Єдиний унікальний номер 741/221/16
Провадження № 2-о/741/15/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 09 березня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

заявника та її представника ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про встановлення фактів, що мають юридичне значення,

встановив:

ОСОБА_2 звернулася до суду з цією заявою, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер її батько - ОСОБА_3, після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема, на право на земельну частку (пай). Вона (заявник) є спадкоємцем ОСОБА_3 першої черги за законом. Крім неї спадкоємцем за законом є також ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8. Вона (позивач) стверджувала, що за життя батька здійснювала за ним догляд, а після смерті за власні кошти здійснила поховання, провела всі релігійні обряди, доглядала за будинком померлого, обробляла земельну ділянку, а тому в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину після смерті ОСОБА_3 Нотаріус відмовила їй (позивачу) у видачі свідоцтва про право на спадщину.

ОСОБА_2 просила встановити факт батьківства ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно неї та факт прийняття нею спадщини після смерті батька.

В судовому засіданні заявник та її представник заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. ОСОБА_2 пояснила, що її батьки проживали без реєстрації шлюбу, запис про батька в свідоцтві про народження відсутній. Її батько ОСОБА_3 займався її вихованням та утриманням.

В судове засідання представник Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був завчасно повідомлений, про причини неявки до суду не повідомив, не просив розгляд справи відкласти.

Заінтересовані особи ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, подали до суду заяви, в яких зазначили, що не заперечують проти вимог ОСОБА_2, просили розгляд справи проводити без їх участі.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_9 та ОСОБА_10 дали показання про те, що ОСОБА_3 визнавав себе батьком заявниці, виховував, утримував свою дочку ОСОБА_2. ОСОБА_2 після смерті батька доглядала за будинком та земельною ділянкою.

Суд розглядає справу у відсутності заінтересованих осіб за наявними у справі доказами.

Вислухавши пояснення заявника, її представника, допитавши свідків, вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

З копій свідоцтв про народження та про укладення шлюбу (а.с. 7) вбачається, що ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2, відомості про батька у свідоцтві про народження відсутні.

В судовому засіданні встановлено, що на момент народження ОСОБА_2 її мати ОСОБА_12 та батько ОСОБА_3 (згідно погосподарської книги № 9, особовий рахунок НОМЕР_1) проживали спільно в с. Веселе Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області без реєстрації шлюбу, що підтверджується копією довідки виконкому Рівчак-Степанівської сільської ради № 5 від 10 січня 2008 року (а.с. 9).

З копії свідоцтва про смерть (а.с. 5) вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 травня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» (з послідуючими змінами) встановлено, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених ст.53 КпШС України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядається судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до ч. 2 ст. 55 КпШС України запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або такий запис зовсім відсутній), і можуть бути подані матір'ю, опікуном чи піклувальником дитини або самою дитиною після досягнення повноліття.

Відповідно до ст. 53 КпШС України походження дитини від батьків, які не перебувають у шлюбі між собою, встановлюється шляхом подачі спільної заяви батьком і матір'ю дитини в державні органи запису актів громадянського стану. В разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

В судовому засіданні свідки підтвердили те, що ОСОБА_3 за життя визнавав себе батьком ОСОБА_2.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що померлий ОСОБА_3 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 25 лютого 2016 року (а.с. 23), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

З повідомлення Носівської районної державної нотаріальної контори № 220/01-16 від 25 лютого 2016 року (а.с. 21) вбачається, що спадкова справа після померлого ОСОБА_3 не заводилася.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 на день смерті проживав та був зареєстрований один в АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки виконкому Рівчак-Степанівської сільської ради № 555 від 18 грудня 2015 року (а.с. 8).

З матеріалів справи вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на право на земельну частку (пай), яке належало ОСОБА_3, в зв'язку з відсутністю документів, які б підтверджували факт вступу у фактичне управління та володіння спадковим майном померлої ОСОБА_12, не прийняттям спадщини шляхом подачі у встановлений законом строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, а також в зв'язку із відсутністю відомостей про батька в свідоцтві про її народження, що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 103/02-31 від 15 лютого 2016 року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, що підтверджується показаннями свідків та копією довідки виконкому Рівчак-Степанівської сільської ради № 88 від 13 лютого 2008 року (а.с. 8).

Встановлення даних фактів має для ОСОБА_2 юридичне значення, так як дозволяє їй реалізувати своє право на спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_3

Чинним законодавством не визначено іншого порядку встановлення фактів, які просить встановити заявник.

Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає їх належними і допустимими, та такими, що дають суду підстави для задоволення заявлених заявником вимог.

Керуючись ст.ст. 53, 55 КпШС України, ст. 549 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215, 234, 256, 259 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Встановити факт батьківства ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Встановити факт, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення заявником може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня його проголошення, а заінтересованими особами в той же строк з дня отримання копії рішення.

Суддя О.В.Киреєв