29.11.2016 Справа №469/1319/16-ц
У Х В А Л А

29 листопада 2016 року смт. Березанка

Суддя Березанського районного суду Миколаївської області Тавлуй В. В., розглянувши заяву ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП,

в с т а н о в и в :

29 листопада 2016 року Березанським районним судом Миколаївської області відкрито провадження у цивільній справі №469/1319/16-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП.

До матеріалів позовної заяви представником позивача ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, у якій представник позивача просить суд вжити заходи забезпечення позову, а саме:

- накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1).

Свої вимоги заявник мотивує тим, що позивачем до Березанського районного суду Миколаївської області подано позовну заяву про відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_2 в результаті ДТП, і одним із відповідачів за позовом є ОСОБА_3, якому відповідно до інформаційної довідки №67935848 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1.

Посилаючись на те, що існують обєктивні підстави побоюватися, що відповідач може розпорядитися даною квартирою, та іншим майном, що знаходиться у нього на праві власності та відчужити його на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду, заявник просить суд вжити зазначені у його заяві заходи забезпечення позову.

Ознайомившись з заявою представника позивача ОСОБА_1 суд дійшов до висновку, що у задоволенні заяви слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст.151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Вирішуючи питання щодо вжиття заходів забезпечення позову суд керується положеннями Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Так, П.4 зазначеної вище Постанови ВСУ зокрема передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як вбачається зі змісту заяви представника позивача заявником у заяві не зазначено, та не надано суду жодних доказів, що свідчать про вчинення певних дій, внаслідок яких реально може бути утрудненим чи неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до викладеного, суд вважає, що доводи заявника в обґрунтування заявлених вимог не підтверджуються відповідними доказами, ґрунтуються на припущеннях, і суперечать правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у Постанові від 22.12.2006 р. № 9.

В звязку з цим, у суду відсутні підстави дійти обґрунтованого висновку, що у даній справі існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, і про необхідність застосування вказаного у заяві виду забезпечення позову.

При цьому, суд враховує, що майно, на яке просить накласти арешт заявник, не є предметом позовних вимог, що позов у даній цивільній справі заявлено не до однієї, а до двох осіб про стягнення з них шкоди у солідарному порядку, і також звертає увагу на те, що заявником на надано доказів про вартість майна, на яке він просить накласти арешт, для можливості співставлення його вартості з ціною позову.

Таким чином, суд вважає що у задоволенні вимог представника позивача щодо вжиття заходів забезпечення позову, слід відмовити.

Керуючись п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 р. № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 151-153, ст. 208-210 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, про відшкодування шкоди, завданої в результаті ДТП, відмовити у повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Березанський районний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги в 5-денний строк з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: