Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
Єдиний унікальний №331/4810/16 Головуючий у 1 інстанції: Антоненко М.В.
Провадження №22-ц/778/4350/16 Суддя-доповідач: Кримська О.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого Кримської О.М.,

суддів: Подліянової Г.С.,

Дашковської А.В.

секретаря Мельник З.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку,

В С Т А Н О В И Л А :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що оскільки Державне підприємство «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» (далі ДП «ДПІ «Запоріжцивілпроект»), на якому позивач працювала директором філії, відмовилось виплачувати їй заробітну плату в день звільнення, нею була подана позовна заява до суду та рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2015 року справа № 2/331/770/15 стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 10.01.2014 по 03.03.2015 років у сумі 57 370,65 грн., зарплату з 04 по 05 березня 2015 року у сумі 394,3 грн., вихідну допомогу у розмірі 12 420,45 грн.»

Оскільки виплачувати заборгованість відповідач відмовився, було відкрито виконавче провадження ВП№ 48003361 від 02.07.2015 року, яке станом на день подачі цієї позовної заяви підприємством не виконано.

Згідно рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02.06.2015 року у справі № 2/331/770/15 було визначено, що середньоденна заробітна плата становить 197,15 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2015 року у справі №2/331/1348/15 стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період затримки розрахунку з 06 березня 2015 року по 10 липня 2015 року в сумі 16 560 грн. 60 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 20.10.2015 року у справі №2/331/1929/15 стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період затримки розрахунку з 11 липня 2015 року по 24 вересня 2015 року в сумі 10 448 грн. 95 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 09.12.2015 року у справі №2/331/2181/15 стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за період затримки розрахунку з 25 вересня 2015 року по 17 листопада 2015 року в сумі 7 294 грн. 55 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 19.02.2016 року у справі №2/331/417/2016 стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 компенсацію за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 18 листопада 2015 року по 15 січня 2016 року в сумі 7 886 грн. 00 коп.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 04.05.2016 року у справі №2/331/655/2016 стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 компенсацію за час затримки виплати розрахунку при звільненні за період з 18 січня 2015 року по 18 квітня 2016 року (включно) в розмірі 12 814 грн. 75 коп.

Виходячи із вказаних обставин, позивач вважає, що сума виплати працівнику за час затримки розрахунку становитиме: 197, 15 грн. х 45 = 8 871 грн. 75 копійок. Де, 45 робочих днів визначено з 19 квітня 2016 року по 24 червня 2016 року включно.

Після збільшення розміру позовних вимог, ОСОБА_3 просила суд стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні суму боргу за період з 19.04.2016 р. по 03.08.2016 р. у розмірі 14 194,80 грн..

Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин справи та порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Особи, що беруть участь у справі, повідомлені про місце та час розгляду справи у відповідності до вимог ст.ст. 74, 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (судової повістки) (а.с.112,113,115).

Позивач ОСОБА_3 не з'явилася до апеляційного суду, причини неявки в судове засідання не повідомила. Участь в судовому засіданні суду апеляційної інстанції приймає через свого представника.

З огляду на вищевикладене та у відповідності до ст.ст. 303-1, 305 ЦПК України, судова колегія ухвалила розглядати справу за відсутності позивача, яка не прибула в судове засідання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю - доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

За вимогами статей 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини, вирішив справу відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а за їх відсутності - на підставі закону, що регулює подібні відносини, або керуючись загальними засадами і змістом законодавства України.

Обґрунтованим визнається рішення, у якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказаних вимог судом не дотримано.

Встановлено судом, що ОСОБА_3 працювала директором філії ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» та, яке відмовилася їй виплачувати заробітну плату на час звільнення, в зв'язку з чим нею була подана позовна заява до суду і за рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року у справі №2/331/770/15 стягнуто з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду з 10.01.2014 по 03.03.2015 років у сумі 57 370,65 грн., зарплату з 04 по 05 березня 2015 року у сумі 394,3 грн., вихідну допомогу у розмірі 12 420,45 грн. (а.с.7-9).

Крім того, суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з моменту звільнення по 18.04.2016 року (включно) були стягнути рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2016 року (справа №331/4680/15-ц), від 20.10.2015 року (справа №331/7184/15-ц), від 09.12.2015 року (справа №331/8389/15-ц), від 19.02.2016 року (справа №331/251/16-ц), від 04.05.2016 року (справа №331/2136/16-ц), які набрали законної сили (а.с.11-26).

За положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, рішеннями Жовтневого районного суду м. Запоріжжя встановлено, що ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» не здійснило повного розрахунку зі звільненим працівником - ОСОБА_3.

Відповідно до ч. 1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Положеннями ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» передбачені порядок та умови виплати заробітної плати.

Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

При звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму (ст. 116 КЗпП України).

В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника (ст. 117 КЗпП України).

Суд, відмовляючи у задоволенні позовних вимог виходив з того, що заборгованість по заробітній платі своєчасно не виплачена позивачу не з вини відповідача, оскільки постановами державних виконавців було арештовано майно і грошові кошти позивача.

Проте, Пленумом Верховного Суду України у п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз'яснив, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Тобто право у працівника на отримання такої виплати виникає за наявності складу порушення, який включає два юридичних факти: порушення власником строку розрахунку при звільненні (ст. 116 КЗпП України) та вини роботодавця у затримці розрахунку при його звільненні.

При цьому, вина власника не виключається при відсутності грошей на розрахунковому рахунку, фінансових труднощах підприємства тощо. Вину власника виключає лише непереборна сила, що розуміється як надзвичайна і невідворотна за даних умов подія.

Отже, наявність постанов державного виконавця про арешт майна і грошових коштів не є обставиною, яка підтверджує відсутність вини відповідача у несвоєчасному розрахунку при звільненні.

Згідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівниками підприємств, установ, організацій, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995р. № 100 (з наступними змінами і доповненнями).

За положеннями ст. 27 Закону України «Про оплату праці», п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року (далі - Порядку), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата.

При цьому, згідно з п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 червня 2015 року була визначена середньоденна заробітна плата ОСОБА_3 в розмірі 197 грн. 15 коп. (а.с.7-9).

Кількість днів прострочення визначена позивачем з 19 квітня 2016 року по 03 серпня 2016 року та становить 72 дня.

Відтак стягненню підлягає грошова сума за зазначений період прострочення (197,15 х 72 днів) - 14 194 грн. 80 коп..

Належних та допустимих доказів іншого розміру середньоденної заробітньої плати ОСОБА_3 представником відповідача не надано.

З огляду на викладене, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення вимог ОСОБА_3 та стягнення з ДП «ДПІ «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_4 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.04.2016 року по 03.08.2016 року у розмірі 14 194 грн. 80 коп.

На підставі ч. 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Таким чином з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір, який становить 1 157 грн. 52 коп. (551 грн. 20 коп. - за подання позову, 606 грн. 32 коп. - за подання апеляційної скарги).

Керуючись ст.ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 08 вересня 2016 року у цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

«Позов ОСОБА_3 задовольнити.

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь ОСОБА_3 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19 квітня 2016 року по 03 серпня 2016 року у розмірі 14 194 грн. ( чотирнадцять тисяч сто дев'яносто чотири грн.) 80 коп..

Стягнути з Державного підприємства «Державний проектний інститут «Запоріжцивільпроект» на користь держави судовий збір у розмірі 1 157 грн. 52 коп..»

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: Г.С. Подліянова

А.В. Дашковська