Справа №560/858/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2016 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:
головуючого судді: Оборонової І.В.,
за участю секретаря: Волкодав А.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дубровиця справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житлом,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом та просить визнати відповідача ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 особою, що втратила право користування житловою квартирою №18, яка знаходиться в будинку №24, що розташований по вул. Артеменка в м. Дубровиця Рівненської області.
Крім того, просить суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).
Свої вимоги мотивує тим, що 30 липня 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Подружнє життя з відповідачем не склалося, а тому рішенням Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 квітня 2016 року шлюб між ними був розірваний.
07 квітня 2015 року відповідач ОСОБА_2 подарував їхнім дітям квартиру, які є власниками квартири №18, яка знаходиться в будинку №24, що розташований по вул. Артеменка в м. Дубровиця Рівненської області, а тому, дітям на праві приватної спільної часткової власності належить по ? її частини. У вищевказаній квартирі відповідач не проживає з жовтня місяця 2014 року. Він добровільно виселився з неї, не бере ніякої участі в її утриманні та не сплачує комунальні послуги. Протягом півтора року відповідач є зареєстрованим у даній квартирі. Проте, перебування відповідача зареєстрованим у даній квартирі створює їй та дітям перешкоди у повній мірі користуватися нею, у зв'язку з цим, вона була змушена звернутися до суду.
До початку розгляду справи від позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, позов просить задоволити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання повторно не з'явився. Хоча про розгляд справи був повідомлений своєчасно та належним чином (а.с.25, 29, 31), причини неявки суду не повідомив.
Відповідно до статті 224 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до частини 4 статті 169 Цивільного процесуального кодексу України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Оскільки від Відповідача до суду не надійшло жодних заперечень проти позову, тому суд, дослідивши докази його належного повідомлення про дату та час розгляду справи, дійшов висновку про можливість розгляду справи за його відсутності та постановлення заочного рішення у справі.
Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.
Згідно договору дарування квартири від 07 квітня 2015 року вбачається, що ОСОБА_2, подарував ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 по ? частині квартири АДРЕСА_1 (а.с.12).
Згідно копії рішення Дубровицького районного суду Рівненської області від 11 квітня 2016 року, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, який зареєстрований 30 липня 2002 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубровицького районного управління юстиції у Вівненській області, був розірваний. Вказане рішення суду набрало законної сили 22 квітня 2016 року (а.с.15).
Згідно довідки №1260 від 30 червня 2016 року, виданої КП «Будинкоуправління» вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4 та має наступний склад сімї: чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.16).
Як вбачається із актів обстеження матеріально-побутових умов від 20.05.2015 р. (а.с.17); від 24.02.2016р. (а.с.18); від 22.06.2016 р. (а.с.19) та від 02.08.2016 р. (а.с.20), ОСОБА_1 зареєстрована та проживає за вказаною адресою разом з двома неповнолітніми дітьми: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_6, які згідно договору дарування квартири від 07.04.2015 р. є власниками по 1/2 частині вищевказаної квартири №18. Колишній чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_7, батько вказаних неповнолітніх дітей, зі слів ОСОБА_1 з 15.10.2014 р. і по даний час не проживає у даній квартирі. Діти знаходяться на утриманні мами, з її слів він аліментів не сплачує та не приймає участь у вихованні дітей. Комунальні послуги з утримання квартири сплачує ОСОБА_1 про, що свідчать платіжні квитанції.
Відповідно до статті 72 Житлового кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому засіданні. Згідно вимог статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до частини 1 статті 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Частиною 2 статті 386 Цивільного кодексу України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.
Судом з вищенаведеного встановлено, що з 15 жовтня 2014 року і по даний час відповідач ОСОБА_2 не проживає у ІНФОРМАЦІЯ_8.
Ці обставини відповідно до вимог частини 2 статті 405 Цивільного кодексу України є підставою для задоволення позовних вимог у частині визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житлом.
Крім цього, відповідно до частини 1 статті 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
В статті 391 Цивільного кодексу України визначено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Відповідно до вимог частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право.
Частиною 3 цієї ж статті також передбачено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації.
Згідно частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
На підставі викладеного та керуючись статтею 72 Житлового кодексу України, статтями 10, 15, 60, 88, 212-215, 224-228, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування житловою квартирою №18, яка знаходиться в будинку №24, що розташований по вул. Артеменка в м. Дубровиця Рівненської області.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 понесені витрати з оплати судового збору в розмірі 551,20 грн. (п'ятсот п'ятдесят одна гривня 20 коп.).
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Рівненської області через Дубровицький районний суд з поданням апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: підпис.

З оригіналом згідно.

Суддя Дубровицького

районного суду ОСОБА_5