Справа № 739/907/16-ц
Провадження № 2/739/224/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"06" червня 2016 р. м. Новгород-Сіверський

Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Чепурка В.В.,

за участі:

секретаря - Худорби Р.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивачка), діючи через свого представника ОСОБА_2, звернулася до суду з позовом до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай), яке було успадковане нею після її матері ОСОБА_3.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла її матір ОСОБА_3 Вона належним чином прийняв спадщину останньої. Ще за життя матір набула право на земельну частку (пай), у зв'язку з чим після смерті матері на ім'я останньої було видано державний акт на право власності на земельну ділянку. Оскільки вказаний державний акт був виданий після смерті матері, то він рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року визнаний недійсним. Враховуючи набуття матір'ю за життя права на земельну частку (пай), яке в подальшому було нею успадковане та визнання недісним державного акту на право власності на землю, виданого на ім'я матері, а також зважаючи на відсутність на даний час документів, які б підтверджували право матері на земельну частку (пай), вона позбавлена можливості належним чином оформити прийняту спадщину і змушена звернутися за захистом свого права до суду.

У судове засідання позивачка та її представник не з'явилися, при цьому представник позивачки подав заяву про те, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглянути справу без його участі.

Представник відповідача - Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області у судове засідання не з'явився, при цьому подав заяву про розгляд справи без його участі та про визнання позову.

У зв'язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи і наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_3 (а.с. 6). Позивач є донькою ОСОБА_3, що підтверджується її свідоцтвом про народження та свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с. 7).

02 грудня 1996 року, тобто ще за життя ОСОБА_3, остання отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, що підтверджується довідкою відділу Держгеокадастру у Новгород-Сіверському районі Чернігівської області від 17 травня 2016 року (а.с. 10). Даним сертифікатом було посвідчено право ОСОБА_3 на земельну частку (пай) розміром 5,08 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель КСП «Іскра», розташованих на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області.

08 лютого 2006 року, після смерті ОСОБА_3, на ім'я останньої, в порушення вимог статті 9 Цивільного кодексу УРСР (далі - ЦК УРСР) Новгород-Сіверською районного державною адміністрацією Чернігівської області було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2. Вказаний державний акт рішенням Новгород-Сіверського районного суду Чернігівської області від 23 березня 2016 року, яке набрало законної сили 05 квітня 2016 року, визнано недійсним (а.с.9).

Відповідно до пункту 17 розділу Х Земельного кодексу України ( в редакції, чинній на час виникнення правовідносин) сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної ділянки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Таким чином, з моменту видачі державного акту на ім'я ОСОБА_3, сертифікат серії НОМЕР_1 від 02 грудня 1996 року, який посвідчував право останньої на земельну частку (пай), що входить до складу спадкового майна, є недійсним.

Після смерті ОСОБА_3 спадщина останньої, відповідно до вимог статті 549 ЦК УРСР, належним чином була прийнята її донькою, тобто позивачкою, яка проживала разом з ОСОБА_3 та фактично вступила в управління її спадковим майном (а.с. 8). При цьому інші спадкоємці ОСОБА_3 за законом її спадщину не прийняли. Отже, до позивачки перейшли всі права та обов'язки її матері ОСОБА_3, що належали останній на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, зокрема й право на земельну частку (пай).

Відповідно до статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) (чинної на час виникнення спірних правовідносин) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який посвідчує його право власності.

Згідно пункту 6 частини першої статті 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05 червня 2003 року №899-ІV, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Частиною другою статті 2 вказаного Закону передбачено, що одним із документів, які посвідчують право на земельну частку (пай) є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Оскільки судом встановлено, що позивачка набула у порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 5,08 умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Іскра», розташованих на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, яка належала ОСОБА_3, однак це право не визнається у зв'язку з недійсністю документа, яким воно посвідчувалося, суд вважає за необхідне захистити дане право позивачки шляхом його визнання, відповідно позов підлягає задоволенню повністю.

На підставі викладеного, керуючись статтями 1, 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», пунктом 17 розділу Х Земельного кодексу України, статтями 9, 549 Цивільного кодексу УРСР, статтею 392 Цивільного кодексу України, статтями 10, 60, 208, 209, 212-215, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новгород-Сіверської районної державної адміністрації Чернігівської області про визнання права на земельну частку (пай) - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) розміром 5,08 (п'ять цілих вісім сотих) умовних кадастрових гектарів із земель колишнього КСП «Іскра», розташованих на території Орлівської сільської ради Новгород-Сіверського району Чернігівської області, що належала ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Новгород-Сіверський районний суд Чернігівської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя В.В. Чепурко