Справа № 373/2447/15-ц Головуючий у І інстанції Рева О. І.
Провадження № 22-ц/780/1903/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 26 23.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

23 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» на заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» (далі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 30 серпня 2013 року між публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») та ОСОБА_2 було укладено договірпро надання споживчого кредиту, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 99 985 грн., зі сплатою 15% річних на строк до 30 серпня 2018 року. Банк взяті на себе зобов'язання виконав у повному обсязі, надавши ОСОБА_2 обумовлену договором суму кредиту. 21 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 21/07/2014, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло право грошової вимоги до ОСОБА_2 за договором про надання споживчого кредиту від 30 серпня 2013 року. У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 умов договору про надання споживчого кредиту станом на 31 березня 2015 року уторилась заборгованість у розмірі 129 368 грн. 27 коп., яка складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 99 985 грн., несплачених відсотків у розмірі 13 285 грн. 96 коп. та комісії у розмірі 16 097 грн. 58 коп. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором про надання споживчого кредиту у вказаному вище розмірі

Заочним рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2016 року у задоволенні позову ТОВ «ОТП Факторинг Україна» відмовлено.

В апеляційній скарзі ТОВ «ОТП Факторинг Україна» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити у повному обсязі, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону заочне рішення суду не відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надало доказів отримання відповідачем кредитних коштів за договором та наявності зазначеної позивачем суми боргу.

Однак з такими висновками суду погодитись не можна з таких підстав.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 30 серпня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір про надання споживчого кредиту № , за умовами якого позичальник отримав грошові кошти у розмірі 91 500 грн. на споживчі цілі, 8 235 грн. - на придбання послуг у продавця 1 (ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя») та 250 грн. - на придбання послуг у продавця 2 («СК «Аха Страхування»), зі сплатою 15 % річних, з терміном повернення кредиту до 30 серпня 2018 року (а.с. 5-7).

Відповідно до п.1.2.1 договору про надання споживчого кредиту, банк надає позичальнику кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобов'язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком №1 «Графік платежів», що є його невід'ємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору.

Згідно з п.1.2.2 договору про надання споживчого кредиту, з метою контролю за цільовим використанням кредиту на придбання послуг у продавця 1 (ПАТ «Страхова компанія «Ренесанс Життя») та продавця 2 («СК «Аха Страхування»), банк перераховує відповідні визначені у п.1.1 цього договору частини суми кредиту на користь продавців.

У пункті 1.2.3 договору про надання споживчого кредиту передбачено, що іншу, визначену п.1.1 цього договору частину суми кредиту (на споживчі цілі) банк надає позичальнику шляхом: перерахування частини суми кредиту на рахунок позичальника, відкритий в АТ «ОТП Банк» МФО 300528 або видачі суми кредиту у вигляді готівкових коштів через касу банку.

Відповідно до пункту 1.2.4. договору про надання споживчого кредиту, даний договір є заявою позичальника на отримання кредиту та/або випуск Instant картки на умовах, зазначених у цьому договорі та цим позичальник підтверджує своє волевиявлення щодо отримання кредиту та/або Instant картки.

Зі справи видно, що 30 серпня 2013 року між ОСОБА_2 таПрАТ «СК «Аха Страхування» укладено договір страхування від № 01/02/ (а.с. 10, 176). Того ж дня між ОСОБА_2 таПАТ «СК «Альфа Страхування» укладено договір страхування (а.с. 180).

Зі змісту вказаних договорів страхування видно, що вони укладалися з метою отримання страхового відшкодування в разі настання страхового випадку та наявності заборгованості по кредитному договору № від 30 серпня 2013 року (пункт 3 договорів страхування).

При апеляційному розгляді справи встановлено, що 30 серпня 2013 року АТ «ОТП Банк» виплатило позичальнику через касу Подільського відділення АТ «ОТП Банк» грошові кошти у розмірі 91 500 грн. за кредитним договором № , що підтверджується даними меморіального ордеру № 2 від 30 серпня 2013 року (а.с.173).

Як вбачається з меморіального ордеру № 290094951, 02 вересня 2013 року АТ «ОТП Банк» перерахувало на рахунок ПрАТ «СК «Аха Страхування» грошові кошти у розмірі 89 235 грн., як страховий платіж по договору страхування № 01/02/ від 30 серпня 2013 року (а.с.174).

Згідно меморіального ордеру № 02 вересня 2013 року АТ «ОТП Банк» перерахувало на рахунок ПАТ «СК «Альфа Страхування» грошові кошти у розмірі 250 грн., як страховий платіж по договору страхування від № 90412727.01.444 (а.с. 175).

З наданих позивачем суду першої інстанції виписок по особових рахункам вбачається, що ОСОБА_2 періодично вносив кошти за договором про надання споживчого кредиту № від 30 серпня 2013 року та йому нараховувалися відсотки по кредиту (а.с.52-119).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції, у порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України, вказаних обставин, які мають значення для справи, належним чином не з`ясував, у зв'язку з чим помилково дійшов висновку про те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не надало доказів отримання відповідачем кредитних коштів.

Відповідно до ч.1 ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Статтею 516 ЦК України передбачено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

21 липня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» то ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був укладений договір факторингу № 21/07/14, за умовами якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» приймає право грошової вимоги, що належить ПАТ «ОТП Банк» та стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між ПАТ «ОТП Банк»і боржниками, в розмірі портфеля заборгованості. ТОВ «ОТП Факторинг Україна» передає грошові кошти в розпорядження ПАТ «ОТП Банк» за плату відповідно до умов цього договору. За цим договором фактор одержує право (замість клієнта) вимагати від боржників належного виконання всіх зобов'язань за кредитними договорами (відповідно до п.1.1, п.1.2, 1.3 договору факторингу).

Згідно з витягом з додатка №1 до договору факторингу від 21 липня 2014 року до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги за кредитним договором від 30 серпня 2013 року № , який укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_3 на загальну суму заборгованості у розмірі 129 368 грн. 27 коп. (а.с. 22).

Як вбачається з матеріалів справи, 01 серпня 2014 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на адресу ОСОБА_2 направило досудову вимогу від 24 липня 2014 року про погашення заборгованості за кредитним договором від 30 серпня 2013 року. Вказана досудова вимога були отримана відповідачем 26 серпня 2014 року (а.с.147, 149).

Однак відповідач заборгованість за кредитними договорами добровільно не погасив і згідно з розрахунком позивача станом на 31 березня 2015 року заборгованість становить 129 368 грн. 27 коп., яка складається із: залишку заборгованості за кредитом у розмірі 99 985 грн., несплачених відсотків у розмірі 13 285 грн. 96 коп. та комісії у розмірі 16 097 грн. 58 коп. (а.с. 14).

Вказаний розрахунок заборгованості відповідачем не спростований.

Висновок суду першої інстанції про те, що згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості (а.с.33) у відповідача відсутня заборгованість за кредитним договором, є помилковим, оскільки вказаний розрахунок підтверджує сплату позивачем ТОВ «ОТП Факторинг Україна» грошових коштів ПАТ «ОТП Банк» на виконання умов договору факторингу від 21 липня 2014 року та виникнення у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за кредитним договором від 30 серпня 2013 року.

Отже, враховуючи, що у порушення умов договору відповідач ОСОБА_2 зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим станом на 31 березня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 129 368 грн. 27 коп.,а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за договором у вказаному розмірі.

Суд першої інстанції в порушення вимог ст.ст.212-214 ЦПК України не перевірив наведених вище обставин, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, у зв'язку з чим помилково дійшов висновку про відмову у позові. Тому заочне рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню на підставі ст.309 ЦПК України у зв'язку з неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи, з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір у розмірі 1293 грн. 68 коп., а при подачі апеляційної скарги - 1423 грн. 40 коп. Оскільки колегія суддів ухвалює нове рішення і задовольняє позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна», то понесені ним судові витрати підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» задовольнити.

Заочне рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 19 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № від 30 серпня 2013 року у розмірі 129 368 (сто двадцять дев'ять тисяч триста шістдесят вісім ) грн. 27 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «ОТП Факторинг Україна» судовий збір у розмірі 2 717 грн. 08 коп.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді