Справа №488/3174/15-ц 26.05.2016 26.05.2016 26.05.2016
Справа 488/3174/15-ц
Провадження № 22ц-/784/1160/16 Головуючий у 1-й інстанції Селіщева Л.І.
Категорія 5 Суддя - доповідач апеляційного суду Мурлигіна О.Я.
У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

головуючого - Мурлигіної О.Я.,

суддів: Козаченка В.І., Царюк Л.М.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С,

за участю:

відповідачки ОСОБА_2,

представника відповідачки ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_4

на рішення

Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2016 року

за позовом

ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відновлення меж земельних ділянок,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року ОСОБА_4 звернувся з вказаним позовом до ОСОБА_2

Обґрунтовуючи позовні вимоги, він зазначав, що рішенням суду будинок АДРЕСА_1 був поділений реально між ним та відповідачкою, його колишньою дружиною у 2007 році. Також було визначено порядок користування земельною ділянкою за цією адресою.

Рішення суду не було виконане, а відповідачка за 6000 грн. передала йому в користування частину подвір'я для будівництва господарських будівель, яке за рішенням суду відходило їй. Вони узгодили межі ділянок, які відображені на схематичних планах Жовтневого виробничого відділу Миколаївської регіональної філії ДП «Центр ДЗК», під час складання земельно-кадастрової документації. Він побудував паркан та ворота на визначеній між ними межі та користувався земельною ділянкою біля п'яти років. Однак у травні 2015 року відповідачка незаконно знесла його споруди та побудувала свій паркан висотою 2 м і довжиною 10,79 м біля його будинку, порушуючи встановлену між ними суміжну межу.

Посилаючись на викладене, позивач просить відновити межу між земельними ділянками згідно даних земельно-кадастрової документації.

Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, про задоволення позову. На думку заявника, суд безпідставно не взяв до уваги його доводів на обґрунтування позовних вимог та доказів у справі про встановлення суміжної межі у 2013 році.

Відповідачка та її представник, заперечуючи проти задоволення апеляційної скарги, просять залишити рішення суду без змін.

З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, дослідивши матеріали цивільної справи № 2-246/2007 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ будинку та визначення порядку користування земельною ділянкою колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що між сторонами порядок користування земельними ділянками, визначений за рішенням суду не змінено у встановленому порядку. У зв'язку з чим, вістуні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія судів погоджується з висновками суду по суті спору.

Так, з матеріалів справи вбачається, що сторони є колишнім подружжям. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 30 січня 2006 року за ними визнано право по ? частини будинку по АДРЕСА_1. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 2 лютого 2007 року проведено реальний поділ будинку та визначено порядок користування земельною ділянкою, відведеною для будівництва та обслуговування будинку за першим варіантом експертизи, яка проводилася під час розгляду справи. Позивачці виділено у користування земельну ділянку загальною площею - 314,64 кв.м, а відповідачу - 206,36 кв.м.

На підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міськради № 2685 від 20 грудня 2007 року належній відповідачці частини будинку надана адреса АДРЕСА_2, після чого їй було видано свідоцтво про право власності на житловий будинок від 3 жовтня 2008 року.

До 2013 року сторони не виготовляли земельну кадастрову документацію та користувалися земельними ділянками за порядком, визначеним рішенням суду та не були приватизовані.

14 березня 2013 року, позивач зареєстрував своє право власності на будинок в Державному реєстрі прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 14).

Після цього сторони почали процес виготовлення документів для реєстрації кожним з них земельних ділянок в державному земельному кадастрі.

6 вересня 2013 року позивач звернувся до ДП «Центр державного кадастру» із заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки за адресами: АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 (а.с. 26).

Технічна документація була розроблена за вимірами, проведеними вказаним підприємством. За цими документами визначені зовнішні межі загальної земельної ділянки, площа якої ( з врахуванням площі ділянки по АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2) складала 506 кв.м. (а.с. 49). Під час виготовлення технічної документації, а саме 4 вересня 2013 року сторонами разом з представниками вказаного підприємства складено акт винесення в натурі (на місцевість) зовнішніх меж земельної ділянки за адресою АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 площею 0,0506 га, яка надана, як зазначено в документах в спільне часткове користування.

Отже, при виготовленні технічної документації суміжна земельна ділянка між двома користувачами не виносилася в натуру.

Про вказане свідчать данні Державного земельного кадастру про земельну ділянку, внесені на підставі заяви ОСОБА_4 від 20 вересня 2013 року. В державному земельному кадастрі зареєстровані відомості про земельну ділянку загальним розміром 0,0506 га. Їй привласнено один кадастровий номер, а місце розташування земельної ділянки зазначено АДРЕСА_1 і АДРЕСА_2 (а.с. 6).

Після проведеної реєстрації, позивач побудував ворота та паркан частково на території, що за рішенням суду передавалася в користування відповідачці, з чим вона не погоджувалася.

У серпні 2015 року відповідачка звернулася до ФОП ОСОБА_5 про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі для будівництва, однак для обслуговування лише її частини будинку по АДРЕСА_2 (а.с. 103 - 137).

Комісією Миколаївської міської ради з розгляду земельних спорів від 26 травня 2015 року погоджено оформлення правових документів на земельну ділянку орієнтовною площею 314,64 кв.м без згоди суміжного землекористувача по АДРЕСА_1 відповідно до рішення суду.

Технічна документація була виготовлена та данні про земельну ділянку, якою користується позивачка внесені до державного земельного кадастру (а.с. 98). Їй 17 серпня 2015 року передані на зберігання межові знаки (а.с. 122).

З наведеного виходить, що площа земельної ділянки, якою користується позивачка менше на 2,64 кв.м, ніж визначено судом та складає 0,0312 га. Однак, зменшення земельної ділянки відбулося не за рахунок суміжного користування сторонами. Суміжна межа визначена за техдокументацією з врахуванням згаданого рішення суду.

Таким чином, докази у справі свідчать про те, що між земельними ділянками, якими користуються сторони, фактично встановлена суміжна межа за рішенням суду. Одночасно вістуні судові рішення та рішення органів місцевого самоврядування про зміну порядку користування земельної ділянки, яка відводилася раніше для всього будинку. Відсутні також належні правові угоди між сторонам з цього приводу.

Позивач, як виходить з його позовних вимог, просить відновити межу, за технічною документацією, виготовленою за його заявою у 2013 році. Між тим, передбачених законом підстав для задоволення такого позову немає.

У зв'язку з чим, суд обґрунтовано відмовив в задоволенні позову.

Доводи в апеляційній скарзі про наявність належної угоди щодо зміни порядку користування земельною ділянкою не доведені достовірними та допустимими доказами.

Є правильними висновки суду про те, що лише власникові майна належить право здійснювати угоди щодо розпорядження цим майном, а будь-які угоди між сторонами щодо платної передачі частини земельних ділянок, що не перебувають у їх власності, суперечать вимогам діючого законодавства.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду.

Керуючись ст.ст. 303, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, а рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 28 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.Я. Мурлигіна

Судді: В.І. Козченко

Л.М. Царюк