У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

МазурЛ.М., Нагорняка В.А., ПисаноїТ.О.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Департаменту освіти Харківської міської ради, управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до Департаменту освіти Харківської міської ради, управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу.

Позивачка посилалась на те, що з 01 вересня 2003 року вона працювала директором загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 67 м. Харкова, яку в подальшому було перейменовано у Харківську загальноосвітню школу І-Ш ступенів № 67, за контрактом б/н, дія якого неодноразово продовжувалась наказами Департаменту освіти Харківської міської ради від 31 серпня 2004 року, від 31 серпня 2007 року та від 31 серпня 2012 року.

Наказом Управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради від 31 серпня 2015 року її було звільнено на підставі п. 2 ст. 36 КЗпП України на підставі наказу Департаменту освіти Харківської міської ради від 31 серпня 2015 року № 355-к. Копію зазначеного наказу вона отримала 31 серпня 2015 року.

Позивачка вважала, що її звільнення відбулось з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки контракт від 01 вересня 2003 року б/н з нею неодноразово продовжувався, а отже і трудові відносини є такими, що укладені на невизначений строк, згідно з вимогами ч. 2 ст. 39-1 КЗпП України.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 26 листопада 2011 року, залишеним без зміни ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 21 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 01 вересня 2003 року між ОСОБА_4 та управлінням освіти Харківської міської ради було укладено контракт б/н щодо призначення позивачки на посаду директора загальноосвітньої школи № 67 на строк до 31 серпня 2004 року.

Пунктом 5.5 вказаного контракту передбачено, що за 2 місяця до закінчення терміну дії контракту він може бути за угодою сторін продовжений або укладений на новий строк. Зазначений контракт є строковим і позивач, підписавши його, з цим погодилась.

Наказами від 31 серпня 2004 року № 503, від 31 серпня 2007 року № 313-к, від 31 серпня 2012 року № 485-к, виданими Департаментом освіти Харківської міської ради, строк дії контракту від 01 вересня 2003 року декілька разів подовжувався.

Відповідно до додаткової угоди № 3 про продовження дії контракту від 01 вересня 2003 року сторонами було погоджено, що строк дії контракту продовжено з 01 вересня 2012 року по 31 серпня 2015 року.

06 травня 2015 року управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради листом № 640/01-15/15 запросило ОСОБА_4 до відділу кадрової роботи Департаменту освіти для ознайомлення з попередженням щодо припинення з нею трудових відносин у зв'язку із закінченням строку дії контракту, на який він був укладений.

Наказом Управління освіти адміністрації Ленінського району Харківської міської ради від 31 серпня 2015 року № 208-к на підставі наказу Департаменту освіти Харківської міської ради від 31 серпня 2015 року № 355-к, ОСОБА_4 була звільнена у зв'язку із закінченням строку дії контракту, відповідно до п. 2 ст. 36 КЗпП України.

Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставою припинення трудового договору є: закінчення строку (п. 2 і 3 ст. 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна із сторін не поставила вимогу про їх припинення.

Вирішуючи спір, суди попередніх інстанцій правильно виходили з того, що позивачка працювала на посаді директора загальноосвітньої школи № 67 на підставі трудового контракту, строк дії якого закінчився 31 серпня 2015 року, тому відповідно до вимог п. 2 ст. 36 КЗпП України позивачку звільнено з посади директора загальноосвітньої школи № 67.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5 відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 24 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

МазурЛ.М. Нагорняк В.А. ПисанаТ.О.