Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 331/470/15 Головуючий у 1-й інстанції Степаненко Ю.А.
Провадження № 22-ц/778/2080/16 Суддя-доповідач: Кухар С.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року місто Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого, суддіКухаря С.В.
Осоцького І.І.
Панкеєва О.В.
секретарБурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5, ОСОБА_6 на рішення Василівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_5, ОСОБА_6, про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом: ОСОБА_5 до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», третя особа: ОСОБА_6, про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

В лютому 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулось до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ«УкрСиббанк», та ОСОБА_5 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 від 23.08.2007 року, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачці кредит (грошові кошти) у сумі 32000,00 швейцарських франків, а відповідачка зобов'язалася щомісяця повертати наданий кредит у обсязі та в терміни, що встановлені Графіком погашення (додаток №1 до договору) та повернути кредит у повному обсязі не пізніше 22.08.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, (п. 1.1, 1.2. кредитного договору).

В подальшому, Додатковими угодами №1 від 20.02.2009 року та №2 від 17.08.2010 року, до Кредитного договору були внесені зміни щодо Графіку погашення кредиту. Також, сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме: №1.

За користування кредитними коштами відповідачка зобов'язалася сплатити проценти у розмірі 8,99 % річних кожного місяця. Проценти нараховуються на суму кредитних коштів, фактично наданих банком позичальнику, за період з моменту фактичного надання коштів до повернення останнім коштів у власність банку, та сплачуються в порядку, передбаченому п.1.3 Кредитного договору.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, відповідачка сплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня.

В забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника, прийнята порука ОСОБА_6, згідно Договору поруки №№0/П від 23.08.2007 року.

Всупереч умов Кредитного договору, відповідачка ОСОБА_5 не здійснює своєчасних платежів у повному обсязі для погашення суми заборгованості по кредиту та процентах протягом тривалого часу, чим суттєво порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Позивач направив відповідачам вимоги від 01.12.2014 року про необхідність усунення порушень кредитного договору. Відповідачі вимоги не виконали.

Станом на 29.01.2015 року заборгованість за Кредитним договором №0 від 23.08.2007 року складає по кредиту та процентах - 18 284,30 шв. франків, що станом на 29.01.2015 року за курсом НБУ 17.642079 грн. за 1 шв. франк еквівалентно - 322 573,07 грн. та по пені - 6254, 66 грн., з яких:

-16 983,72 шв. франків, що еквівалентно - 299628,13 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі, 2654,62 шв.франків - прострочена заборгованість за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року;

-1300,58 шв.франків, що еквівалентно - 22944,94 грн. - заборгованість за процентами, у тому числі, 1151,26 шв.франків - прострочена заборгованість за строк з 11.03.2014 року по 31.12.2014 року;

-4272.93 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року;

-1981,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року.

Банк просив суд стягнути зазначену заборгованість солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6, а також, стягнути з них судові витрати у розмірі 3288 грн. 28 коп. у рівних частках, з кожного по 1644 грн. 14 коп..

В серпні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з вказаним зустрічним позовом, посилаючись на те, що 23.08.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк», та нею було укладено Кредитний договір №0 на суму 32 000 швейцарських франків. В порушення умов договору, їй було видано гривневий кредит в сумі 133 721,86 грн. через касу банку.

В подальшому курс швейцарського франка до гривні збільшився більше ніж в п'ять разів, що збільшило її платіж по кредиту, про що її при укладанні договору не попередили, та чого вона передбачити не могла.

До матеріалів первісного позову ПАТ «Укрсиббанк» не долучив доказів видачі їй грошових коштів в шв. франках, оскільки вказаного доказу в банку немає.

Враховуючи той факт, що за кредитним договором, умовами якого було передбачено надання кредитних коштів саме в шв. франках, банком було видано кошти в гривні, такий кредитний договір є недійсним, оскільки, волевиявлення сторін правочину на момент його укладання не відповідало його внутрішній волі, що є порушенням ч. 3 ст. 203 ЦК України.

Крім того, відсутність доказів видачі кредиту згідно п. 1.1., 1.5 Кредитного договору свідчить про неправомірність дій банку щодо нарахування відсотків по кредиту, які нараховуються згідно п. 1.3.1. лише з дати видачі кредиту. Але, згідно матеріалів справи, видача кредиту згідно умов договору, не відбулася.

Також, ОСОБА_5 вважає, що Кредитний договір, який є предметом даного спору, не відповідає Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки, в графіку погашення кредиту відсутня інформація щодо: погашення тіла кредиту; погашення відсотків; інформація щодо відсоткової ставки по кредиту; інформація щодо сукупної вартості кредиту; інформація щодо супутніх платежів по кредиту.

Крім того, цей кредитний договір не відповідає Правилам надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженим Правлінням Національного банку України постановою від 10.05.2007 р. №168.

ОСОБА_5 просила суд:

-встановити факт видачі коштів за кредитним договором №0 від 23.08.2007 p., укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», та ОСОБА_8 - в розмірі 133 721,86 грн.;

-визнати безпідставними дії ПАТ «Укрсиббанк» щодо нарахування відсотків за кредитним договором №0 від 23.08.2007 p., укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», та ОСОБА_8, згідно п. 1.3.1. Кредитного договору, у зв'язку з відсутністю факту видачі кредиту в швейцарських франках;

-визнати додаток №1 (Графік погашення кредиту) до Кредитного договору 0 від 23.08.2007 p., укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», та ОСОБА_8, таким, що суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», п. 1.3., 3.2, 3.3, 3.5 Постанови НБУ від 10.05.2007 р. №168 про затвердження «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту»;

-визнати недійсним Кредитний договір №0 від 23.08.2007 p., укладений між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», та ОСОБА_8.

Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року позов задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, та ОСОБА_6, на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №0, укладеним 23.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_5, у розмірі по кредиту та процентах - 18 284,30 шв. франків, що станом на 29.01.2015 року за курсом НБУ 17.642079 грн. за 1 шв.франк еквівалентно - 322 573,07 грн.; по пені - 6254, 66 грн., з яких:

-16 983,72 шв. франків, що еквівалентно - 299628,13 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі, 2654,62 шв.франків - прострочена заборгованість за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року,

-1300,58 шв.франків, що еквівалентно - 22944,94 грн. - заборгованість за процентами, у тому числі, 1151,26 шв.франків - прострочена заборгованість за строк з 11.03.2014 року по 31.12.2014 року,

-4272.93 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року,

-1981,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року, а також судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 3288 грн. 28 коп.

В іншій частині позову відмовлено. В задоволенні зустрічного позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_5, ОСОБА_6, подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду скасувати, ухвалити нове яким відмовити у задоволенні позову. Зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом встановлено, що 23.08.2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», та ОСОБА_5 було укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, копія якого є у справі, відповідно до умов якого, позивач надав відповідачці кредитні кошти в сумі 32000 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 133 721,86 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору, а відповідачка зобов'язалася прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному Договорі. При цьому, сторони обумовили, що гривневий еквівалент суми кредиту зазначається в Договорі лише в разі надання банком кредиту в іноземній валюті. Сторони домовилися, що банк надає позичальнику кредит у формі траншу в розмірі суми кредиту. Позичальник, укладаючи цей Договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного Договору, внаслідок чого, може виникнути потреба у доплаті позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції (товару/робіт/послуг), яку останній придбаває за рахунок кредитних коштів банку. (п.1.1 Договору).

Кредит надано ОСОБА_5 - 23.08.2007 року, відповідно до вимог п.1.2.1, 1.5 Договору, в сумі 32000 швейцарських франків на споживчі потреби, що дорівнює еквіваленту 133 721,86 грн., що підтверджується меморіальним ордером, випискою за кредитним договором, який є у справі, (п.1.4). Таким чином банк виконав взяті на себе зобов'язання за Договором щодо видачі кредиту.

Як вірно зазначив суд першої інстанції той факт, що Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», станом на 23.08.2007 року мав повноваження щодо видачі кредитних коштів, у тому числі, у швейцарських франках, підтверджується банківською ліцензією, додатком до дозволу, дозволами паспортом, копії яких є у справі, що відповідає вимогам Закону України «Про банки і банківську діяльність».

Відповідно до умов кредитного договору Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені Графіком погашення кредиту, згідно Додатку №1 до Договору, копія якого є у справі, але не пізніше 22.08.2018 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту (п. 1.2.2 Кредитного договору).

Строк дії даного Договору встановлюється з дати його укладення (дати підписання Договору сторонами) до повного повернення банку всієї суми кредиту за Договором та повного погашення плати за кредит і неустойки, у разі її нарахування (п.7.7).

Додатковими угодами №1 від 20.02.2009 року та №2 від 17.08.2010 року, копії яких є у справі, до Кредитного договору були внесені зміни щодо зазначеного Графіку погашення кредиту. Також, сторони домовилися, що для ідентифікації договору можуть застосовуватися як номер договору, зазначений при його укладенні, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме : № №1.

За користування кредитними коштами ОСОБА_5 зобов'язалася сплатити проценти у розмірі 8,99 % річних (п.1.3.1 Договору). Строк сплати процентів: з 01 по 10 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані банком такі проценти.

Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит, ОСОБА_5 сплачує позивачеві пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченої заборгованості, розрахованої за кожен день прострочення платежу, починаючи з 32 календарного дня, рахуючи з дати порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов'язання за цим Договором.

Відповідно до п. 3.1.3 Договору, у випадку порушення позичальником умов кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового повернення всієї наданої йому суми кредиту та плати за кредит, змінивши, при цьому, терміни повернення кредиту та нарахованих процентів у порядку, визначеному розділом 6 цього договору.

Відповідно до п. 3.4.3 Кредитного договору, позичальник зобов'язаний достроково повернути банку всю суму кредиту та повністю сплатити проценти за кредит у разі застосування банком процедури дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 6 цього поговору.

Відповідно до п. 6.1.2, 6.2 Кредитного договору, банк має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав згідно п. 1.2.2 цього Договору та вимагати від позичальника дострокового повернення всієї суми кредиту та повної сплати плати за кредит, змінивши, при цьому, терміни повернення кредиту та плати за кредит в сторону зменшення.

В разі застосування банком права, передбаченого п.6.1.2 Договору, порядок дострокового повернення всієї суми кредиту та дострокової сплати плати за кредит є наступним: банк повідомляє позичальника про встановлення нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої йому суми кредиту та сплати плати за користування таким кредитом за Договором шляхом направлення відповідної письмової вимог поштою (цінним листом з описом та повідомленням про вручення) за адресою позичальника.; терміни дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 32 календарного дня , рахуючи : банк направив за адресою позичальника повідомлення (вимогу) про порушення зобов'язань позичальника за Договором та про дострокове повернення кредиту і плати за кредит, а позичальник не усунув зазначених банком порушень зобов'язано позичальника за Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку; терміни дострокового повернення кредиту та сплати за кредит вважаються такими, що настали, а кредит і плата за кредит - обов'язковим до повернення і сплати в повному обсязі банку з 41 календарного дня, рахуючи з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку про дострокове повернення кредиту та плати за кредит у випадку неотримання позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) банку внаслідок зміни позичальником адреси (без попереднього про це письмового повідомлення банку) або з

інших підстав протягом 40 календарних днів, рахуючи з дати направлення позичальнику повідомлення (вимоги) банку; не пізніше дати дострокового повернення кредиту та сплати плати за кредит позичальник зобов'язується виконати в повному обсязі й інші власні грошові зобов'язання, передбачені Договором; в разі порушення позичальником нового (дострокового) терміну повернення всієї наданої ним суми кредиту та/або сплати плати за кредит за Договором, вважається, що позичальник користується кредитом понад строк, встановлений цим Договором, при цьому, починаючи з наступного робочого дня, сума такого кредиту вважається простроченою сумою основного боргу, а сума плати за кредит -відповідно, простроченими процентами та/або простроченими комісіями.

Листування між сторонами за цим Договором здійснюється шляхом направлення або надання однією стороною відповідних повідомлень (рекомендованих листів) іншій стороні на її адресу, що визначена як адреса для листування у розділі «Адреси, банківські реквізити та підписи сторін» цього Договору або за іншою адресою, про яку сторона письмово повідомила іншій стороні при зміні адреси. Підтвердженням факту відправлення повідомлення (рекомендованого листа) є поштова квитанція або інший поштовий документ, що підтверджує факт відправки або вручення, або отримання повідомлення. Сторони погодили, що адреса банку для листування, зазначена в цьому Договорі, вважається місцем виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (ст.ст.1046-1053), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши ОСОБА_5 обумовлену суму - 32000,00 шв. франків,що дорівнює еквіваленту 133 721,86 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору, а вона зобов'язання належним чином не виконує.

Станом на 29.01.2015 року заборгованість за Кредитним договором №0 від 23.08.2007 року складає по кредиту та процентах - 18 284,30 шв. франків, що станом на 29.01.2015 року за курсом НБУ 17.642079 грн. за 1 шв. франк еквівалентно - 322 573,07 грн. та по пені - 6254, 66 грн., з яких:

-16 983,72 шв. франків, що еквівалентно - 299628,13 грн. - заборгованість за кредитом, у тому числі, 2654,62 шв.франків - прострочена заборгованість за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року;

-1300,58 шв.франків, що еквівалентно - 22944,94 грн. - заборгованість за процентами, у тому числі, 1151,26 шв.франків - прострочена заборгованість за строк з 11.03.2014 року по 31.12.2014 року;

-4272.93 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року;

-1981,73 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за строк з 12.05.2014 року по 29.01.2015 року.

В забезпечення виконання ОСОБА_5 зобов'язань за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.08.2007 року, було укладено 23.08.2007 року між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_5 Андрієм Володимировичем Договір поруки №№0/П від 23.08.2007 року, останній взяв на себе зобов'язання відповідати по борговим зобов'язанням боржника ОСОБА_5 щодо повернення кредиту в розмірі 32000 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 133 721,86 грн. за курсом НБУ на день укладення Договору у строк до 22.08.2018 року. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу (в т.ч. суми кредиту, регресу), сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною (п.1.1, 1.2, 1.3, 1.4).

17.08.2010 року між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_6 було укладено Додаткову угоду до Договору поруки №0/П від 23.08.2007 року, копія якого є у справі.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як передбачено ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 не оспорювали факт укладення вищезазначених Договорів.

У зв'язку з порушенням ОСОБА_5 умов укладеної Кредитної угоди та Додаткових угод, а ОСОБА_6 не забезпечив належне виконання боржником зазначених угод, позивачем, у передбаченому Кредитним договором (Розділ 6) та Договором поруки (п.5.7) порядку, 02.12.2014 року було направлено відповідачам письмові вимоги, копії яких є у справі, щодо усунення порушень та наслідків не виконання цих вимог. Ці вимоги відповідачі отримали 05.12.2014 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями, поштової квитанцією, копії яких є у справі. Однак, відповідачі ці вимоги не виконали.

З позовом до суду банк звернувся 16.02.2015 року.

Таким чином, встановивши невиконання умов договорів відповідачами суд вірно стягнув розраховану банком та неспростовану відповідачами вказану заборгованість.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Посилання в апеляційній скарзі на наявність підстав визнання кредитної угоди недійсною є безпідставним. Так, суд попередньої інстанції вірно зазначив, що у справі відсутні докази наявності підстав для визнання недійсним Договору про надання споживчого кредиту №0 від 23.08.2007 року, укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», та ОСОБА_8. Під час укладення Договору про надання споживчого кредиту №0, сторонами було досягнуто всіх істотних умов.

Суд вірно вказав, що факт перерахування 23.08.2007 pоку банком на рахунок ОСОБА_8 коштів в сумі 32000 швейцарських франків, що дорівнює еквіваленту 133 721,86 грн., що обумовлено Договором про надання споживчого кредиту №0 від 23.08.2007 року, як зазначалося вище, підтверджується меморіальним ордером, випискою по рахунку, а також заявами відповідачів, копії яких є у справі. Судом також встановлено, що 32000 швейцарських згодом, 27.08.2007 року, на прохання позичальника, було конвертовано в гривневий еквівалент, що підтверджується платіжним дорученням, копія якого є у справі, однак, цей факт не є порушенням банком умов укладеної Кредитної угоди, не суперечить вимогам діючого законодавства України та не є підставою для визнання Договору недійсним або до звільнення боржника від його виконання..

Відповідно до умов договору позичальник, укладаючи цей Договір, усвідомлює можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту при отриманні кредитних коштів та їх використанні за цільовим призначенням згідно умов даного Договору, внаслідок чого, може виникнути потреба у доплаті позичальником за рахунок власних коштів повної вартості продукції (товару/робіт/послуг), яку останній придбаває за рахунок кредитних коштів банку. (п.1.1 Договору). Сторони домовились вважати, що уклавши цей Договір, позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього Договору, підтверджує свої права та обов'язки за цим Договором і погоджується з ними, підтверджує свою здатність виконувати умови цього Договору та, що всі умови даного Договору йому цілком зрозумілі і позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також, що перед укладенням цього Договору отримав від банку інформаційний лист згідно вимог законодавства України, зокрема, Закону України «Про захист прав споживачів» (п.7.12 Договору). Свою згоду з умовами укладених угод ОСОБА_8 підтвердила своїм підписом, тому, її твердження про те, що їй при укладенні кредитної угоди не було відомо про можливість виникнення курсових різниць (коливань) валюти кредиту та про валюту договору, є безпідставними.

Суд також вірно зазначив у рішенні, що Додаток №1 (Графік погашення кредиту) до Кредитного договору №0 від 23.08.2007 pоку, укладеним між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк», та ОСОБА_8, не суперечить Закону України «Про захист прав споживачів», п. 1.3., п.3.2, п.3.3, п.3.5 «Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», затверджених Постановою НБУ від 10.05.2007 року №168.

Посилання у скарзі на припинення договору поруки є теж безпідставним.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Колегія суддів вважає, що сторонами шляхом укладення Додаткової угодами №1 від 20.02.2009 року до Кредитного договору якою були внесені зміни щодо Графіку погашення кредиту шляхом звільнення позичальника від обов'язку сплачувати заборгованість за тілом кредиту з 10.03.2009 року по 10.03.2010 року не збільшувався обсяг відповідальності, як невірно вважають особи, що подали скаргу.

Цією угодою, не змінювався ні обсяг наданого кредиту ні кінцевий термін його погашення. Окрім того, додатковою угодою №1 до Договору поруки від 17.08.2010 року поручитель ОСОБА_6 надав письмову згоду на вказану зміну графіку погашення кредиту, тобто письмово погодився з вказаними діями сторін щодо зміни графіку погашення кредиту.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права, які являються обов'язковою підставою для скасування судового рішення.

Отже висновки суду першої інстанції відповідають матеріалам справи, рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, та підстав для його скасування колегія судів не вбачає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315, 317 колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5, ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Василівського районного суду Запорізької області від 01 лютого 2016 року у цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: