Справа № 463/148/15 Головуючий у 1 інстанції: Лакомська Ж.І.
Провадження № 22-ц/783/1499/16 Доповідач в 2-й інстанції: Мікуш Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого - Мікуш Ю.Р.,

суддів - Ніткевича А.В., Приколоти Т.І.

секретар Юзефович Ю.І.

З участю: представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ФОП ОСОБА_4 - ОСОБА_2 на рішення Личаківського районного суду м. Львова від 25 листопада 2015 року у справі за позовом Фізичної особи підприємця ОСОБА_4 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус», ОСОБА_3, Товариства з обмеженою відповідальністю «Валром Україна» про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних втрат,-

в с т а н о в и л а :

Оскаржуваним рішенням Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2015 року в задоволенні позову відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржив представник позивача ОСОБА_2

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення незаконним, необгрунтованим та таким, що не відповідає встановленим обставинам справи. Відмовляючи в задоволенні позову, суд посилався на те, що в матеріалах справи відсутні протокол та постанова про адміністративне правопорушення, а тому суд не може належним чином перевірити наявність вини застрахованої особи у вчиненні ДТП, однак такий висновок суду є помилковим оскільки в судовому засіданні суд оглядав дані документи, але з якихось причин такі не були долучені до матеріалів справи. На думку апелянта, між ФОП ОСОБА_5 та ОСОБА_3 був оформлений договір підряду ремонту автомобіля марки « Daewoo Lanos» на суму 2905,00 грн., а відтак суд не врахував, що позов підлягав до задоволення у відповідності до вимог ст.ст.837,854,865,866ЦК України. З пояснень ОСОБА_3 вбачається, що на час керування автомобілем він перебував у трудових відносинах з ТзОВ «Валром Україна», а тому у відповідності до роз»яснень наданих у постанові Пленуму ВССУ від 01.03.2013 року, він є особою яка має право вимагати відшкодування шкоди завданої майну. Саме тому з ним був укладений договір підряду на ремонт пошкодженого автомобіля. Суд не заперечив, а відповідно можна вважати встановленим той факт, що під час проведення ремонту автомобіля ОСОБА_3 зазначив, що оплату за ремонт автомобіля буде проведено страховою організацією, оскільки він має поліс обов»язкового страхування цивільно- правової відповідальності володільців наземних транспортних засобів, чого не заперечив аварійний комісар пояснення якого долучені до матеріалів справи, однак опалата за ремонт автомобіля так і не була проведена, чим порушені майнові права ФОП ОСОБА_5, який відступив право вимоги позивачу у справі. Суд не застосував до даних правовідносин вимоги ЗУ «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким передбачено, що таке страхування здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров»ю та /або майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників, а також вимоги ст.1166 ЦК України. Враховуючи те, що страхове відшкодування є зобов»язанням, відтак до нього слід застосувати вимоги ст.625 ЦК України, якою передбачена сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних. Стверджує, що позовні вимоги базуються на нормах цивільного та господарського права, а тому підлягали до задоволення в повному обсязі. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши пояснення представника позивача на підтримання доводів апеляційної скарги, заперечення з приводу апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3, вивчивши матеріали цивільної справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 11 березня 2013 року у м.Львові на вулиці Зелена 299 відбулася ДТП, а саме, водій автомобіля НОМЕР_1 ОСОБА_7, цивільна відповідальність якого була застрахована Товариством з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» згідно полісу АЕ/1311596, порушив Правила дорожнього руху України, здійснив зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3

Водій ОСОБА_3 який є відповідачем по справі, перебуваючи у трудових відносинах з ТзОВ «Валром Україна», будучи водієм пошкодженого внаслідок страхового випадку автомобіля DAEWOO LANOS» відповідно до приймально-передавального акту від імені ТзОВ «Валром Україна», яке є замовником передав пошкоджений в ДТП автомобіль для ремонту ФОП «ОСОБА_5». Замовлення оформлено заказ-нарядом №Д000013755 від 16.04.2013р., де визначено та погоджено загальну вартість робіт та запчастин в розмірі 2905,00грн. та видано рахунок на оплату №000000096 від 16.04.2013 року на суму 2905,00 грн. (а.с.16-17).

16.04.2013 року ОСОБА_3 отримав відремонтований ФОП «ОСОБА_5» автомобіль, однак оплата за такий ремонт не проведена ні ТзОВ «Валром Україна», ні ТзДВ «СТзДВ «Глобус».

Після настання страхового випадку у відповідності до вимог статті 33 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» про страховий випадок страхувальником письмово повідомлено ТзДВ «СТзДВ «Глобус», яким заведено страхову справу № 968.

30.12.2013 року за договором про відступлення права вимоги укладеного між новим кредитором -позивачем по справі ФОП ОСОБА_4 та ФОП ОСОБА_5 останнім відступлено ОСОБА_4 право вимоги сплати відповідачем боргу в сумі 2905,00грн., яка не виплачена ТзДВ «СТзДВ «Глобус».

Відповідно до положень статті 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Згідно статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач та відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-1323 цс 15 не допускається об»єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом.

Суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд провадиться за правилами іншого судочинства.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач ФОП ОСОБА_4 пред»явив позов до ТзДВ «СТзДВ «Глобус», ОСОБА_3, ТзОВ «Валром Україна» про стягнення страхового відшкодування, пені, 3% річних, інфляційних витрат.

На страховий випадок, який мав місце 11 березня 2013 року поширюється Закон України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Однак, як вбачається із матеріалів справи заявлені позовні вимоги ФОП ОСОБА_4 про стягнення з відповідачів страхового відшкодування в його користь не ґрунтуються на Законі України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», останній немає ніякого відношення до страхового випадку, оскільки не був ні учасником, ні потерпілим, ні страховиком, а відтак суд підставно відмовив у задоволенні позову до ТзДВ «СТзДВ «Глобус», ОСОБА_3 .

Крім цього, між потерпілим ТзОВ «Валром Україна» який є власником ТЗ «DAEWOO LANOS» та ТзДВ СТзДВ «Глобус» не було погоджено виплату страхового відшкодування на рахунок ФОП ОСОБА_5 ні договором, ні обмінним листом чи заявою-погодженням, а відтак у ПП ОСОБА_5 не виникло право на отримання страхового відшкодування, яке би він міг передати для вимоги ФОП ОСОБА_4 право на що в останнього відсутнє.

Позивач ФОП ОСОБА_4, який має право вимоги від ПП ОСОБА_5 за ремонт пошкодженого у ДТП автомобіля «DAEWOO» до ТзОВ «Валром Україна», який був замовником ремонту вправі звернутися про повернення вартості ремонту у відповідності до вимог господарського кодексу України, так як спір виник між двома юридичними особами та не підлягає розгляду по нормах цивільного судочинства. ОСОБА_3, якого позивач зазначає відповідачем по справі, будучи у трудових відносинах із ТзОВ «Валром Україна» не може бути відповідачем по страховому випадку, оскільки перебував у трудових відносинах пошкодженого автомобіля, що належить ТзОВ «Валром Україна», винним у ДТП не визнаний, стороною договору не був, а відтак норми Закону України про страховий випадок на нього не поширюються.

Враховуючи вище зазначене, колегія суддів вважає, що рішення суду в цій частині відповідає вимогам матеріального та процесуального права. На підставі здобутих доказів, суд підставно відмовив позивачу у задоволенні його позову до ОСОБА_3 та ТзДВ «СТзДВ «Глобус».

Керуючись ст.ст.205 ч.1 п.1, 307 ч.1 п.4, 308, 310 ч.1, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_4 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Личаківського районного суду м.Львова від 25 листопада 2015 року в частині позовних вимог ФОП ОСОБА_4 до ТзОВ «Валром Україна» про стягнення боргу, страхового відшкодування, збитків, пені, інфляційних виплат та оплати правової допомоги скасувати.

Провадження по справі в цій частині закрити.

Роз»яснити, що в цій частині спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства.

В решті рішення суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, може бути оскаржена до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Ю.Р.Мікуш

Судді: А.В.Ніткевич

Т.І.Приколота