АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4559/16 Справа № 206/4903/15 Головуючий у 1 й інстанції - Зайченко С.В. Доповідач - Рудь В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

Головуючого судді: Рудь В.В.

суддів: Ткаченко І.Ю., Повєткіна В.В.

при секретарі: Назаренко А.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпропетровську цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Кредобанк», про стягнення заборгованості за кредитом, -

В С Т А Н О В И Л А :

У грудні 2014 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» звернулось з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитом(а.с.1-2, т.1).

Позивач зазначав, що 03 листопада 2005 року між Акціонерним товариством «Кредит Банк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №115/05-Ф, за умовами якого банк надав позичальику кредит у сумі 28900 доларів США на строк до 02.11.2020 року, а позичальник зобов'язався повернути кредит в повному обсязі і в термін, передбачений договором та додатками до нього.

Зобов'язання по поверненню кредиту, сплаті відсотків за користування кредитом та сплаті комісії за управління кредитом ОСОБА_2 не виконав.

29 листопада 2011 року ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» уклали договір факторингу шляхом купівлі права вимоги за кредитним договором №115/05-Ф від 03.11.2005 року зі всіма змінами та доповненнями, що були укладені між ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2

Відповідно до договору факторингу ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» набуло прав кредитора до ОСОБА_2

14.12.2011 року сторони підписали акт прийому-передачі портфеля заборгованостей та договір набув чинності.

20.10.2014 року ОСОБА_2 направлено лист вимогу б/н, в якому була вказана сума простроченої заборгованості по кредитному договору, який повернуто з відміткою «за закінченням терміну зберігання».

Умови договору відповідачем належним чином не виконувались, порушено строки погашення заборгованості за кредитом і строки виплати процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим станом на 25.09.2014 року заборгованість по кредитному договору складає 32787,64 доларів США та 500,00 грн., що еквівалентно 285640,79 грн.

Посилаючись на викладені обставини, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» просило стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором у сумі 32787,64 доларів США та 500 грн., що складає 285640,79 грн. з яких: 23265,29 доларів США заборгованість за кредитом; 4778,81 доларів США заборгованість по відсотках; 4743,83 доларів США сума штрафних санкцій; 500 грн. заборгованість за комісією, та сплачений судовий збір у сумі 2 856,41 грн.

Рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року, позов задоволено(а.с.57-58, 114-116, т.1).

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2014 року та ухвала Апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 березня 2015 року скасовані, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції(а.с.189-192, т.1).

При новому розгляді рішенням Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року позов задоволено частково(а.с.30-32, т.2).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія "Приватні інвестиції" заборгованість за кредитним договором №115/05-Ф від 03 листопада 2005 року в сумі 5899 доларів США, що складає 52638,61 грн., з яких заборгованість по відсотках 4778,81 доларів США, що за курсом договору факторингу від 29 листопада 2011 року 1 долар США = 7,977 грн. складає 38120,57 грн., пеня по прострочених відсотках 1121,12 доларів США, що за курсом НБУ на 25 вересня 2014 року 1 долар США = 12,950572 грн. складає 14518,04 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду в частині задоволення позову скасувати, ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права(а.с.34-43, т.2).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

По справі встановлено, що 03 листопада 2005 року між АТ «Кредобанк», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №115/05-Ф, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 28900 доларів США на строк до 2 листопада 2020 року на придбання домоволодіння. Кредит видано на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання. Позичальник зобов'язався повернути кредит і сплати проценти за користування коштами у розмірі 14% річних щомісячно, але не пізніше останнього робочого дня місяця, за який нараховані проценти.

Пунктом 5.1 договору встановлена відповідальність сторін, зокрема, передбачено, що за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань за цим договором позичальник сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, вказаної в п.3.2 цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення.(а.с.5-6).

Факт отримання позичальником грошових коштів підтверджується меморіальним ордером №117167 від 03 листопада 2005 року(а.с.7).

24 травня 2007 року до кредитного договору №115/05-Ф від 03 листопада 2005 року укладена додаткова угода, якою передбачено, що з 24 травня 2007 року погашення суми кредиту буде здійснюватись щомісячно частинами: по 800 доларів США (1 транш до 31 травня 2007 року); по 1000 доларів США (7 траншів червень 2007 року-грудень 2007 року); по 161 долару США + відсотки (січень 2008 року 2 листопада 2020 року)(а.с.103, т.1).

28 травня 2008 року до кредитного договору №115/05-Ф від 03 листопада 2005 року укладено додатковий договір, яким передбачено, що за користування кредитом позичальник сплачує банку 15% річних(а.с.104, т.1).

Відповідно до Договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.2011 року, акту прийому-передачі портфеля заборгованості від 14 грудня 2011 року ПАТ «Кредобанк» передає Портфель заборгованостей, а ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» приймає його згідно Додатку №1 до договору, зокрема, заборгованість за кредитним договором №115/05-Ф від 03 листопада 2005 року, що підтверджується копією договору факторингу від 29.11.2011 року, актом прийому-передачі портфеля заборгованості від 14 грудня 2011 року, платіжним дорученням від 13 грудня 2011 року, витягом з Додатку №1 до договору факторингу №1 від 29.11.2011 року, який містить відповідні дані заборгованості за кредитним договором №115/05-Ф від 03 листопада 2005 року, із зазначенням її складових(а.с.12-23, 46-48, т.1).

За змістом п.3.1. договору факторингу, укладеного 29.11.2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», на умовах цього договору банк продає та відступає новому кредитору права вимоги; відповідно, новий кредитор, на умовах цього договору купує та приймає від банку зазначені права вимоги, визначені у додатку 1; Пунктом 8.1 договору передбачено, що новий кредитор з моменту передачі йому прав вимоги стає кредитором у зобов'язаннях позичальників за кредитними договорами та сторін забезпечення за забезпечувальними документами та одержує право замість банка вимагати від позичальників належного виконання ними зобов'язань(а.с.12-23, т.1)

20 жовтня 2014 року ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» направлено ОСОБА_2 вимогу, в якій зазначена сума простроченої заборгованості по кредитному договору та попереджено, що у випадку ухилення від добровільного задоволення вимоги, ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» буде вирішувати питання про повернення заборгованості у судовому порядку(а.с.9-10, т.1). Поштове повідомлення - лист ТОВ «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», адресований ОСОБА_2, повернуто за закінченням строку зберігання(а.с.11, т.1).

Згідно повідомлення-вимоги №111 від 12 січня 2012 року ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» направило ОСОБА_2 повідомлення, в якому зазначено, що 29 листопада 2011 року між ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» укладено договір факторингу, також ОСОБА_2 повідомлено про наявну заборгованість та наслідки невиконання вимог кредитора(а.с.43, т.1).

Як видно із справи, у зв'язку з невиконанням зобов'язань по кредитному договору №115/05-Ф від 03.11.2005 року кредитором ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» визначено станом на 25.09.2014 року у позичальника ОСОБА_2 заборгованість у сумі 285640,79 грн. та 500 грн., з яких: 23265,29 доларів США (у тому числі прострочена - 10948 доларів США) заборгованість за кредитом, що за курсом договору факторингу 1 долар США=7,977 складає 185584,91 грн.; заборгованість по відсотках за період з 29 листопада 2011 року по 25 вересня 2014 року у розмірі 4778,81 доларів США, що за курсом договору факторингу складає 38120,57 грн., пеня за період з 25 вересня 2013 року по 25 вересня 2014 року в розмірі 4743,83 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 25 вересня 2014 року 1 долар США=12,950572 грн. складає 61435,31 грн., заборгованість за комісією 500 грн.(а.с.3-4, т.1).

Наявність зазначеної заборгованості, що визначена ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» станом на 25.09.2014 року, свідчить про порушення позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань щодо повернення кредиту та сплати процентів за вказаним кредитним договором.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Визначення поняття зобов'язання міститься у ч.1 ст.509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони(кредитора) певну дію(передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовьязку.

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі ст.ст.526,530,610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов'язання» (статті 530,631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події - ч.1 ст.530 ЦК України.

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст.1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України).

Відповідно до положень ч.3 ст.254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов'язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Як видно із справи, сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню до 2 листопада 2020 року(а.с.5-6).

Умовами кредитного договору №115/05-Ф від 03.11.2005 року та додатковими угодами до нього, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями(а.с.5-6, 103, 104, т.1). Пунктом 4.9 кредитного договору №115/05-Ф від 03 листопада 2005 року визначено, що банк вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за договором(а.с.5-6, т.1).

Отже, наведене свідчить, що сторони встановили строк дії договору та строки виконання боржником окремих зобов'язань(внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору №115/05-Ф від 03.11.2005 року.

Судом встановлено, що останній щомісячний платіж за кредитним договором №115/05-Ф від 03 листопада 2005 року ОСОБА_2 сплатив: січень-березень 2009 року. Більш конкретна дата сплати чергового платежу судом не встановлена через відсутність у сторін відповідних квитанцій та інших відомостей. Зазначені обставини сторонами не заперечувались.

Із справи №2-402/10, долученої до матеріалів даної справи, вбачається, що 28 серпня 2009 року ВАТ «КредоБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про дострокове виконання зобов'язання та стягнення з останнього на користь банку боргу в сумі 25 542,00 доларів США та 3529,54 грн., що складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісії за управління кредитом, а також пені за несвоєчасну сплату відсотків, кредиту, комісії за управління кредитом. Вказаний позов ВАТ «КредоБанк» ухвалою Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 1 листопада 2010 року залишено без розгляду. Ухвала суду набрала чинності 07 листопада 2010 року(а.с.1-2,33, справа №2-402/10).

Відповідно до ч.5 ст.261 ЦК України за зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов'язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності.

Встановивши, що банк скористався своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України та пунктом 4.9 Кредитного договору і змінив строк виконання зобов'язань за кредитним договором, та врахувавши обставини щодо сплати останнього платежу, суд прийшов до правильного висновку, що строк виконання основного зобов'язання було змінено на 28 серпня 2009 року, а тому саме з цього моменту у позивача виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав. Однак, як видно із справи, ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» звернулося до суду з зазначеним позовом 10 грудня 2014 року, тобто за межами позовної давності.

Перевіривши доводи позичава щодо поважності причин пропуску строку позовної даності, про що останній зазначив в заяві про поновлення строків позовної давності(а.с.227, т.1), суд прийшов до висновку про відсутність підстав для поновлення зазначеного строку.

За змістом ст.266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Відповідно до положень ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст.559 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Встановивши, що позичальник ОСОБА_2 кошти за кредитним договором у визначеному розмірі не повернув, суд прийшов до правильного висновку, що проценти за кредитом та пеня за процентами, підлягають стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Така правова позиція наведена в Постанові Верховного суду України №6-249цс15 від 02 грудня 2015 року.

Розмір грошових сум до стягнення з ОСОБА_2 суд визначив у межах строку позовної давності та виходив із розрахунку ТОВ «ФК «Приватні інвестиції»(а.с.3-4), складеного станом на 25.09.2014 року: з грудня 2011 року - підлягають стягненню прострочені проценти в розмірі 4778,81 доларів США, що за курсом договору факторингу від 29 листопада 2011 року 1 дол. США=7,977 грн. складає 38120,57 грн.; з грудня 2013 року - підлягає стягненню пеня по прострочених процентах в розмірі 1121,12 доларів США, що за курсом НБУ на 25 вересня 2014 року 1 дол. США=12,950572 грн. складає 14518,04 грн.

Наведений ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» розрахунок та визначені судом до стягнення грошові суми ОСОБА_2 у порядку, передбаченому ст.60 ЦПК України, не спростував, а тому його твердження в апеляційній скарзі про неправильний розрахунок, є безпідставними.

Вирішуючи питання щодо права грошової вимоги ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», суд врахував наступне.

Так, за положеннями ст.1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином(відступлення права вимоги).

Згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

За змістом ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Відповідно до вимог ст.517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні.

Згідно ст.518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов'язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора.

Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним.

Отже, за положеннями вказаних норм матеріального права наслідками неповідомлення боржника про заміну первісного кредитора у зобов'язанні є відповідальність нового кредитора, за ризик настання несприятливих саме для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов'язання первинному кредитору належним.

Факт неповідомлення боржника про заміну кредитора, на що посилався відповідач, не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може лише впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора (ст.ст.516, 613 ЦК України).

Разом з тим, судом встановлено, що позивач належним чином повідомив боржника про заміну сторони в зобов'язанні шляхом надіслання йому письмового повідомлення-вимоги №111, в якому зазначено про відступлення права грошової вимоги факторові (позивачу) за кредитним договором №115/05-Ф від 03.11.2005 року(а.с.43, т.1).

При цьому, як видно із справи, ОСОБА_2 не надав доказів в розумінні ст.ст.57,58 ЦПК України, які б свідчили про виконання ним зобов'язання за кредитним договором не лише перед новим кредитором - ТОВ «ФК «Приватні інвестиції», а й перед первісним кредитором - ПАТ «Кредобанк».

Враховуючи факт порушення позичальником ОСОБА_2 взятих на себе зобов'язань та що ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» набуло право вимоги заборгованості за вказаним кредитним договором на підставі договору факторингу шляхом купівлі права грошової вимоги від 29.11.2011 року, суд прийшов до правильного висновку про задоволення позову ТОВ «ФК «Приватні інвестиції» у зазначеній у судовому рішенні частині.

Доводи апеляційної скарги про неповне з'ясування обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права безпідставні, оскільки суд повно та всебічно з'ясував обставини справи, права та обов'язки сторін, доказам у справі дав оцінку відповідно до ст.212 ЦПК України.

Рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи та положенням діючого законодавства, що регулює встановлені правовідносини, підстав для його скасування в оскаржуваній частині не встановлено.

Керуючись ст.ст.303,307,308,315 ЦПК України колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Самарського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2016 року в оскаржуваній частині залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -