У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 червня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Луспеник Д.Д., розглянувши клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження та касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із указаною заявою, посилаючись на те, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року, що набрало законної сили, задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» та стягнуто з неї заборгованість за кредитним договором від 17 серпня 2008 року у розмірі 4 534 доларів 59 центів США, що еквівалентно 101 620 грн 10 коп та судові витрати. Указувала, що вона неодноразово зверталася до ПАТ КБ «ПриватБанк» з письмовою заявою про реструктуризацію заборгованості по кредитному договору у зв'язку з вкрай тяжким матеріальним становищем, однак їй було відмовлено. На даний час вона є пенсінеркою та одержує пенсію у розмірі 1 012 грн 12 коп, інших доходів немає, знаходиться у важкому матеріальному стані, має незадовільний стан здоров'я, на її утриманні знаходиться донька, яка є інвалідом першої групи та потребує стороннього догляду, у іншої доньки на утриманні є двоє малолітніх дітей.

Ураховуючи викладене та на підставі ст. 373 ЦПК України, ОСОБА_2 просила суд розстрочити виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року шляхом стягнення з неї на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» по 1 тис. грн щомісячно до повного погашення боргу.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12 лютого 2016 року заяву ОСОБА_2 задоволено. Розстрочено виконання рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 28 грудня 2015 року у справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 17 серпня 2008 року до 13 липня 2024 року з щомісячним погашенням заборгованості за кредитним договором на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в розмірі 1 тис. грн.

Ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року, ухвалу суду першої інстанції скасовано. У задоволенні заяви ОСОБА_2 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить оскаржувану ухвалу апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального й процесуального права, ухвалу суду першої інстанції залишити в силі.

Касаційна скарга подана з пропуском строку на касаційне оскарження, встановленого передбаченого ст. 325 ЦПК України. Разом з тим у касаційній скарзі заявником заявлено клопотання про поновлення цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 325 ЦПК України касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду. Частиною 2 ст. 325 ЦПК України передбачено, що у разі пропущення строку, вставленого частиною першої цієї статті, з причин визнаних поважними, суддя касаційної інстанції за заявою особи, яка її подала, може поновити цей строк.

Строк на касаційне оскарження підлягає поновленню, оскільки причини його пропуску є поважними.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Зі змісту оскаржуваного судового рішення й доданих до касаційної скарги матеріалів убачається, що скарга є необґрунтованою і наведені у ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності зазначеного судового рішення.

Скасовуючи ухвалу суду першої інстанції про розстрочку виконання рішення суду та постановляючи нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2, суд апеляційної інтанції на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно застосувавши положення ст. 373 ЦПК України, ст. 36 Закону України «Про виконавче провадження», дійшов до правильного висновку про те, що обставини, наведені ОСОБА_2, не мають характеру особливих або виняткових, та таких що обумовлюють об'єктивні ускладнення при виконанні судового рішення або наявність яких робить його виконання неможливим.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження задовольнити.

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження ухвали апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року.

У відкритті касаційного провадження у справі за заявою ОСОБА_2 про розстрочку виконання рішення суду у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ Д.Д. Луспеник