УХВАЛА

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за заявою ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення суду у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, третя особа - ОСОБА_6, про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та стягнення штрафу за іпотечним договором; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк», треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_5, про визнання договору поруки недійсним; за зустрічним позовом ОСОБА_3 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання правочинів недійсними; за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк» про визнання іпотечного договору частково недійсним; за позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа - ОСОБА_3, про стягнення коштів за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Мегабанк» на ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 6 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вказаною заявою, посилаючись на те, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором, виселено із іпотечної квартири зареєстрованих в ній осіб. Рішенням апеляційного суду Львівської області

від 22 жовтня 2014 року рішення суду першої інстанції в частині звернення стягнення на предмет іпотеки змінено. Надано ПАТ «Мегабанк» право на отримання в державних органах довідки про склад сім'ї та прописку ОСОБА_5 та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартири АДРЕСА_1.

На даний час вказане рішення перебуває на примусовому виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Заяву обґрунтовував тим, що на час вчинення виконавчих дій набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким, на час його дії забороняється звертати стягнення на житлове майно, яке є предметом іпотеки за споживчими кредитами, наданими кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. м. для квартир та 250 кв. м для житлового будинку. Оскільки всі ці умови існують, виконання рішення в частині звернення стягнення на квартиру, і відповідно, виселення, як складова частина звернення стягнення підлягає відстроченню.

З урахуванням зазначеного заявник просив надати відстрочку у виконанні рішення суду на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 6 листопада 2015 року, заяву ОСОБА_3 задоволено. Відстрочено виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року у вищевказаній справі № 2-1234/11 (провадження № 2/463/46/13) у частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 травня 2007 року - квартиру АДРЕСА_2, виселення із вказаної квартири осіб, зареєстрованих в ній, до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

У касаційній скарзі ПАТ «Мегабанк», посилаючись на порушення судами норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та постановити нову ухвалу, якою у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відстрочку виконання рішення суду відмовити.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву про відстрочку виконання рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки й виселення із вказаної квартири осіб, зареєстрованих в ній, до втрати чинності Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» суди виходили з того, що виконання рішення суду є неможливим та є підстави для відстрочки виконання рішення суду.

Проте з такими висновками судів погодитися не можна.

Судом встановлено, що рішенням Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року позов ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором від 16 травня 2007року № 69/2007 станом на 17 березня 2011 року в сумі 107 557,87 доларів США, що на момент ухвалення рішення в еквіваленті становить 859 387,38 грн та 22 202,82 грн, звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 травня 2007 року - квартиру АДРЕСА_3 - шляхом продажу ПАТ «Мегабанк» предмета іпотеки будь-якій особі - покупцеві за ціною визначеною суб'єктом оціночної діяльності - суб'єктом господарювання, виселено з квартири АДРЕСА_3 осіб, зареєстрованих в ній, вирішено питання про розподіл судових витрат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 до ПАТ «Мегабанк», третіх осіб ОСОБА_3, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору поруки задоволено. Визнано недійсним договір поруки, укладений 16 травня 2007 року між ОСОБА_4 та ВАТ «Мегабанк».

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ПАТ «Мегабанк» про визнання правочинів недійсними відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_5 до ПАТ «Мегабанк» про визнання недійсним пунктів іпотечного договору задоволено. Визнано недійсними пункти 3.1.10., 4.1., 4.2., 4.3. іпотечного договору, укладеного між ОСОБА_7 та ВАТ «Мегабанк», посвідченого 16 травня 2007 року нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Корпало Г.В., зареєстрованого в реєстрі № 2607.

Позов третьої особи з самостійними вимогами ОСОБА_6 до

ПАТ «Мегабанк», третьої особи - ОСОБА_3 про стягнення коштів задоволено.

Стягнуто з ПАТ «Мегабанк» на користь ОСОБА_6 177 780 доларів США, що на момент винесення рішення в еквіваленті становить 1 420 462, 20 грн.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 22 жовтня 2014 року апеляційну скаргу ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Рішення Личаківського районного суду м. Львова від 10 грудня 2013 року в частині звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 травня 2007 року між

ПАТ «Мегабанк» і ОСОБА_5 квартиру АДРЕСА_1 доповнено його новим абзацом, а саме: надано ПАТ «Мегабанк» право на отримання в державних органах довідки про склад сім'ї та прописку ОСОБА_5 та витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно для відчуження квартири АДРЕСА_1

У частині задоволення позову ОСОБА_5 про визнання недійсними пунктів 3.1.2, 4.2 іпотечного договору від 16 травня 2007 року між ПАТ «Мегабанк» і ОСОБА_5 рішення суду скасовано і ухвалено нове рішення про відмову в задоволенні цих позовних вимог.

У частині задоволення вимог третьої особи з самостійним вимогами ОСОБА_6 про стягнення на його користь із ПАТ «Мегабанк»

177 780 доларів США рішення суду скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні цієї вимоги відмовлено.

У решті рішення Личаківського районного суду м. Львова від 13 грудня

2013 року залишено без змін.

На даний час рішення суду перебуває на примусовому виконанні у Личаківському відділі державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції.

Згідно з вимогами ст. 373 ЦПК Україниза наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Проте зазначені вимоги закону залишилися поза увагою судів.

Судові рішення не містять будь-яких висновків щодо наявності обставин, указаних у нормі закону, що утруднюють виконання рішення.

Обґрунтовуючи заяву про відстрочку виконання рішення суду, заявник посилався на те, що на час вчинення виконавчих дій, набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з яким, на час його дії забороняється звертати стягнення на житлове майно, яке є предметом іпотеки за споживчими кредитами, наданими кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого майна не перевищує 140 кв. м для квартир та 250 кв. м для житлового будинку і на наявність таких умов на час виконання рішення.

Проте, задовольняючи заяву про відстрочку виконання рішення суду, обґрунтовану вимогами Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який передбачає зупинення виконання рішення на час дії мораторію, а не відстрочку, виконання рішення, яка можлива за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення, суд передчасно застосував ст. 373 ЦПК України й безпідставно відстрочив виконання рішення.

Крім того, судами у порушення вимог ЦПК України, не надано правової оцінки доводам представника ОСОБА_5 про те, що спірна квартира не є єдиним місцем проживання іпотекодавця.

Оскільки у порушення вимог ЦПК України, суди належним чином не перевірили наявність передбачених законом підстав для відстрочки виконання рішення суду у справі, та не правильно застосували норму права, якою заявник обґрунтовував заяву, постановлені у справі ухвали судів про задоволення заяви про відстрочку виконання рішення підлягають скасуванню з передачею питання на вирішення до суду першої інстанції, з підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 342 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Мегабанк» задовольнити частково.

Ухвалу Личаківського районного суду м. Львова від 17 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 6 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик