Справа № 369/7950/15-ц Головуючий у І інстанції Дубас Т. В.
Провадження № 22-ц/780/1462/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 29.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

22 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі головуючого судді - Сержанюка А.С., членів колегії суддів Журби С.О., Мережко М.В., із участю секретаря Говорун В.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А :

24 липня 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" звернулося до суду з названим позовом, де просить стягнути із ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 533,60 грн., яка на 02.07.2015 року складається з заборгованості за кредитом - 10 070,00 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 9 664,38 грн., заборгованість за пенею та комісією - 1 250,00 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. ( фіксована частина ), 1 049,22 грн. штраф ( процентна складова ).

На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що, 03.04.2014 року ОСОБА_2 уклав кредитний договір, який складається із заяви позичальника, Умов надання банківських послуг та Правил користування платіжною карткою, за яким того ж дня отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач свої зобовязання за правочином виконав у повному обсязі.

Відповідач же, ухиляється від погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки, унаслідок чого виникла заборгованість за правочином у названому розмірі.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" відмовлено.

На обгрунтування ухваленого рішення судом першої інстанції зазначено що в паспорт громадянина України ОСОБА_2 фотокартка при досягненні ним 25-річного віку не вклеювалась.

ПАТ КБ «Приватбанк» надати оригінал договору б/н від 03.04.2014 р. для огляду в судовому засіданні не зміг за відсутності їх в архіві

При цьому, відповідач в своїх письмових пояснень вказував, що ніяких договорів з позивачем не укладав.

Відповідних доказів того, що відповідачем були отримані кошти по даному кредитному договору позивачем не надано, оскільки в матеріалах справи відсутні докази отримання саме ОСОБА_2 відповідних коштів.

Тобто, в даному випадку, відповідно до ч. 1 ст. 11 та ст. 60 ЦПК України суд приходить до висновку про відсутність належних та допустимих доказів, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2, а не іншою особою, був укладений кредитний договір.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" подало апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення матеріального та процесуального права при його ухваленні.

Просить рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Суд, з'ясувавши обставини та перевіривши їх доказами у межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши учасників процесу в судових дебатах, вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як встановлено судом, що підтверджується і матеріалами справи, 03.04.2014 року ОСОБА_2 звернувся до позивача із анкетою-заявою, яка з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами, складає кредитний договір, за яким відповідачу надано кредитний ліміт на карту в розмірі 5 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць ( а.с. 4-5, 6, 7, 8, 9, 10-33, 101-102 ).

Таким чином, позивач свої зобовязання за правочином виконав у повному обсязі.

Відповідач же, користувався кредитним лімітом і має на 02 липня 2014 року заборгованість за правочином у розмірі 22 533,60 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 10 070,00 грн., по процентам за користування кредитом 9 664,38 грн., за пенею та комісією - 1 250,00 грн., а також штраф відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. ( фіксована частина ), 1 049,22 грн. штраф ( процентна складова ), яку ОСОБА_2 не погашає усупереч положенням правочину ( а.с. 4-5, 103-107 ).

У звязку із цим, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" 24 липня 2015 року звернулось до суду із зазначеними позовними вимогами та сплатило судовий збір у розмірі 243,60 грн. ( а.с. 1-3, 39 ).

На підтвердження особи, із якою укладався правочин, позивач надав копію паспорта ОСОБА_2 ( а.с. 34 ).

У відповідності до положень ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Будь-яких доказів, які б свідчили про неправомірність укладеного між сторонами кредитного договору, відповідач суду першої інстанції не надав і не звернувся до суду про визнання його недійсним.

Окрім цього, ОСОБА_2 не подав до суду першої та апеляційної інстанції клопотання про призначення по справі почеркознавчої експертизи, яку суд другої інстанції позбавлений можливості провести без відповідної заяви сторони згідно положень ст. 143 ЦПК України, з метою отримання у справі належного доказу у відповідності до ст. 58 ЦПК України, незважаючи на розяснення судом апеляційної інстанції 29 лютого 2016 року на виконання положень ч. 4 ст. 10 ЦПК України.

Таким чином, на переконання апеляційного суду, укладений між сторонами кредитний договір є правомірним і за положеннями якого відповідач має нести цивільно-правову відповідальність у відповідності до положень ст.ст. 525, 526, 530, 610, 625, 629, 1048, 1050, 1054 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, неповно зясував обставини, що мають значення для справи, вважав встановленими обставини, що мають значення для справи, які судом не доведені, зробив висновки, які не відповідають матеріалам справи, без додержання зазначених норм матеріального та процесуального права, зокрема, ст.ст. 10, 11, 58, 59, 60, 88, 212-215 ЦПК України, ухвалив незаконне і необґрунтоване рішення щодо відмови у заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості за правочином.

Таким чином, доводи апеляційної скарги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк", на переконання апеляційного суду, знайшли своє повне підтвердження, унаслідок чого рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового про задоволення позовних вимог у відповідності до ст. 309 ЦПК України та зазначених положень матеріального і процесуального права за їх обґрунтованістю та доказаністю.

У відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд другої інстанції вважає за необхідне стягнути із відповідача на користь апелянта сплачений судовий збір ( а.с. 39, 89 ) у розмірі 511,56 ( 243,60 + 243,60 х 110 : 100 ) грн.

Надані суду першої інстанції докази, зокрема, копії паспорту із вклеєною фотографією по досягненню 25-річного віку ( а.с. 34 ), форми №1 ( а.с. 64 ) та висновок Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 13 січня 2015 року ( а.с. 100 ), наданий апеляційному суду, на переконання суду другої інстанції не спростовують правомірність укладеного між сторонами кредитного договору, оскільки вони не відносяться до числа належних та допустимих, як такі, що не стосуються предмета доказування і за законом мають бути підверджені певними засобами доказування, а не зазначеними.

Окрім цього, як зазначено у висновку, відповідач виявив відсутність паспорта лише 04 січня 2015 року, тобто, набагато пізніше дати укладення правочину, що, на переконання апеляційного суду, не спростовує факт його укладення та висновок суду другої інстанції про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог.

Пояснення ж самого відповідача про ненадання коштів за договором, з точки зору суду другої інстанції, спростовуються зазначеними вище доказами, зокрема, довідкою ( а.с. 6 ), випискою по особовому рахунку ( а.с. 103-107 ), згідно якої ним проводились фінансові операції за правочином з 03 квітня по 06 вересня 2014 року.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" задовольнити. Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 грудня 2015 року за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості скасувати і ухвалити по справі нове рішення про задоволення позову.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 533,60 грн. та судовий збір 511,56 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням апеляційного суду.

Головуючий: А.С. Сержанюк

Судді: С.О. Журба

ОСОБА_3