Провадження № 2/761/7564/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

23 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Осаулова А.А.,

при секретарі Вольда М.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення витрат на поховання, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2016 року ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач), в якому просила стягнути з останньої на свою користь ? частину витрат на поховання ОСОБА_3 у розмірі 6 534,53 грн. та сплачені судові витрати.

Позовні вимоги обґрунтувала тим, що з 2005 року вона перебувала у цивільному шлюбі з ОСОБА_3, вели спільне господарство та мешкали однією родиною у будинку АДРЕСА_1, що підтверджується рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 26.12.2014 року.

Після смерті ОСОБА_3, позивачка організувала поховання, оплатила проведення ритуальних послуг, організацію поминальних обідів на девятий та сороковий день після похорон. Вартість витрат на поховання складала 9 378,30 грн.

11 січня 2005 року ОСОБА_3 було складно заповіт, відповідно до якого померлий заповідав усе нерухоме та рухоме майно родичці ОСОБА_2, але жодним чином в витратах на поховання остання участі не приймала. Оскільки в добровільному порядку вирішити спір щодо компенсування ? частини витрат понесених позивачкою при похованні ОСОБА_3 не досягнуто, ОСОБА_1 звернулась з цим позовом до суду.

Позивачка у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про місце, день та час судового розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку. Судова повістка, надіслана на її адресу, зазначену у позові, повернулася без вручення, із відміткою поштового відділення про закінчення терміну зберігання.

Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його невизнання та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, примусове виконання обов'язку в натурі, визнання незаконними дії чи бездіяльності органу місцевого самоврядування.

Перевіряючи обставин у справі, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3, про що 06 листопада 2013 зроблено відповідний актовий запис №1685та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с. 6).

Факт проживання однією сім'єю ОСОБА_1 та ОСОБА_3 підтверджується рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 26 грудня 2014 року, (а.с 7-8) що набуло законної сили 17.03.2015р.

Як встановленому у судовому засіданні витрати з організації поховання понесла позивачка у загальній сумі 8 149,07 грн., а саме: 6990,77 грн., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №00955 від 03.11.2013р.; 1 158,30 грн., відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера №00956 від 05.11.2013р. (а.с. 11).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина, відповідно до якої відповідачка ОСОБА_2 успадкувала все майно померлого на підставі заповіту від 11.01.2015 року (а.с. 4).

Позивач вважає, що відповідач повинна відшкодувати їй половину розміру понесених нею витрат на поховання ОСОБА_3, оскільки вона жодної участі не брала у похованні спадкодавця хоча і прийняла спадщину від померлого.

Стаття 2 Закону України «Про поховання та похоронну справу» визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати,які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Отже, витрати на проведення поминального обіду, який проводився на девять днів після поховання та витрати пов'язані з проведенням поминального обіду на сорок днів, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають, що є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення витрат на проведення поминальних обідів.

Дана позиція узгоджується із позицією яка викладена в рішенні Вищого спеціалізованого суду України з питань розгляду цивільних та кримінальних справ в справі №6-1200св12 від 13.06.2012 року.

Таким чином, оскільки суд прийшов до висновку про те, що до витрат на поховання можна віднести лише суму в розмірі 8 149,07 грн. тому суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача 4 074,53 грн. (8 149,07 : 2).

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи приписи зазначених норм цивільно-процесуального Закону, з відповідачки ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

На підставі наведеного, ст.ст. 526, 625, 629, 651 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 11, 57- 61, 73, 88, 212-215, 224 ЦПК України,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 ? частину витрат на поховання ОСОБА_3., померлого ІНФОРМАЦІЯ_1. у розмірі 4 074,53 грн., а також судові витрати в розмірі 551,20 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду набирає законної сили в разі закінчення вищезазначених строків або після розгляду справи апеляційним судом, якщо його не скасовано.

Суддя: