Дата документу 31.05.2016
ЄУ № 420/43/16-ц
Провадження №2/420/276/16
31 травня 2016 року смт. Новопсков
Новопсковський районний суд Луганської області в складі:
головуючого судді Заботіна В.В.,
за участю секретаря Котової О.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Новопсков цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою,
В судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі, згоден на ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином через оголошення в газеті «Урядовий курєр», заяв про розгляд справи без його участі до суду не надійшло.
Дослідивши матеріали справи і надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК України) приходить до наступного.
Відповідно до положень статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів та інших правочинів (ч.2 ст. 509 ЦК).
Статтею 1046 Цивільного кодексу України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За приписами статті 1047 ЦК України договір позики укладаєтьсяу письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
Відповідно до договору позики від 17 квітня 2013 року Позикодавець ОСОБА_1 передає, а Позичальник ОСОБА_2 приймає у власність гроші в сумі 101340 грн., а Позичальник зобовязується повернути таку ж суму грошей в строк до 20 квітня 2013 року (а.с. 8, 32).
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Позивачем надано суду оригінал письмової розписки позичальника від 17 квітня 2013 року.
Зі змісту представленої письмової розписки вбачається, що в ній зазначені: сторони зобов'язання (позикодавець та позичальник), грошова сума, яка передана та отримана у власність саме за договором позики, мета отримання грошових коштів - саме у борг та зобов'язання їх повернути в конкретний строк і в установленому порядку. У наявності у тексті розпискиє особистий підпис позичальника ОСОБА_2
Надання позивачем суду оригіналу боргової розписки свідчить про існування між позикодавцем та позичальником боргових зобов'язань.
Стаття 204 ЦК України передбачає презумпцію правомірності правочину, якщо його недійсність прямо не встановлена законом, або якщо він не визнаний судом недійсним.
Згідно із положеннями частини 2 статті 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
У відповідності до норм чинного цивільного законодавства договір позики відноситься до реальних договорів, тому передача грошей або речей є не тільки виконання договору, але й його укладення.
Зважаючи на наведене, проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені в порядку статті 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було досягнуто згоди стосовно всіх істотних умов договору позики, й письмова розписка відповідача свідчить про його укладення 17.04.2013 р. відповідно до вимог чинного цивільного законодавства. Оригінал зазначеної розписки знаходиться у позивача ОСОБА_1 і є документом, який підтверджує передання грошей позикодавцем позичальнику з укладенням між ними договору позики, тому суд визнає її належним доказом по справі. За умовами даної угоди ОСОБА_2 одержав в борг від позивача грошові кошти у розмірі 101340 грн.
На момент винесення рішення відповідачем не здійснено жодних платежів за вищевказаним договором позики.
Згідно ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів.
Заборгованість відповідача відповідно до ст. 625 ЦК України з урахуванням 3 % річних від простроченої заборгованості розраховано за формулою: 101340 грн (сума боргу) х кількість днів прострочення повернення грошей х 3 відсотка річних/365/100, що складає 8187 грн.72 коп.
Враховуючи вищевикладене, оцінюючи всі зібрані у справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
До стягнення з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу за договором позики від 17 квітня 2013 року у розмірі 101340 грн., 3 % річних від простроченої заборгованості в розмірі 8187,72 грн.
Згідно зі ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
З огляду на зазначене, до стягнення з відповідача в силу вимог ст. 88 ЦПК України підлягають судові витрати по оплаті судового збору в сумі 1095,27 грн., пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, оскільки зазначені судові витрати понесені позивачем, що підтверджено документально.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 174, 212, 213-215, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст. 610, 625, 629, Цивільного кодексу України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за борговою розпискою - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором позики від 17.04.2013 р. у розмірі 109527,72 грн. (сто девять тисяч пятсот двадцять сім гривень 72 копійки), з яких: 101340 грн. (сто одна тисяча триста сорок гривень) основного боргу; 8187,72 (вісім тисяч сто вісімдесят сім гривень 72 копійки) 3 % річних.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1095,27 грн.
В решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.
Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області протягом десяти днів з моменту його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: