Справа № 219/2423/16-ц
Провадження № 2/219/1765/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

2 червня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Полтавець Н.З., при секретареві Дубаніній О.В., за участі представника відповідача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» про стягнення моральної шкоди, завданої каліцтвом при виконанні трудових обов»язків,

в с т а н о в и в:

Звернувшись до суду з позовом, ОСОБА_2 просить стягнути з відповідача на його користь 30000 грн. у відшкодування заподіяної втратою здоров»я на виробництві моральної шкоди, посилаючись на те, що він з 09 жовтня 2007 року по 21 грудня 2015 року працював на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат на різних посадах.

5 грудня 2007 р. під час праці у відповідача з ним трапився нещасний випадок. За результатами розслідування нещасного випадку був складений акт форми Н-1 від 7.12.2007 р. та акт форми Н-5 від 7.12.2007 р., згідно з якими крім порушення інструкції з охорони праці з його сторони, визнано порушником посадових обов»язків начальника дільниці з ремонту технологічного обладнання ремонтно-механічного цеху. Висновком МСЕК у 2011 р. йому вперше та безстроково встановлено 20% стійкої втрат професійної працездатності. Вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами пов»язані з виплатою моральної шкоди, завданої трудовим каліцтвом при виконанні трудових обов»язків внаслідок виробничої травми, регулюється законодавством чинним на час спірних правовідносин, а саме ст.ст. 1167, 1168 ЦК України, законом України «Про охорону праці», оскільки право на відшкодування виникло вперше, коли висновком МСЕК від 21.11.2007 р. було встановлено вперше і безстроково 20% втрати професійної працездатності. Враховуючи, що право на відшкодування моральної шкоди виникло 7.12.2007 р., коли не діяла норма Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» про відшкодування моральної шкоди за рахунок фонду, а тому фонд соцстраху не є належним відповідачем у справі. Частиною першою ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань , втрати нормальних життєвих зв»язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У зв»язку з трудовим каліцтвом, яке зазнав під час роботи на підприємстві, у нього погіршилось здоров»я, що призвело до порушення його особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність організму, оскільки він втратив 20% своєї працездатності та не може повноцінно виконувати буденні вправи, тому що пошкоджені функції, зв»язані з опорно-рухливим апаратом: не може довго стояти на ногах, довго ходити, постійно відчуває біль, німоту, млявість у хребті та нижніх кінцівках, тривалий час змушений лікуватися у зв»язку з отриманою травмою. Постійно відчуває моральні страждання через певні фізичні вади у зв»язку з травмою, не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушені його відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені його плани на подальше життя, через що з»явилось почуття тривоги перед майбутнім.

Він прийшов працювати до роботодавця здоровим працівником, через незабезпечення умов праці втратив 20% своєї працездатності та вимушений з цим жити.

Враховуючи обсяг заподіяних йому моральних страждань (фізичних, душевних, психічних), їх характер та тривалість, глибину заподіяної моральної шкоди, ступень та тривалість моральних страждань, вважає, що сума відшкодування заподіяної йому шкоди становить 30000 грн. При визначенні розміру моральної шкоди він враховує тривалий незворотний характер і ступінь заподіяної моральної шкоди та всі без винятку вищевказані обставини.

Згідно з положенням ст. 268 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров»я на виробництві.

Позивач ОСОБА_2 у судове засідання не з»явився та надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Представник позивача ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_4 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_2 не визнала повністю, пояснивши, що на їх думку, нещасний випадок з позивачем стався виключно з його вини. Позивач при прийомі на роботу був ознайомлений з умовами праці відповідно до вимог ст. 29 КЗпП України про умови праці, наявність на робочому місці шкідливих та небезпечних факторів, їх можливі наслідки. Вина підприємства в нещасному випадку є формальною, адже позивачем пройдено всі необхідні інструктажі та навчання з охорони праці. Також вважають, що позивачем не надано жодного доказу про спричинення йому моральної шкоди., тому просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, заслухавши учасників справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав:

Відповідно до ч. 4 Закону України «Про охорону праці» державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров»я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 з 09 жовтня 2007 року працював на ПАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» у якості електрогазозварщика. 5 грудня 2007р. під час роботи з ним трапився нещасний випадок. 7 грудня 2007 р. проведено розслідування нещасного випадку та складені акти по формі Н-5 та Н-1. Причинами нещасного випадку встановлені невиконання службових обов»язків п.2.8 службової інструкції начальника дільниці по ремонту технологічного обладнання ремонтно-механічного цеху, невиконання інструкції по охороні праці п.3.1. інструкції по охороні праці для електрогазозварщика внаслідок необережності та неуважності під час праці (а.с. 8-10). Комісією по питанням охорони праці ВАТ «Часівоярський вогнетривкий комбінат» від 18.09.2008 р. встановлено, що одноразову допомогу зменшити на 10%, вважати вину підприємства 90% (а.с.57). Висновком МСЕК від 28 серпня 2008 року ОСОБА_2 первинно встановлено 20% втрати професійної працездатності у зв»язку з виробничою травмою, з 28.11.2011 р. 20% втрати професійної працездатності безстроково (а.с.67-68).

З пояснень позивача вбачається, що у зв»язку з нещасним випадком під час роботи на підприємстві, він отримав трудове каліцтво, що потягло стійку втрату працездатності, у нього погіршився стан здоров»я, що призвело до порушення його особистих немайнових прав, порушена нормальна життєдіяльність організму, він не може повноцінно виконувати буденні вправи, тому що пошкоджені функції, зв»язані з опорно-рухливим апаратом: не може довго стояти на ногах, довго ходити, постійно відчуває біль, німоту, млявість у хребті та нижніх кінцівках, тривалий час змушений лікуватися у звязку з отриманою травмою. Постійно відчуває моральні страждання через певні фізичні вади у зв»язку з травмою, не має можливості вести повноцінне особисте та суспільне життя, частково порушені його відносини з оточуючими людьми, близькими, друзями та знайомими, а також були порушені його плани на подальше життя, через що з»явилось почуття тривоги перед майбутнім.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» -моральна шкода може складатися, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного способу життя, при настанні інших негативних наслідків.

Як зазначив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 8.10.2008р. № 20-рп/2008, потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання мають право на підставі ст.237-1 КЗпП України на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Досліджені судом докази свідчать про те, що ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням позивачем трудових обов'язків, заподіює йому моральні та фізичні страждання, обмежує його можливості вести активний спосіб життя, у зв'язку з чим висновком МСЕК встановлені відповідні обмеження, тому суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди.

Розглядаючи та вирішуючи питання про розмір відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, суд враховує: ступінь втрати позивачем професійної працездатності 20%, тяжкість вимушених змін у його подальшій трудовій діяльності, неможливість відновити втрачене здоров'я, його ступінь вини у нещасному випадку та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приходить до висновку про часткове задоволення позову в розмірі 6000 грн.

Керуючись ст. ст. 209, 214 - 215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково, стягнути з Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» ( який знаходиться за адресою : 84551 Донецька область, м. Часів Яр, вул.. Комсомольська, 1, р/р 0589 в Краматорському РУ ПАТ КБ «Приватбанк», МФО 335548, ) на користь ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, моральну шкоду, завдану стійкою втратою працездатності, у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 6000 ( шість тисяч ) грн. 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Часівоярський вогнетривкий комбінат» на користь держави судовий збір в сумі 1378 грн. 00 коп.

Встановити дату складання повного тексту рішення 06.06.2016 р.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Н.З.Полтавець