Справа № 510/1782/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.03.2016 р. Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3) про визнання права власності за набувальною давністю, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідач ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги визнав, щодо їх задоволення не заперечував, просив розглянути справу в попередньому судовому засіданні у його відсутності.

Третя особа ОСОБА_3 будучи належним чином сповіщена про дату, час та місце, у попередньому судовому засіданні не явилася, клопотань, заперечень щодо позову не надала.

Позивач на задоволенні уточнених позовних вимог наполягав, просив розглянути справу без його участі.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання.

Відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копія технічного паспорту на житловий будинок із надвірними спорудами № 47 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області; копія свідоцтва про народження ОСОБА_2; копія свідоцтва про смерть ОСОБА_4; копія домової книги(розділ прописка) домовлодіння № 47 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області; копія договору даруванн від 01.11.2002 р.; копія посвідки на постійне проживання ОСОБА_1; копія договору від 21.06.1966 р.; копія свідоцтва про базову загальну середню освіту ОСОБА_1; копії квитанцій.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із вищевказаними вимогами, зазначивши, що він проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1 з 2002 р. по теперішній час. Вказаний житловий будинок є одноповерховим, складається з 2-х квартир. Так, власником квартири № 1 ( 1/2 частка вказаного житлового будинку) була мати відповідача, ОСОБА_4, яка померла 05.09.1996 р. на підставі договору купівлі-продажу від 21.06.1966 р., реєстр № 938. Власником квартири № 2 (1/2 частка вказаного житлового будинку) є мати позивача, ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 01.11.2002 р., реєстр № 1060.

В зазначеному житловому будинку позивач зареєстрований з 15.08.2011 р., однак фактично мешкає за адресою домоволодіння з 2002 р., коли був оформлений договір дарування. Отже, з 2002р. по теперішній час позивач фактично, відкрито користується квартирою № 1 (1/2 часткою) житлового будинку № 47 розташованого по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області, стежить за його технічним станом, сплачує за утримання комунальні послуги, проводив поточний, капітальний ремонти та ін. З 2002 р. відповідач, як фактичний власник квартири № 1, після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 05.09.1996 р., якій належало ? частка (квартира № 1) вказаного житлового будинку, або їх правонаступники жодного разу не витребували у позивача майно, у вигляді ? частки (або квартири № 1) вказаного житлового будинку, вимог щодо повернення майна не висували, відповідач, інші правонаступники на ? частку (квартиру № 1) вказаного житлового будинку не претендують. У 2015 році позивач виготовив технічний паспорт на вказаний житловий будинок, з якого вбачається що він фактично поділений на 2 (дві) частини (квартири). Так, ? частка вказаного житлового будинку належить ОСОБА_3, третій особі у справі, ще ? частка належить нині померлій ОСОБА_4 На сьогоднішній день позивач продовжує проживати у вказаному житловому будинку з надвірними спорудами, добросовісно та відкрито користується будинком, доглядає за ним та утримує його в належному стані. Оскільки позивач робив поточні та капітальні ремонти в будинку, йому необхідно було укласти відповідні господарські договори, у тому числі по комунальним послугам, але це не вдавалось можливим зробити, оскільки позивач юридично не є власником житлового будинку.

У звязку із вищевикладеними обставинами ОСОБА_1 вважає, що має право на ? частку (квартиру № 1) житлового будинку № 47 по вул. 28 Червня у м. Рені Одеської області, оскільки з 2002р. фактично володіє та безперервно користується ним, слідкує за його технічним станом, несе витрати у звязку із його утриманням, отже з підстав ст. 344 ЦК України набув право власності на ? частку (квартиру № 1) вищевказаного житлового будинку.

Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки його доводи знайшли своє належне підтвердження в судовому засіданні.

Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є.

Згідно із ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

За ч. 1, 3 ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо

інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду.

В силу ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він помякшує або скасовує цивільну відповідальність особи. Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обовязків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до вимог п. 1 та 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цей Кодекс набирає чинності з 1 січня 2004 року. Правила статті 344 ЦК України про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом (тобто з 01 січня 2001 року).

Як виходить з доводів позивача, у 2002р. він разом із своєю матір`ю ОСОБА_3, яка є власницею ? частки (квартири № 2) вищевказаного житлового будинку, заселилися на житлоплощу вказаного будинку, з того часу мешкають в ньому. З 2002 р. відповідач, як фактичний власник ? частки (квартири № 1) вказаного житлового будинку, після смерті його матері ОСОБА_4, померлої 05.09.1996 р., якій належала ? частка (квартира № 1) вказаного житлового будинку, або їх правонаступники жодного разу не витребували у позивача майно, вимог щодо повернення ? частки (квартири № 1) вказаного житлового будинку не висували, відповідач, інші правонаступники на вказане майно не претендують. Таким чином, з 2002р. по теперішній час позивач безперервно, відкрито володіє ? часткою (квартирою № 1) вищевказаного житлового будинку, стежить за його технічним станом, сплачує всі належні платежі, як фактичний власник нерухомості, розпоряджається нею, проводить ремонти та ін. За весь час володіння позивачем ? часткою (квартирою № 1) вказаного житлового будинку, відповідач, як фактичний власник ? частки (квартири № 1) вказаного житлового будинку, інші правонаступники власника зазначеного майна, не предявляли до позивача жодних вимог про витребування нерухомості, не брали участі у її утриманні та не несли витрат по сплаті належних платежів. На попередньому судовому засіданні ОСОБА_2 визнав уточнені позовні вимоги в повному обсязі, про що надав відповідну заяву.

Таким чином, суд встановив, що володіння позивачем ? часткою (квартирою № 1) вищевказаного житлового будинку є добросовісним (тобто позивач вважає, що він володіє нерухомістю з законних підстав, оскільки з 2002р. позивач разом із своєю матір`ю ОСОБА_3 заселились на житлоплощу вищевказаного будинку, з того часу мешкають в ньому, відкрито та безперервно володіє та користується чужим майном на протязі 14 років), правомірним, відкритим (позивач, вважаючи себе власником, сплачує комунальні платежі за утримання будинку, розпоряджається ним та ін.) та безперервним. Таким чином, суд вважає, що 1/2 частка (квартира № 1) житлового будинку № 47 по вул. 28 Червня у м. Рені Одеської області цілком з законних підстав була передана у володіння та користування ОСОБА_1, внаслідок чого останній набув право власності на неї за набувальною давністю.

З урахуванням викладених позивачем та досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивача щодо визнання за ним права власності на ? частку (квартиру № 1) вищевказаного житлового будинку.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 130, 174, 60, 212, 213 ЦПК України, ст. ст. 5, 15, 328, 344, 397 ЦК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 за набувальною давністю право власності на ? частку житлового будинку № 47 по вул. 28 Червня в м. Рені Одеської області (або квартири № 1 загальною площею 27,30 кв. м., житловою площею 16,80 кв. м., підсобна 10, 50 кв. м.).

Строк оскарження рішення в Апеляційний суд Одеської області через Ренійський районний суд Одеської області: 10 днів - з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя В.І. Дудник