Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/6407/14-ц Головуючий у 1-й інст. Слюсарчук Н. Ф.
Категорія 27 Доповідач Борисюк Р. М.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Борисюка Р.М.,

суддів Матюшенка І.В., Широкової Л.В.,

з участю секретаря

судового засідання Мишаковської В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 червня 2015 року,

встановила:

У квітні 2014 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі Банк) звернулось з даним позовом, в якому просило стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 10548 доларів 36 центів США, що за курсом Національного банку України, станом на 14 квітня 2014 року становило 136878 грн. 03 коп., з яких: - заборгованість за простроченим кредитом - 8248 доларів 87 центів США (107046,33 грн. за курсом НБУ); - заборгованість по простроченим процентам - 1929 доларів 47 центів США (25038,91 грн. за курсом НБУ); - пеня за простроченим кредитом - 238 доларів 38 центів США (3093,49 грн. за курсом НБУ); - пеня по простроченим процентам - 131 долар 64 центи США (1708,30 грн. за курсом НБУ) і судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог Банк зазначав, що 12 грудня 2007 року між ним та ОСОБА_2 був укладений договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 15000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13,90 % річних з кінцевим терміном погашення кредиту 12 грудня 2017 року. В забезпечення виконання зобов'язань позичальника 13 грудня 2007 року між Банком і ОСОБА_3 був укладений договір поруки. Позивач виконав взяті на себе зобов'язання в повному обсязі. ОСОБА_2 не здійснювала платежів для погашення суми заборгованості, чим порушила взяті на себе зобов'язання.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 17 червня 2015 року позов задоволено. Ухвалено рішення про стягнення солідарно із відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь Банку заборгованості по кредитному договору в сумі 10548 доларів 36 центів США, що еквівалентно 136 878,03 грн., з них:

●заборгованість за простроченим кредитом 107046,33 грн.;

●заборгованість по простроченим відсоткам за користування кредитом 25038,91 грн.;

●пеня за несвоєчасне погашення заборгованості 3093,49 грн.;

●пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 1708,30 грн.;

Вирішено питання судових витрат.

Не погоджуючись із судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його змінити в частині визначення розміру загальної заборгованості в еквіваленті у національній валюті та прийняти нове рішення про стягнення з відповідачів на користь Банку заборгованість по кредитному договору в сумі 10097 доларів 15 центів США та 2306 грн. 56 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості.

Посилається на те, що судом прийнято рішення про стягнення суми боргу з зазначенням у гривневому еквіваленті, що є порушенням вимог цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом. При вирішенні спору про стягнення боргу, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини - стягнути грошову суму в іноземній валюті. Крім того, на підтвердження вказаного розміру заборгованості Банк надав суду довідку-розрахунок заборгованості станом на 20 січня 2014 року, проте суд в ухваленому рішенні зазначає заборгованість за кредитним договором станом на 14 квітня 2015 року.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах ст. 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення із таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд першої інстанції правильно встановив, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями Розділу 1 зобов'язального права Цивільного кодексу України.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставою виникнення цивільних прав та обов'язків є договір та інші правочини.

Згідно положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Судом першої інстанції встановлено, що 12 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту №0, за умовами якого позичальнику надано споживчий кредит у сумі 15000 доларів США, що еквівалентно за курсом НБУ 75750 грн. зі сплатою 13,9% річних терміном до 12 грудня 2017 року (а.с. 5-10).

12 березня 2009 року додатковою угодою №1 до кредитного договору №0 від 12 грудня 2007 року внесено зміни щодо умов кредитного договору, змінено графік погашення кредиту (а.с. 14).

З метою забезпечення виконання ОСОБА_2 умов кредитного договору між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки №0/п1 від 12 грудня 2007 року (а.с. 19-20), за умовами якого (п.1.1) поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати за борговим зобов'язанням боржника ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору №0 від 12 грудня 2007 року, в повному обсязі цих зобов'язань як існуючих на час укладення договору та тих, що можуть виникнути у майбутньому.

Згідно положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтями 530 та 626 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами, а якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, договором або законом (ч.1 ст. 612 ЦК України).

Згідно положень ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежне виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Стаття 550 ЦК України передбачає, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Проценти на неустойку не нараховуються. Кредитор не має права на неустойку в разі, якщо боржник не відповідає за порушення зобов'язання (стаття 617 цього Кодексу).

Згідно ст. 533 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ст. 554 ЦК України).

Як убачається із матеріалів справи, станом на 14 квітня 2014 року за даним кредитним договором виникла заборгованість, яка визначена судом першої інстанції у розмірі 10548 доларів 36 центів США, що за курсом Національного банку України становить 136 878,03 грн. При цьому, суд помилково вказав у рішенні, що заборгованість станом на 14 квітня 2015 року. Борг по кредиту, як зазначає суд, складається із 107046,33 грн. заборгованості за простроченим кредитом; 25038,91 грн. заборгованості по простроченим відсоткам за користування кредитом; 3093,49 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості та 1708,30 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам.

Відповідно до ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня.

За змістом ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

У статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України зазначено, що операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій Національного банку України. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі генеральної ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п. 2 ст. 5 цього ж Декрету.

Згідно п.2.3. Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій, що затверджене Постановою Правління НБУ № 275 від 17.07.2001 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 21.08.2001 року за № 730/5921) за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями.

Встановлено, що 24 грудня 2001 року Національним банком України Акціонерному комерційному інноваційному банку «Укрсиббанк» згідно банківської ліцензії № 75 від 28 жовтня 1991 року видано Дозвіл № 75-2 на право здійснення валютних операцій (а.с. 101-104).

Ухвалюючи рішення про стягнення солідарно із відповідачів заборгованості по кредиту у гривневому еквіваленті в розмірі 136878,03 грн., суд залишив поза увагою , що валютою, у якій відповідачеві ОСОБА_2 видавався банком кредит на споживчі цілі, є долари США з зазначенням відповідного еквіваленту у національній валюті України. Відтак, нарахування заборгованості за тілом кредиту та заборгованості по процентам за користування кредитом може здійснюватись у валюті видачу кредиту, що не суперечить чинному законодавству, а також відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 16 вересня 2015 року по справі № 6-190цс15.

У позові банк просить стягнути із відповідачів заборгованість за договором про надання споживчого кредиту в сумі 10548 доларів 36 центів США, що за курсом Національного банку України, станом на 14 квітня 2014 року становить 136878 грн. 03 коп., з яких: - заборгованість за простроченим кредитом - 8248 доларів 87 центів США (107046,33 грн. за курсом НБУ); - заборгованість по простроченим процентам - 1929 доларів 47 центів США (25038,91 грн. за курсом НБУ); - пеня за простроченим кредитом - 238 доларів 38 центів США (3093,49 грн. за курсом НБУ); - пеня по простроченим процентам - 131 долар 64 центи США (1708,30 грн. за курсом НБУ).

В апеляційній та касаційних скаргах Банк просить суд стягнути із відповідачів солідарно на користь позивача заборгованість по кредитному договору № 0 від 12 грудня 2007 року в сумі 10097 доларів 15 центів США та 2306 грн. 56 коп. пені за несвоєчасне погашення заборгованості. Заяви про зміну чи уточнення позовних вимог в матеріалах справи відсутні.

У відповідності до положень ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Приймаючи до уваги, що чинним законодавством не передбачено стягнення пені в іноземній валюті, то із загальної суми заборгованості за кредитним договором необхідно виключити пеню в іноземній валюті, стягнувши її в національній валюті України.

Таким чином, враховуючи наданий позивачем розрахунок (а.с. 21-33), із відповідачів підлягає стягненню заборгованість за тілом кредиту та відсоткам за користування кредитом у сумі 10178 доларів 34 центи США, що за курсом Національного банку України на час ухвалення рішення становить 254311 грн. 93 коп. (10548,36 дол. США - (8248,87 дол. США/борг по тілу кредиту/ + 1929,47 дол. США /борг по процентам за користування кредитом/ = 10178,34 дол. США); 10178,34 х 2498,56 /офіційний курс гривні відносно 100 дол. США/ : 100 = 254311,93 грн.).

Крім того, підлягає стягненню із відповідачів на користь Банку пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентам за користування кредитом у сумі 9245 грн. 17 коп. (238,38 дол. США/пеня за кредитом/ + 131,64 дол. США/пеня по процентам/ = 370,02 дол. США х 2498,56 /офіційний курс гривні відносно 100 дол. США/ : 100 = 9245,17 грн.).

Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Матеріалами справи підтверджені понесені позивачем судові витрати в розмірі 3134 грн. (а.с. 51,91,194), тому у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України, вони підлягають стягненню із відповідачів у рівних долях, з кожного по 1567 грн.

Згідно ч.1 п.п.1,4 ст. 309 ЦПК України, підставами для зміни рішення суду першої інстанції є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Таким чином, судом першої інстанції при вирішення питання щодо стягнення заборгованості по кредитному договору в іноземній валюті, в порушення вимог ст. 215 ЦПК України, не були належним чином з'ясовані обставини справи, суд не дав належної правової оцінки зібраним у справі доказам, внаслідок чого прийняте рішення не відповідає обставинам справи, що мають значення для справи, допущено порушення норм матеріального права, тому апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а ухвалене рішення зміні в цій частині.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія судів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 17 червня 2015 року змінити, виклавши другий та третій абзаци резолютивної частини рішення в наступній редакції:

« - Стягнути солідарно із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору №0 від 12 грудня 2007 року, а саме: 10178 доларів 34 центи США тіла кредиту та відсотків за користування кредитом, що еквівалентно 254311 грн. 93 коп.; 9245 грн. 17 коп. пені за несвоєчасне погашення кредиту та відсотків за його користування».

« - Стягнути із ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк" по 1567 грн. з кожного судових витрат».

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий Судді: