Справа № 534/572/16-ц
Провадження № 2/534/396/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 травня 2016 року Комсомольський міський суд

Полтавської області

в складі : головуючого судді Окунь Т.В.

при секретарі Гончар С.Т.

з участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Комсомольську цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 /третя особа без самостійних вимог: ОСОБА_4/ про зменшення розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

В березні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягуваних з нього на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 з 1/4 до 1/8 частки заробітку щомісячно. Заявлені вимоги мотивує зміною власного матеріального становища і неможливістю сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі.

До суду позивач та третя особа не зявились, уповноваживши відповідними дорученнями представляти свої інтереси в суді адвоката ОСОБА_1 (а.с. 22-27). В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, обґрунтовуючи заявлені вимоги наявністю у свого довірителя двох утриманців неповнолітніх дітей.

Відповідач позов не визнала з підстав, наведених в письмовому запереченні (а.с. 29-32). Посилаючись на відсутність правових підстав, в задоволенні позову просить відмовити повністю.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши представлені у справі письмові докази, встановив наступне:

Постановою Комсомольського міського суду Полтавської області від 25.04.2003 року ОСОБА_3 зобовязаний до сплати аліментів на користь ОСОБА_3 /ОСОБА_2/ Н.О. на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі ? частки заробітку щомісячно, починаючи з 15.04.2003 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 5).

Три роки потому, рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 27.04.2004 року ОСОБА_3 був зобовязаний також до сплати аліментів на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі ? частки заробітку щомісячно, починаючи з 26.03.2004 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 7).

Обгрунтовуючи позов, ОСОБА_3 зазначив, що вимога про зменшення розміру стягуваних аліментів повязана із неможливістю надавати допомогу у визначеній судом сумі в звязку із зміною матеріального та сімейного стану.

Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них.

Втім, у даному провадженні судом встановлено і не заперечується сторонами, що на даний час позивач проживає однією сімєю з ОСОБА_4, з березня 2004 року сплачує аліменти на утримання двох дітей, і зі слів представника позивача має доход близько 3000 грн. на місяць /відповідна довідка на підтвердження розміру отримуваного доходу позивачем суду не представлена/. Позов обґрунтований позивачем зміною власного матеріального і сімейного стану, посиланням на відсутність роботи у ОСОБА_4 (а.с. 28) та спроможність відповідача утримувати дитину з огляду на розмір отримуваної нею зарплати, яка зі слів самої ОСОБА_2 становить близько 5000 грн. на місяць (довідка про доходи суду не представлена).

Вирішуючи питання щодо обгрунтованості заявлених у справі позовних вимог та наявності правових підстав для їх задоволення, суд виходить з наступного:

Враховуючи положення ст.180 СК України щодо обовязку батьків утримувати своїх неповнолітніх дітей та їх право визначати способи виконання такого обовязку за домовленістю між собою, з огляду на положення ст.182 СК України, яка визначає обставини, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд, здійснюючи судочинство на засадах змагальності сторін, з врахуванням рівності прав сторін щодо їх подання та доведення перед судом їх переконливості, має всі підстави дійти висновку, що позивач, попри наведені ним у поданій позовній заяві мотиви /зокрема розмір отримуваного ним доходу/, який сам по собі не може слугувати доказом зміни його матеріального стану, за умови що з березня 2004 року він фактично утримує двох дітей і до теперішнього часу проживає однією сімєю з ОСОБА_4, /яка в розумінні положень діючого законодавства є цілком працездатною/, що також не є свідченням зміни його сімейного стану, а відтак, доводить ту обставину, що позивач має реальну можливість надавати грошову допомогу на утримання дитини в розмірі, визначеному судовим рішенням, з огляду на що заявлені ним вимоги є такими, що не ґрунтуються на положенні ст.192 СК України і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 180-183, 192 СК України, ст.ст. 213, 215 ЦПК України суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_3 відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через суд першої інстанції. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення..

Суддя: підпис ОСОБА_7

Згідно з оригіналом:

Суддя: Т.В. Окунь