справа №619/2536/16-ц
провадження №2/619/1427/16
10 жовтня 2016 року м. Дергачі
Дергачівський районний суд Харківської області
у складі головуючого - судді Болибок Є.А.
за участю: секретаря судового засідання Молотко А.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просила визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Лещенки вул. Ніколаєва буд.№34. В обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначила, що їй на праві приватної власності належить житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Лещенки вул. Ніколаєва буд.№34, в ? частині згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 31.03.1992 року, посвідченого старшим державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області, реєстр №1-1097, та в ? частині згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20.06.1989 року, виданого виконкомом Безруківської селищної Ради народних депутаті, реєстр №65. В належному їй будинку зареєстрований ОСОБА_2, який не проживає в даному домоволодінні, участі в його обслуговуванні не приймає, сплату всіх комунальних платежів не здійснює. Його особистих речей не має, кореспонденція та листи на імя відповідача на вказану адресу не надходять.
У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. На адресу останнього відомого місця проживання відповідача судом було направлено судову повістку, яка УДППЗ «Укрпошта» була повернута до суду з відміткою про те, що адресат не проживає за указаним місцем.
Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.
Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила позов задовольнити у повному обсязі з підстав, які зазначені у позовній заяві, справу просила розглядати у її відсутність, у разі неявки в судове засідання відповідача просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти такого розгляду справи не заперечувала.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Так як, відповідач у судове засідання не зявився без поважних причин, а позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів та такого вирішення справи, то суд дійшов до висновку про можливість ухвалення заочного рішення.
Судом встановлені обставини і визначені відповідно до них правовідносини.
Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 31.03.1992 року, зареєстрованому в реєстрі за №1-1097, посвідченого старшим державним нотаріусом Дергачівської державної нотаріальної контори Харківської області та згідно свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20.06.1989 року, виданого виконкомом Безруківської селищної Ради народних депутаті, зареєстрованому в реєстрі за №208, ОСОБА_1 належить житловий будинок надвірними будівлями в цілому, що знаходиться за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Лещенки вул. Ніколаєва буд.№34.
Відповідно до акту депутата Безруківської сільської ради Дергачівського району Харківської області від 02.07.2016 року, ОСОБА_2, зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за даною адресою з початку реєстрації по теперішній час.
Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилається позивач, як на підставу своїх вимог та заперечень, оцінивши ці докази в сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних мотивів.
Відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів того, що він не проживає за місцем реєстрації з поважних причин.
За положеннями ч.1 ст.317 та ч.1 ст.319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном і він реалізовує їх на власний розсуд.
Згідно із ч.1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Частиною 1 ст.321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них.
Глава 28 ЦК України визначає житло обєктом права приватної власності.
Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС України в Харківській області, ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Згідно ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.33 своєї Постанови №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року дав судам розяснення, що Застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.
ОСОБА_1 є власником зазначеного житлового будинку, відповідачем не доведено та не надано будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження правомірності реєстрації у житловому будинку, який належить позивачеві.
Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем реєстрації, будь-яким чином вказаним жилим приміщенням не цікавиться, комунальні послуги не сплачує, кореспонденція на його імя за даною адресою не надходить.
Таким чином, суд визнає ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком з надвірними будівлями, який розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Лещенки вул. Ніколаєва буд.№34
Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до ч.1 ст.209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 59, 60, 208, 209, 212-215, 223-226, 233 ЦПК України, суд -
Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування житловим будинком з надвірними будівлями, розташований за адресою: Харківська область Дергачівський район сел. Лещенки вул. Ніколаєва буд.№34.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку в судову палату по цивільних справах Апеляційного суду Харківської області через Дергачівський районний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя Є. А. Болибок