Справа № 161/4238/16-ц
Провадження № 4-с/161/58/16
У Х В А Л А

26 травня 2016 року місто ОСОБА_1

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Гриня О.М.,

з участю секретаря Пилипюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в заді суду в місті Луцьку скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа,-

ВСТАНОВИВ:

01.04.2016 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 звернулося до суду із скаргою на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа від 10.03.2016 року.

Зазначає, що 17.12.2014 року Луцьким міськрайонним судом Волинської області ухвалено рішення в цивільній справі за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. 10.03.2016 року старшим державним виконавцем ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження». Банк не погоджується із вищевказаною постановою, оскільки державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обовязків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника. Оскільки оскаржувану постанову банк отримав 23.03.2016 року, строки її оскарження стягувачем не пропущені. Просить визнати дії старшого державного виконавця ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4 про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними; визнати дії старшого державного виконавця ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними; зобовязати державного виконавця ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4 провести виконавчі дії з виконання рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.12.2014 року у справі 161/17645/14-ц.

Представник стягувача у судове засідання не зявився, подав на адресу суду заяву якою просив розгляд скарги проводи у відсутності представника скаржника, скаргу підтримав у повному обсязі.

Боржник ОСОБА_1 та державний виконавець у судове засідання не зявилися. Від державного виконавця надійшла заява про слухання скарги у його відсутності.

Неявка сторін не перешкоджає розгляду скарги, а тому дослідивши та проаналізувавши подані суду докази, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до статті 383 ЦПК України, учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до частини 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу», завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Відповідно до статті 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Судом встановлено, що 10.03.2016 року постановою старшого державного виконавця ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4 виконавчий документ про стягнення з боржника ОСОБА_1 в користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» 375 026,32 грн. боргу та заборгованості за штрафними санкціями в розмірі 8 685,27 грн. та 1 827,00 грн. судового збору було повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки згідно акта державного виконавця встановлено, у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Спеціальним законом, який визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, є Закон України «Про виконавче провадження».

За змістом статті 1 цього Закону виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Державний виконавець зобов'язаний здійснювати необхідні заходи щодо своєчасного і повного виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб і порядок, визначені виконавчим документом (стаття 11 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 26.12.2003 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при розгляді справ за скаргами на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та за зверненнями учасників виконавчого провадження суди мають керуватися положеннями ст. 55 Конституції України, ст. 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року, Закону України «Про державну виконавчу службу», Закону України «Про виконавче провадження», іншого законодавства, яким врегульовано ці питання.

Вимогами ч. 2 ст. 387 ЦПК України визначено, що у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Так, у матеріалах справи наявні відомості, щодо накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно боржника, відповідь Держкомзему України (земельних ділянок за боржником не зареєстровано), відповідь начальника 8-го ВРЕВ ДАІ УМВС України (рухомого майна за боржником не зареєстровано), витяг з єдиного державного реєстру МВС України (рухомого майна за боржником не зареєстровано), витяг з реєстру речових прав на нерухоме мано (нерухомого майна за боржником на праві власності не зареєстровано), відповідь УПФУ (боржник на обліку не перебуває та пенсію не отримує), відповідь ДФС України (за боржником відкритих рахунків не зареєстровано), крім того державним виконавцем було здійснено вихід за місцем проживання боржника та складено акт про відсутність майна. Однак, у матеріалах виконавчого провадження відсутні будь-які відомості, щодо звернення державного виконавця до суду з метою оголошення розшуку боржника, заборони виїзду боржника.

Враховуючи, що державним виконавцем в порушення ст. 10,60 ЦПК України не надано доказів належного проведення виконавчих дій, суд дійшов висновку, що скаргу слід задовольнити частково та визнати дії старшого державного виконавця ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4 про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними.

В той же час, вимога скаржника про визнання дії старшого державного виконавця ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4 про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними підлягає до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

В матеріалах справи наявна копія конверту, яким надсилалася постанова, що свідчить про те, що вказану постанову про повернення виконавчого документа стягувач отримав звичайним листом, а не рекомендованим.

Окрім того, ч. 7 ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що забороняється втручання інших державних або недержавних органів та їх посадових осіб у виконавче провадження, крім випадків, передбачених цим Законом. Таким чином, суд не вправі зобов'язувати державного виконавця вчиняти дії, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише вказаною посадовою особою державної виконавчої служби, в той же час суд застосовує ч. 2 ст. 378 ЦПК України, щодо поновлення порушених прав скаржника, шляхом скасування постанови від 10.03.2016 року старшого державного виконавця ВДВС Славутського МРУЮ ОСОБА_4 про повернення виконавчого документу стягувачу.

Керуючись ст.ст. 383, 387 ЦПІК України, на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ОСОБА_2 на постанову державного виконавця про повернення виконавчого документа задовольнити частково.

Визнати дії старшого державного виконавця ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4 про не надсилання рекомендованим листом з повідомленням про вручення постанови про повернення виконавчого документа неправомірними.

Визнати дії старшого державного виконавця ВДВС Славутського МУЮ ОСОБА_4Є про повернення виконавчого документа стягувачу неправомірними.

Скасувати постанову старшого державного виконавця ВДВС Славутського МРУЮ ОСОБА_4 від 10.03.2016 року про повернення виконавчого документу стягувачу.

В задоволенні решти скарги відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги . У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Гринь О.М.