Справа №443/864/16-ц Провадження №2/443/441/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 червня 2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судд ОСОБА_1 за участю секретаря Рибакової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу,-

встановив:

19.05.2015 року позивачка ОСОБА_2 звернулась до Жидачівського районного суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем ОСОБА_3, мотивуючи позовні вимоги тим, що 19.12.2003 року уклала із ним шлюб від якого у них народилось троє дітей: дочка ОСОБА_4,ІНФОРМАЦІЯ_1, дочка ОСОБА_5,ІНФОРМАЦІЯ_2 та син ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_3, які є малолітніми та проживають разом із нею. Незважаючи на те, відповідач зловживав спиртними напоями, та вчиняв відносно неї фізичне насильство, вона терпіла таку його поведінку, оскільки у них троє дітей. В той же час відповідач 18.11.2015 року, перебуваючи у стані алкогольного сп"яніння за місцем її праці в барі у с.Баківці Жидачівського району Львівської області завдав їй ножових поранень в різні частини тіла, за що його засуджено до позбавлення волі та він відбуває покарання в установі відбуття покарання. За вказаних обставин вона вирішила розірвати шлюб. Також із врахуванням уточнень до позовної заяви, просила суд, після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище ОСОБА_7 та залишити трьох дітей проживати з нею.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримала із підстав, вказаних у позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3, який відбуває покарання у Львівській установі відбуття покарань, будучи допитаним в режимі відеоконферецзв"язку, позовні вимоги визнав.

Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із свідоцтвом про одруження серії І-СГ №167046, яке видано Соколівською сільською радою Жидачівського району Львівської області 19 грудня 2003 року, цього дня одружились ОСОБА_3 та ОСОБА_7, якій після одруженння присвоєно прізвище Романів (а.с.3).

Від подружнього життя у сторін народились: 26.04.2004 року дочка ОСОБА_4, 04.11.2008 року дочка ОСОБА_5 та 13.11.2011 року син ОСОБА_6, що стверджується копіями їхніх свідоцтв про народження (а.с.4,6).

Відповідно ст.24 СК України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому ч.3 та ч.4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування подружжя до збереження шлюбних стосунків чи їх припинення є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Судом на підставі матеріалів справи встановлено, що відносини між сторонами не склалися, внаслідок застосування у листопаді 2015 року відповідачем до позивачки фізичного насильства у виді ножових поранень, відповідач на даний час засуджений вироком Жидачівського районного суду за ч.1 ст.121 КК України до позбавлення волі на строк 5(п"ять) років та відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Тобто сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивачка не має бажання зберегти сім'ю та перебувати у шлюбі надалі через протиправну поведінку відповідача та втрату до нього почуттів.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст.111 СК України, є недоцільним і суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст.112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях поваги, дружби, взаємодопомоги, втрату почуття відповідальності подружжя один перед одним, як того вимагає ст.55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю у позивачки та відповідача відсутнє, що є підставою для розірвання шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч.2 ст.110 СК України, для цього не встановлено.

Оскільки позивачка внаслідок укладення шлюбу набула прізвище Романів, тому вона відповідно до ст.113 СК України відновити дошлюбне прізвище, про що вона просила в уточненях до позовної заяви.

Керуючись ст.ст.5,6,10,82,88,107,208,215 ЦПК України, і на підставі ст.ст.110,112,113 Сімейного кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, який зареєстровано 19 грудня 2003 року у Соколівській сільській раді Жидачівського району Львівської області, актовий запис №4.

Після розірвання шлюбу позивачці ОСОБА_2 відновити дошлюбне прізвище ОСОБА_7.

Малолітніх дітей сторін: дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, дочка ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_7 та син ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_8 - залишити проживати з матір"ю.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя _________________________

06.06.2016