Провадження № 2-о/761/254/2016
У Х В А Л А

23 травня 2016 року суддя Шевченківського районного суду міста Києва Савицький О.А., вивчаючи матеріали спільної заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, перевіривши виконання вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України,

в с т а н о в и в:

18.05.2016 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до Шевченківського районного суду м. Києва з спільною заявою, згідно якої просили розірвати шлюб, зареєстрований між ними 09.10.2004 року.

При цьому, як вбачається, заявники звернулися з вказаною заявою до суду у відповідності до положень ч. 3 ст. 234 ЦПК України, згідно яких у порядку окремого провадження розглядаються, серед іншого, справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей.

Так, перш за все слід зазначити, що згідно вимог ч. 3 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

У відповідності до вимог ч. 4 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна відповідати іншим вимогам, встановленим законом.

Однак, вивчивши матеріали поданої заяви, вважаю, що вона не відповідає вимогам ст. 109 Сімейного кодексу України (надалі - СК України).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Договір між подружжям про розмір аліментів на дитину має бути нотаріально посвідчений.

Крім того, згідно роз'яснень, які містяться в п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Для захисту інтересів неповнолітніх дітей суд має перевірити зміст письмових договорів, які подружжя подає під час розгляду справи про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 109 СК подружжя має право подати письмовий договір, в якому передбачити: з ким з них будуть проживати діти; яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той із батьків, хто буде проживати окремо; умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Крім того, подружжя подає до суду договір про розмір аліментів на дитину (дітей). Судам слід перевіряти дотримання нотаріального посвідчення такого договору. У ньому сторони передбачають способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину тим з них, хто проживає окремо від дитини. Сторони передбачають у договорі також порядок, умови та форми (грошова і (або) натуральна) надання утримання одним з батьків.

Однак, всупереч вищенаведеним положенням законодавства, заявниками не додано до заяви нотаріально посвідченого договору про розмір аліментів на спільну дитину. При цьому у позовній заяві не викладено обставин щодо наявності укладеного між сторонами такого договору.

Також, відповідно до вимог ч. 8 ст. 235 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Проте, в заяві про розірвання шлюбу не зазначено чи бажає ОСОБА_1 після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє заявника і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявником ухвали.

З огляду на викладене, керуючись ст. 109 СК України, ст.ст. 119, 121, 209, 210, 234, 235 ЦПК України, суддя

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - залишити без руху, надавши заявникам строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання заявниками ухвали, попередивши, що в разі не усунення вказаних недоліків заява буде вважатися неподаною та підлягатиме поверненню заявникам.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: