АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/9358/2016 Головуючий у 1-й інстанції - Шклянка М.П.
Доповідач - Рубан С.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Іванченко М.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року у справі за позовом Вищої Кваліфікаційної комісії суддів України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації про визнання ордеру недійсним та виселення без надання іншого жилого приміщення,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року задоволено позов Вищої Кваліфікаційної комісії суддів України до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Печерської районної в місті Києві Державної адміністрації, третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної в місті Києві Державної адміністрації про визнання ордеру недійсним та виселення без надання іншого жилого приміщення.

Визнано ордер на службове жиле приміщення від 01 жовтня 2014 року №012878, виданий Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1 недійсним.

Виселено ОСОБА_1, 1949 року народження, ОСОБА_2, 1976 року народження, ОСОБА_3, 2006 року народження із службового жилого приміщення квартири АДРЕСА_1 без надання іншого жилого приміщення.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 та представник відповідача підтримали апеляційну скаргу.

Представник позивача та представник прокуратури проти апеляційної скарги заперечили.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи повідомлені належно, тому в порядку ч. 2 ст. 305 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, дійшла наступного висновку.

В березні 2015 року Вища кваліфікаційна комісія суддів України, в особі голови ОСОБА_4, звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, Печерської районної в м. Києві державної адміністрації про визнання ордеру недійсним та виселення без надання іншого жилого приміщення з квартири АДРЕСА_1. Позивач посилався на те, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України є постійно діючим органом у системі судоустрою України, утворена 16 вересня 2010 року.

Відповідачку ОСОБА_1 на підставі наказу Голови Комісії №187-к/тр від 14.07.2014 року зараховано до штату Комісії на посаду члена Комісії з 14.07.2014 року. 17 вересня 2014 року голова Комісії ОСОБА_5 звернувся до Печерської районної у місті Києві державної адміністрації щодо затвердження спільного рішення житлово-побутової комісії Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про надання упорядкованої службової двокімнатної квартири АДРЕСА_1ОСОБА_1. та членам її сім'ї.

Розпорядженням № 495 від 01 жовтня 2014 року Печерської районної в м. Києві державної адміністрації ОСОБА_1 та членам її сім'ї у складі: дочки ОСОБА_2, онуки ОСОБА_3 видано ордер на службову квартиру АДРЕСА_1.

ОСОБА_1 з членами сім'ї заселилися і проживають у спірному житловому приміщенні.

08 квітня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», що набрав чинності 11 квітня 2014 року.

Відповідно до пункту 3 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» вказаного Закону з дня набрання ним чинності повноваження членів Вищої ради юстиції, крім тих, які перебувають у цьому органі за посадою, та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України припиняються. Таким чином, повноваження членів Комісії, утвореної 16 вересня 2010 року, припинені з дня набрання чинності Закону, а саме з 11 квітня 2014 року. Вчинення Комісією після цієї дати дій, зокрема надання службового жилого приміщення, є нелегітимним. Однак, відповідачі добровільно звільнити раніше отриману службову квартиру відмовляються.

У зв'язку із цим позивач просить визнати ордер на службове жиле приміщення від 01 жовтня 2014 року №012878, виданий Печерською районною в місті Києві державною адміністрацією на ім'я ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_1, недійсним та виселити відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6 із службового жилого приміщення без надання іншого жилого приміщення.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про задоволення позовних вимог виходячи з наступного.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності НОМЕР_1 від 08 квітня 2014 року позивачу на праві власності належить квартира АДРЕСА_1. Вказану квартиру розпорядженням Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації № 134 від 18 березня 2014 року було включено до числа службових Комісії (а.с7-8).

Вища кваліфікаційна комісія суддів України є постійно діючим органом у системі судоустрою України, утворена 16 вересня 2010 року.

Відповідно до статті 118 Житлового кодексу України службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Порядок надання службових жилих приміщень і користування ними, передбачений нормами Житлового кодексу України та Положенням про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженим постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року №37.

Пунктом 56 Переліку категорій працівників, яким може бути надано службові жилі приміщення (затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 04 лютого 1988 року № 37, зі змінами і доповненнями) передбачено, що працівникам секретаріату Комісії та її членам на час виконання ними службових обов'язків може бути надано службові жилі приміщення.

Відповідно до положень зазначених нормативно-правових актів наказом Голови Вищої кваліфікаційної комісії суддів України від 04 квітня 2014 року № 19 затверджено Положення про порядок надання на час виконання службових обов'язків службового житла членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та працівникам секретаріату.

Положення визначає механізм та особливості надання на час виконання службових обов'язків членам Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та працівникам секретаріату службового житла (пункт 1 Положення).

Відповідач ОСОБА_1 на підставі рішення XI чергового з'їзду суддів України від 22 лютого 2013 року «Про визначення черговості включення суддів до складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України на випадок вибуття одного або кількох членів зі складу Вищої кваліфікаційної комісії суддів України» зарахована до штату Комісії з 14 липня 2014 року на посаду члена Комісії, наказом від 14 липня 2014 року № 187-к/тр (а.с. 16).

17 вересня 2014 року Голова Комісії Самсін I.JI. звернувся з проханням до Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про затвердження спільного рішення житлово-побутової комісії ВККСУ та Комісії щодо надання благоустроєної службової двокімнатної квартири №316 для ОСОБА_1 та членів її сім'ї (а.с. 21).

Розпорядженням № 495 від 01 жовтня 2014 року Печерської районної в місті Києві державної адміністрації ОСОБА_1 та членам її сім'ї у складі: дочки ОСОБА_2, онуки ОСОБА_6 видано ордер на службову квартиру АДРЕСА_1. ОСОБА_1 разом з членами сім'ї заселилися та проживають у спірному житловому приміщенні (а.с.22).

Відповідно до норм Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській PCP, затвердженого постановою Ради Міністрів Української PCP від 04.02.1988 року № 37, та відповідно до Правил обліку членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України та працівників секретаріату, яким може надаватися службове житло на час виконання ними службових обов'язків, затвердженого наказом Голови Комісії від 04.04.2014 року № 19, ОСОБА_2 подана заява, в якій надано зобов'язання звільнити службове житло у разі припинення виконання обов'язків членом Комісії ОСОБА_1 (а.с. 52)

Тобто, відповідачі зобов'язались звільнити займану службову квартиру №316 по припиненню повноважень членом комісії ОСОБА_1

08 квітня 2014 року Верховна Рада України прийняла Закон України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», який набрав чинності 11 квітня 2014 року.

Пунктом 3 розділу Прикінцеві та перехідні положення Закону передбачено, що з дня набрання чинності цим Законом повноваження членів Вищої ради юстиції, крім тих, які перебувають у цьому органі за посадою, та Вищої кваліфікаційної комісії суддів України припиняються.

Вища рада юстиції та Вища кваліфікаційна комісія суддів України формуються відповідно до закону з урахуванням вимог, встановлених пунктом 4 цього розділу, у частині призначення членів Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України з'їздом суддів України.

Крім цього, Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні частину першу статті 93-1 (припинення повноважень члена Вищої кваліфікаційної комісії суддів України) Закону України «Про судоустрій і статус суддів» доповнено пунктом 8 наступного змісту: 8) якщо законом передбачене таке припинення».

Таким чином, законодавець чітко визначив однією із підстав припинення повноважень члена Комісії, як припинення на підставі закону.

Виходячи з наведеного, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що повноваження членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України утвореної 16 вересня 2010 року були припинені на підставі пункту 3 Розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» та пункту 8 частини першої статті 93-1 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» (в редакції, яка діяла до 28.03.2015 року).

Крім того, про припинення повноважень членів Комісії та неможливість виконувати свої службові обов'язки свідчать зазначені у позові та додані до матеріалів справи листи Адміністрації Президента України від 28 квітня 2014 року № 02-01/1018 та від 20 жовтня 2014 року № 02- 01/3032 про повернення матеріалів щодо переведення суддів, лист Голови Верховної Ради України від 14 січня 2015 року № 01-6/1 про повернення матеріалів стосовно обрання суддів та постанова Вищого адміністративного суду України від 15 грудня 2014 року у справі № 800/467/14, якою, зокрема, встановлено, що Комісія провівши засідання (24 вересня 2014 року) у старому складі з членів, повноваження яких було припинено Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні» діяла не на підставі, поза межами повноважень та у спосіб, що суперечить Конституції та законам України (а.с. 11-13).

Відповідно до ст. 59 Житлового кодексу України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним у

судовому порядку у випадках подання громадянами не відповідаючих

дійсності відомостей про потребу в поліпшенні житлових умов,

порушення прав інших громадян або організацій на зазначене в

ордері жиле приміщення, неправомірних дій службових осіб при

вирішенні питання про надання жилого приміщення, а також в інших

випадках порушення порядку і умов надання жилих приміщень.

Згідно ч. 1 ст. 117 Житлового кодексу України у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення.

Судом першої інстанції з доказів наявних в матеріалах справи встановлено, що Вища кваліфікаційна комісія суддів України втратила свої повноваження у зв'язку з прийняттям та набранням законної сили Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», у Голови комісії, житлово- побутової комісії ВККСУ не було правових підстав звертатись до Печерської районної в м.Києві державної адміністрації з приводу надання ордеру на службове приміщення ОСОБА_1 та членам її сім'ї.

Тобто, відповідач ОСОБА_1 розуміючи, що повноваження, членів Комісії припинено, що вона як член Комісії не зможе здійснювати службові обов'язки, що є єдиною підставою для отримання службового житла, діяла свідомо, всупереч законам України, неправомірно звернулася до Вищої кваліфікаційної комісії суддів України про надання їй та членам її сім'ї службового житла та в результаті чого отримала його.

Таким чином, висновок суду про визнання ордеру недійсним та виселення відповідача ОСОБА_1 разом з членами її сім'ї за встановлених обставин є вірним.

Задовольняючи позовні вимоги позивача стосовно відповідача ОСОБА_3 суд першої інстанції вірно керувався приписами статей 160 та 180 Сімейного кодексу України та дійшов правильного висновку, що згідно ч.2 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Доводи апеляційної скарги про те, що на відповідача ОСОБА_1 не розповсюджується дія Закону України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні», який набрав чинності 11 квітня 2016 року, оскільки відповідач була зарахована до штату ВККС України тільки з 14 липня 2014 року, колегія суддів не приймає до уваги, виходячи з того, що повноваження членів Вищої кваліфікаційної комісії суддів України, утвореної 16 вересня 2010 року, членом якої була ОСОБА_1, було припинено Законом України «Про відновлення довіри до судової влади в Україні».

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що на ОСОБА_1 поширюються положення статтей 125 ЖК України і вона, як особа, яка досягла пенсійного віку не може бути виселена без надання іншого жилого приміщення, правового значення при вирішенні цієї справи не мають, а тому колегія суддів не приймає їх до уваги.

Посилання відповідача ОСОБА_1 в апеляційній скарзі на те, що вона є внутрішньо переміщеною особою з зони проведення антитерористичної операції, а тому має право на створення належних умов постійного чи тимчасового проживання та не підлягає виселенню разом із своєю родиною, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки Вища кваліфікаційна комісія суддів України не є органом до повноважень якого належить забезпечення внутрішньо переміщених осіб житловими приміщеннями або соціальним житлом.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на правильність ухваленого у справі рішення.

Оскільки рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, колегія суддів не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1- відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 28 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий: Судді: