суліми В.В., то він є недійсним, як і договір поруки між банком і ОСОБА_3 з цих же підстав, а також з тих підстав, що банк уклав додаткові угоди з ОСОБА_2 без його згоди.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги, посилаючись на те, що банк на момент видачі кредиту ОСОБА_2 в іноземній валюті мав відповідну банківську ліценцію та дозвіл НБУ, Проти зустрічного позову заперечувала з тих підстав, що відповідач ОСОБА_2 отримав кредит в іноземній валюті-доларі США, здійснюючи свій вільний вибір відповідно до найвигідніших умов кредитування, тривалий час виконував умови кредитного договору, що також говорить про його згоду з умовами кредитного договору. Підстав для недійсності договору застави та договору поруки не вбачається.

Відповідач ОСОБА_3, він же позивач за своїм позовом,про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином та своєчасно, подав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність.

Відповідач за основним позовом- позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 проти основного позову заперечував, свої позовні вимоги підтримав. Пояснив, що дійсно погодився на отримання кредиту в доларах США, хоча йому були потрібні гривні для оплати автомобіля ЗАЗ. Гроші він на руки не отримував, вони зразу ж були переведені на рахунок авто кампанії по продажу автомобіля. До 19.06.2014 року він виконував умови кредитного договору, однак зараз просить визнати його недійсним, так як до цього він не знав, що банк не мав права видавати йому кредит в іноземній валюті і вважає, що в гривнях він кредитні кошти банку вже повернув.

Представник відповідача ОСОБА_2- позивача за своїм позовом проти основного позову заперечувала, зустрічний позов підтримала з підстав, викладених в позовній заяві.

Суд, вислухавши сторони, їх представників, дослідивши письмові докази, оцінивши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що основний позов підлягає частковому задоволенню, а в зустрічних позовних вимогах слід відмовити з наступних підстав:

Згідно ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Стаття ст..611 ЦК України передбачає правові наслідки у разі порушення зобовязань, встановлені договором або законом, а ст..625 ЦК України - відповідальність за порушення грошового зобовязання, згідно якої боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом встановлено, що 17.08.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу . №0 (а.с. 4-12).

Відповідно до умов кредитного договору АКІБ «УкрСиббанк» надав відповідачу кредит у сумі 9180 доларів США шляхом зарахування коштів на поточний рахунок відповідача, який в свою чергу зобовязався щомісячно повертати наданий кредит відповідно до графіку платежів, але у будь-якому випадку повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 17.04.2015 року.

За користування кредитними коштами відповідач зобовязався сплатити проценти у розмірі 13,50 % річних, а за користування кредитними коштами понад встановлений договором строк к подвійному розмірі.

Згідно п. 4.1договору, за порушення термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів за кредит відповідач сплачує позивачу додаткову пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого ( еквіваленту) розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

Відповідно до п.1.4 кредитного договору цільове призначення кредиту- на придбання автомобіля ЗАЗ TF 699P.

В забезпечення виконання кредитного договору позичальник ОСОБА_2 передав у заставу банку належний йому автомобіль ЗАЗ TF 699P.

Крім того, в забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника по кредитному договору 17.04.2008 року був укладений договір поруки № 197213 між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4, який поручився перед банком за виконання ОСОБА_2 всіх зобовязань за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу . №0 . (а.с. 13-14, 107-108).

Згідно п.1.4 договору поруки поручитель несе солідарну відповідальність з боржником.

Відповідно до ст. ст. 553,554 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до довідки- розрахунку відповідач ОСОБА_2 з моменту отримання кредиту 17.04.2008 року до 19.06.2014 року ( на протязі шести років) виконував умови кредитного договору.

Однак з 19.06.2014 року перестав виконувати взяті на себе збов*язання за кредитним договором і відповідно до розрахунку заборгованості, заборгованість за кредитним договором станом на 02.12.2014 року склала:

-1591,96 долар США- за тілом кредиту;

-156.88 долара США за процентами за користування кредитними коштами;

-1245,46 грн.- пені(а.с.15-24).

АКІБ «УкрСиббанк» змінило назву на ПАТ «УкрСиббанк» (а.с.29-35).

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Згідно зі ст. 2 Закону України Про банки і банківську діяльність кошти це гроші у національній або іноземній валюті.

Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучених коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції, незалежно від виду валюти, яка використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії.

Вимога щодо необхідності отримання індивідуальної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями встановлена п. в) ч. 4 ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю, якщо терміни і суми кредитів перевищують встановлені законодавством межі. Однак станом на день видачі кредиту відповідачу ОСОБА_2 такі терміни і суми кредитів в іноземній валюті законодавцем не визначено.

Згідно з п. 1.5 Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028, використання іноземної валюти як засобу платежу без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк України видав йому ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями).

Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банками кредитів в іноземній валюті згідно зі ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої у встановленому порядку.

Згідно з банківською ліцензією, виданою акціонерному комерційному інноваційному банку "УкрСиббанк" Національним банком України 24.12.2001року за № 75 (а.с. 165) та дозволом №75-2 від 19.11.2002 року з додатками (а.с.166-168 ) АКІБ "УкрСиббанк" ( наразі ПАТ «УкрСиббанк», який також 05.10.2011 року отримав банківську ліцензію №75, генеральну ліцензію та додаток до генеральної ліцензії(а.с.75-76) мав і наразі має право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити та отримувати грошові кошти на погашення кредитів в іноземній валюті.

Виходячи з викладеного, враховуючи правовий висновок ВСУ від 24.09.2014 року по справі №6-145цс14, суд вважає законним і обґрунтованим стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами за користування кредитними коштами в загальній сумі 1748,84 долара США.

Одночасно, суд, розглядаючи позов тільки в межах заявлених позовних вимог, відмовляє позивачу за основним позовом в стягненні пені в розмірі 78,84 та 3,88 долара США, оскільки відповідно до умов кредитного договору п. 4.1, за порушення термінів повернення кредиту та/або термінів сплати процентів за кредит відповідач сплачує позивачу пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого ( еквіваленту) розраховується за офіційним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті.

Так як суд прийшов до висновку про правомірність видачі ОСОБА_2 кредиту в іноземній валюті-доларі США, то приведені ним вказані обставини на обґрунтування недійсності спірного кредитного договору є необґрунтованими та такими, що не підтверджені доказами.

Також суд не приймає до уваги доводи позивачів за зустрічним позовом та представника позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 з приводу того, що останній не отримував грошові кошти в іноземній валюті в кредит, а фактично отримав кредит в гривнях в сумі 46359 грн.

Зазначені ними обставини спростовуються крім кредитного договору, який як вияснив суд, відповідач ОСОБА_2 підписав добровільно, мав реальну можливість не укладати вказаний кредитний договір, якщо був не згоден з його умовами, але й сукупністю наступних письмових документів:

-Інформаційним листом про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, яку ОСОБА_2 отримав 17.04.2008 року перед укладенням кредитного договору (а.с.156-159);

-Заявою на видачу готівки №80 від 17.04.2008 року, відповідно до якої ОСОБА_2 отримав в касі банку 9180 доларів США (а.с.119), підтвердивши в судовому засіданні, що підпис на вказаному документі належить йому.

-Квитанцією №83 від 17.08.2008 року про здійснення ним валютно-обмінної операції вказаної суми доларів США на гривні, і квитанцією №84 від 17.08.2008 року про перерахування ОСОБА_2 46350 грн. Українській автомобільній корпорації за договором купівлі автомобіля(а.с.118-119);

-Копіями квитанцій про погашення ОСОБА_2 кредиту в доларах США, що не оспорюється ним в судовому засіданні (а.с.117).

Зазначені вище письмові докази об*єктивно узгоджуються з поясненнями відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні та з його подальшою поведінкою сумлінного погашення кредиту в доларах США на протязі більше шести років.

Згідно зі ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Таким чином, ОСОБА_2.Д. при укладанні спірного кредитного договору погодився зі всіма його умовами.

Підставою визнання договору застави, хоча це є єдиний договір споживчого кредиту та застави, та договору поруки з ОСОБА_3 позивачі за зустрічним позовом зазначають положення ст.548ч.2 ЦК України, відповідно до якої недійсність основного зобов*язання тягне за собою недійсність правочину по його забезпеченню.

Так як, суд не вбачає підстав для недійсності договору споживчого кредиту та застави, укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 17.04.2008 року, то відповідно не вбачає підстав для застосування положень ст.548ч.2 ЦК України.

Укладення додаткової угоди до кредитного договору між АКІБ «УкрСиб банк» та ОСОБА_2 від 18.03.2009 року стосувалося строку сплати процентів за кредитним договором, які раніше були встановлені з 01 по 17 число кожного місяця, а з урахуванням додаткової угоди строк сплати процентів збільшився з 01 по 25 число кожного місяця ( а.с.109-110).

Укладення вказаної додаткової угоди без згоди поручителя не тягне за собою недійсності договору поруки.

Виходячи з наведеного суд приходить до висновку, що ПАТ «УкрСиббанк» в повному обсязі дотримав та виконав всі умови кредитування, що витікають з норм цивільного законодавства, Закону України «Про захист прав споживачів», «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою Правління Національного банку України, що є підставою для відмови в задоволенні зустрічного позову.

Основні позовні вимоги суд задовольняє частково, стягуючи заборгованість за тілом кредиту та процентами з відповідачів солідарно.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача стягуються судові витрати сплачений судовий збір в сумі 275 грн.77 к.

Керуючисьст.ст.10,11,88,209,212,214,215ЦПКУкраїни,ст..ст.192,203,215,526,553,554,611,1054 ЦК України, Законом України Про банки і банківську діяльність, Декретом Кабінету Міністрів України Про систему валютного регулювання і валютного контролю», суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» суму заборгованості за кредитним договором №0, укладеним 17.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 станом на 02.12.2014 року в розмірі 1748 долари 84 цента США.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судовий збір по 137 грн. 89к. з кожного.

В задоволенні позовних вимог Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення пені за несвоєчасне погашення за кредитним договором№0, укладеним 17.04.2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 в сумі 82,72 долара США відмовити.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про визнання кредитного договору, договору застави, договору поруки недійсними відмовити.

Рішення може бути оскаржене в Апеляційний суд Харківської області через Орджонікідзевський районний суд м. Харкова в 10-денний срок з моменту проголошення рішення.

Суддя: