УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., ХоптиС.Ф., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок професійного захворювання, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із указаним вище позовом, посилаючись на те, що з 1 серпня 2001 року по 10 лютого 2006 року він працював у публічному акціонерному товаристві «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» (далі - ПАТ «ЦГЗК») на посадах машиніста бульдозера по збагачуванню шлаків збагачувальної фабрики та водієм навантажувача дільниці по гідротранспортуванню шлаків збагачувальної фабрики.

Рішенням лікувально-експертної комісії Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 13 серпня 2013 року йому було встановлено професійне захворювання за діагнозом: вібраційна хвороба другого ступеню від дії загальної вібрації з помірно вираженим церебральнопериферичним ангіодистонічним синдромом, вегетативно сенсорною поліневропатією верхніх кінцівок помірно вираженою у поєднанні з полірадикулопатією шийною і попереково-крижовою зліва з вираженими статико-динамічними порушеннями, м'язовим тонічним синдромом, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФС першого ступеню); деформуючого артрозу ліктьових суглобів та зі стійким больовим синдромом.

Зазначав, що причиною отримання профзахворювання є перевищення гранично-допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, що підтверджується актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 20 серпня 2013 року.

17 вересня 2013 року висновком медико-соціальної експертної комісії (далі - МСЕК) йому встановлено 50 % втрати професійної здатності по вібраційній хворобі та третю групу інвалідності.

При наступному переогляді 24 вересня 2014 року МСЕК підтверджено 50 % втрати професійної здатності та встановлено йому безстроково третю групу інвалідності.

Враховуючи викладені обставини, просив стягнути з ПАТ «ЦГЗК» на його користь моральну шкоду, завдану внаслідок професійного захворювання, в розмірі 243 тис. грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року, позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «ЦГЗК» на користь ОСОБА_4 у рахунок відшкодування моральної шкоди 10 тис. грн.

У решті позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «ЦГЗК» просить скасувати ухвалу апеляційного суду, змінити рішення суду першої інстанції, зменшивши розмір відшкодування моральної шкоди з 10 тис. грн до 2 тис. грн, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Касаційна скарга підлягає відхиленню.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, вірно застосувавши положення ст. 13 Закону України «Про охорону праці», ст. ст. 153, 237-1 КЗпП України, врахувавши роз'яснення п. 13 постанови пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», оцінивши докази відповідно до ст. 212 ЦПК України, з дотриманням норм процесуального права, обґрунтовано виходив із того, що внаслідок отримання професійного захворювання під час виконання трудових обов'язків у ПАТ «ЦГЗК» позивачеві завдана моральна шкода, грошове відшкодування якої підлягає стягненню з відповідача.

Колегія суддів погоджується з такими висновками.

При визначенні розміру моральної шкоди судом правильно враховано період роботи у відповідача - 4 роки 11 місяців 10 днів, ступінь втрати працездатності - 50 %, а також часткове відшкодування позивачеві моральної шкоди публічним акціонерним товариством «Євраз СухаБалка».

За таких обставин оцінивши всі зібрані у справі докази, правильно встановивши характер правовідносин та вірно застосувавши норми матеріального права, суди із урахуванням встановлених обставин справи обґрунтовано дійшли висновку про часткове задоволення позову.

Доводи касаційної скарги зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, порядку збирання та надання суду.

Враховуючи наведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат» відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 12 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддіВ.І. Журавель
С.Ф. Хопта С.П. Штелик