Справа № 457/696/15 Головуючий у 1 інстанції: Марчук В.І.
Провадження № 22-ц/783/1962/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Штефаніци Ю. Г., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ «Маріот Медікал Центр», третя особа: заступник директора ТзОВ «Маріот Медікал Центр» Степаницька Іванна Василівна про визнання незаконними та скасування наказів, поновлення на роботі, виплату заробітної плати та оплату вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржила позивач - ОСОБА_1.

Вважає його незаконним, необгрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального права та з невідповідністю висновків суду обставинам справи.

В апеляційній скарзі зазначає, що працювала в ТзОВ «Маріот Медікал Центр» адміністратором готелю з 01 червня 2007 року. При прийнятті на роботу їй було визначено робоче місце адміністратора готелю, роз»яснено права та обов»язки, ознайомлено з посадовою інструкцією та умовами праці. Після виходу на роботу з відпустки по догляду за дитиною до досягнення віку трьох років її на робоче місце адміністратора готелю не допустили, оскільки на цьому місці вже працювала інша особа, вручили їй попередження про скорочення посади, яку вона займала з 27.05.2015 року та запропонували зайняти посаду покоївки. В наступному відповідачем було видано наказ № 04-15 «Про закріплення робочого місця» від 31 березня 2015 року, яким було визначено її робоче місце - рецепція медичної частини. Посадові обов»язки на рецепції медичної частини абсолютно відмінні від посадових обов»язків адміністратора готелю. А тому висновок суду першої інстанції про те, що наказ від 31 березня 2015 року № 04-15 «Про закріплення робочого місця» відповідає вимогам закону є помилковим, оскільки, як вбачається зі змісту наказу, у такому йде мова про закріплення нового робочого місця, а не переміщення на інше робоче місце, доручення іншої роботи в межах спеціальності, кваліфікації чи посади обумовленої трудовим договором. Зазначає, що за період роботи з 23 квітня 2015 року по 27 травня 2015 року заробітна плата їй не нараховувалася і не виплачувалася, оскільки в табелях обліку робочого часу їй було проставлено прогули. Виходячи з посадового окладу 1310 грн. та кількості неоплачених робочих днів, а саме 22 дні, заборгованість по виплаті заробітної плати становить 1310 грн. Крім того, вважає незаконним наказ від 27 травня 2015 року № 4К-15 «Про звільнення адміністратора ОСОБА_1», оскільки при звільненні з роботи не враховано її переважне право на залишення на роботі, що передбачено ст. 42 КЗпП України.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно положень ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим. Законим є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 КЗпП України звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Згідно ч. 1 та 3 ст. 49-2 КЗпП України про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше, ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв»язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Власник вважається таким, що належно виконав вимоги ч. 2 ст. 40, ч. 3 ст. 49-2 КЗпП України щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працювала в ТзОВ «Маріот Медікал Центр» на посаді адміністратора готелю з 01.06.2007 року.

Згідно наказу № 66 К-07 від 31.05.2007 року позивач прийнята на роботу по контракту з 01.06.2007 року на посаду адміністратора з погодинною формою оплати праці в розмірі 3 грн. 15 коп. за фактично відпрацьований час та з нею 01.06.2007 року укладено строковий трудовий договір - контракт терміном на один рік.

За спливом терміну дії контракту від 01.06.2007 року, з позивачем було укладено контракт від 01.06.2008 року терміном на один рік, строком до 01.06.2009 року.

На час укладення з позивачем контракту від 01.06.2007 р. в ТзОВ «Маріот Медікал Центр» діяв штатний розпис від 16.05.2007 року, в якому були три посади адміністратора. Посада адміністратора готелю у штатному розписі ТзОВ «Маріот Медікал Центр» від 16.05.2007 року не значилася (а.с.64).

На час укладення з позивачем контракту від 01.06.2007 року в ТзОВ «Маріот Медікал Центр» діяв той же штатний розпис від 16.05.2007 року. 01.10.2008 року було затверджено новий штатний розпис ТзОВ «Маріот Медікал Центр», в якому також було передбачено три посади адміністратора.

У штатному розписі ТзОВ «Маріот Медікал Центр» від 05.02.2014 року значиться одна посада адміністратора та одна посада головного адміністратора.

В штатному розписі ТзОВ «Маріот Медікал Центр» від 28.05.2012 року числиться одна посада головного адміністратора, в штатному розписі від 01.12.2015 року - одна посада головного адміністратора.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 в період з 2009 року по 26.03.2015 року перебувала у відпусті по догляду за дитиною до досягнення віку трьох років: у зв»язку з народженням доньки ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2

06.03.2015 року ОСОБА_1 приступила до виконання посадових обов»язків.

Наказом № 02-15 від 26.03.2015 року «Про внесення змін до штатного розпису та скорочення чисельності працівників» з 27 травня 2015 року у ТзОВ «Маріот Медікал Центр»скорочено одну посаду адміністратора та виведено її зі штатного розпису, зобов»язано ознайомити працівників, які підпадають під дію наказу з його змістом під розписку.

Встановлено, що позивача за два місяці до вивільнення, а саме: 26.03.2015 року було попереджено про наступне вивільнення, що підтверджується персональним попередженням та розпискою ОСОБА_1 від 26.03.2015 року. Одночасно позивачу було запропонувано переведення на посаду покоївки, від чого вона відмовилась (т. 1 а.с. 44).

На день звільнення позивача з роботи інших вакантних посад на підприємстві не було, а також не було посад, які б вона могла займати за своїм фахом та кваліфікацією.

Наказом № 4К-15 від 27.05.2015 року «Про звільнення адміністратора ОСОБА_1» позивача звільнено з посади адміністратора з 27 травня 2015 року у зв»язку зі скороченням штату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України.

Як встановлено матеріалами справи, наказом № 04-15 від 31 березня 2015 року «Про закріплення робочого місця» відповідно до статей 29 та 32 КЗпП України за адміністратором ОСОБА_1 закріплено робоче місце на рецепції медичної частини з 31 березня 2015 року в межах кваліфікації, без змін умов праці (68).

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим догоовром власник або уповноважений ним орган зобов»язаний роз»яснити працівникові його права і обов»язки та проїнформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним догоовром, визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами.

Відповідно до положень ст. 32 КЗпП України не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров»я.

Враховуючи, що в штатних розписах ТзОВ «Маріот Медікал Центр», як при прийомі позивача на роботу, так і в подальшому були лише посади адміністратора, а така посада, як адміністратор готелю, не була передбачена штатними розписами, колегія суддів приходить до висновку, що укладеними з позивачем контрактами саме і було визначено робоче міце позивача, якого було прийнято на роботу адміністратором - адміністратор готелю. В подальшому наказом № 04-15 від 31.03.2015 року «Про закріплення робочого місця», адміністаротору ТЗОВ «Маріот Медікал Центр» ОСОБА_1 після її виходу на роботу з відпустки по догляду за дитиною було визначено робоче місце на рецепції медичної частини, в межах кваліфікації, без змін умов праці.

Тому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування наказу № 04-15 від 31.03.2015 року «Про закріплення робочого місця», оскільки такий відповідає положенням ч. 2 ст. 32 КЗпП України, не свідчить про переведення позивача на іншу роботу та відповідно не потребує згоди позивача, як працівника.

Матеріалами справи встановлено, що звільнення позивача з роботи проведено з дотриманням порядку та процедури звільнення, підстав для поновлення на роботі позивача колегія суддів не вбачає.

Доводи апелянта в частині безпідставної відмови суду у стягненні невиплаченої заробітної плати за період з 23 квітня 2015 року по 27 травня 2015 року у розмірі 1310 грн., середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 27 травня по 2015 року по 18 серпня 2015 року у розмірі 3394,35 грн. та моральної шкоди у розмірі 1500 грн. також на увагу не заслуговують, оскільки позивачу виплачено заробітну плату з 23 квітня 2015 року по 27 травня 2015 року за фактично відпрацьований час, що було визначено наказом № 66 К-07 від 31.05.2007 року при її прийомі на роботу, та така отримала: у березні 2015 року - 231,84 грн., у квітні - 650,00 грн. та 210,11 грн, у травні - 1602,31 грн., що підтверджується платіжними відомостями (т. 1, а.с. 131-134).

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Трускавецького міського суду Львівської області від 05 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Штефаніца Ю. Г.

Мельничук О. Я.