У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 02 березня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоГвоздика П.О., суддів: Євтушенко О.І., Завгородньої І.М., Іваненко Ю.Г., Мартинюка В.І., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції Полтавської області про стягнення заборгованості за аліментами, неустойки, моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 вересня 2015 року, ухвалу та рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року, в с т а н о в и л а: У березні 2015 року позивач звернулася до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 вересня 1991 року стягнуто з ОСОБА_7 на її користь на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 14 серпня 1991 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 20 рублів на місяць. 11 жовтня 1991 року постановою відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції Полтавської області (далі - ВДВС Глобинського РУЮ Полтавської області) відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, яке закінчено 30 вересня 2009 року у зв'язку з досягненням дитиною повноліття. Згідно з розрахунком ВДВС Глобинського РУЮ від 19 січня 2012 року станом на 30 вересня 2009 року сума заборгованості за аліментами складала 14 399 гривень 57 копійок, яку позивач просила суд стягнути з ОСОБА_7 на її користь, а також стягнути неустойку у зв'язку з несвоєчасною сплатою аліментів у сумі 1 022 788 гривень 06 копійок за період з квітня 2001 року по теперішній час з урахуванням індексу інфляції, а також стягнути з ВДВС Глобинського РУЮ Полтавській області на її користь моральну шкоду у сумі 50 000 гривень, завдану тривалим невиконанням рішення суду про стягнення аліментів. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 вересня 2015 року позов задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 заборгованість по сплаті аліментів у сумі 13 389,35 грн., неустойку у сумі 50 000,00 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 понесені нею судові витрати, а саме у відшкодування сплаченого судового збору - 121,80 грн., витрати пов'язані з розглядом справи - 73,39 грн. Стягнуто з ОСОБА_7 на користь держави судові витрати, а саме судовий збір у сумі 633,89 грн. В решті позовних вимог - відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по аліментах на користь ОСОБА_6 скасовано, провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7, Відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції про стягнення заборгованості по аліментам, неустойки, моральної шкоди в частині стягнення заборгованості по аліментах - закрито. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_6 до ОСОБА_7, відділу державної виконавчої служби Глобинського районного управління юстиції про стягнення неустойки, моральної шкоди - відмовлено. У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення судів першої і апеляційної інстанцій, залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення неустойки (пені), розглянути спір по суті, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Статтею 180 СК України встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов'язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з ч. 4 ст. 194 СК України аліменти можуть бути стягнуті за виконавчим листом за минулий час, але не більш як за три роки, що передували пред'явленню виконавчого листа до виконання. Згідно з ч. 3 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» розмір заборгованості зі сплати аліментів визначається державним виконавцем за місцем виконання рішення у порядку, встановленому Сімейним кодексом України. У разі визначення суми заборгованості у частці від заробітку (доходу) розмір аліментів не може бути менше встановленого Сімейним кодексом України. У пункті 9 цієї статті зазначено, що спір щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом. Отже, порядок стягнення аліментів на виконання рішення суду передбачений ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» і відповідно до ч. 9 цієї статті суд вирішує питання заборгованості лише у разі спору про її розмір. Згідно з ч. 4 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом. Судом встановлено, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 вересня 1991 року стягнуто з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_6 на утримання сина ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у розмірі ј частини всіх видів заробітку, починаючи з 14 серпня 1991 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 20 рублів на місяць. 11 жовтня 1991 року постановою ВДВС Глобинського РУЮ Полтавської області відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа про стягнення аліментів, яке закінчено 30 вересня 2009 року у зв'язку з досягненням дитиною повноліття. Згідно з розрахунком ВДВС Глобинського РУЮ Полтавської області від 19 січня 2012 року станом на 30 вересня 2009 року сума заборгованості за аліментами складала 14 399 гривень 57 копійок. 20 лютого 2013 року згідно з актом про вилучення виконавче провадження знищено. Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині вимог про стягнення заборгованості за аліментами та закриваючи провадження в цій частині, апеляційний суд правильно виходив з того, що позивач не оспорює розміру заборгованості, тому за відсутності такого спору заборгованість стягується державним виконавцем відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження», а не на підставі рішення про стягнення заборгованості, оскільки чинним законодавством не передбачена можливість отримання заборгованості за аліментами, яка утворилась при виконанні судового рішення, шляхом подачі позову до суду по іншій справі. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відмовляючи у задоволенні позову в частині вимог про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів та стягнення моральної шкоди, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку, що право позивача на отримання пені за несвоєчасну сплату аліментів є порушеним, однак дослідити чи перевірити правильність розміру пені на день погашення за відсутності дати належного надходження платежу, визначення сум, нарахованих до сплати чи не зарахованих, неможливо у зв'язку із знищенням виконавчого провадження. За таких самих підстав апеляційний суд вважав за неможливе встановити факт дій чи бездіяльності органів ВДВС Глобинського РУЮ Полтавської області. З огляду на викладене доводи касаційної скарги про порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права не ґрунтуються на матеріалах справи, зводяться до іншої оцінки фактичних обставин справи, яка відрізняється від зробленої судом оцінки, і висновків суду не спростовують. Оскаржуване судоверішення ухвалено з додержанням норм процесуального й матеріального права, а тому передбачених ст. 338 ЦПК України підстав для йогоскасування не вбачається. Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити. Ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року та рішення апеляційного суду Полтавської області від 20 жовтня 2015 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий П.О. Гвоздик Судді: О.І. Євтушенко І.М. Завгородня Ю.Г. Іваненко В.І. Мартинюк