Справа № 302/225/16-ц
№ 2/302/115/16
Номер рядка звіту 26
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(в повному обсязі)

23.05.2016 р. смт.Міжгір'я

Міжгірський районний суд Закарпатської області

в особі головуючого судді Кривка В. П

секретар Гажук Н.В.,

з участю: позивач - ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача - ОСОБА_2,

представник позивача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні райсуду в смт.Міжгір'ї справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ "Укрсиббанк", третя особа на стороні позивача ОСОБА_2 про визнання недійсним кредитного договору № 0 від 04.06.2007 р., договору іпотеки № 0 від 04.06.2007 р.,-

В С Т А Н О В И В:

10.03.2016 р. позивач звернувся в суд з указаним позовом, який умотивовано так.

04.06.2007 р. позивач уклав з відповідачем :

- договір про надання кредиту в іноземній валюті в сумі 78 тис. швейцарських франків, що еквівалентно в гривнях в сумі 320482 грн. 03 коп.. за курсом НБУ на строк до 04.06.2018 р. з процентною ставкою, передбаченою у п.1.3 договору;;

- договір іпотеки, за яким у забезпечення виконання кредитних зобов'язань банком прийнято в заставу нерухомість: земельну ділянку площею 0,1752 га в АДРЕСА_1 та розташований на ній об'єкт незавершеного будівництва (95 % готовності) комплекс: міні-готель з магазином - кафе, перукарнею за тією ж адресою.

Позивач вважає, що під час укладення договору грубо порушено закон "Про захист прав споживачів", щодо надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України (ст.11), щодо внесення продавцем (виконавцем, виробником) у договір із споживачем, умов, які є несправедливими, всупереч принципам добросовісності на шкоду інтересам споживача (ст. 18 ч.1; ч.2; ст. 19 ч.5 п.5, ч.6). Під час укладення договору іпотеки порушено вимоги ст. 177 СК України, ст. 16 Закону "Про охорону дитинства", щодо вчинення правочину без дозволу органу опіки та піклування, оскільки на той час у будинку були прописані і проживали неповнолітні діти позивача: ОСОБА_4 - 1992 р.н., ОСОБА_5 - 1998 р.н.. Позивач також вважає, що об'єкт незавершеного будівництва віднесено до предмета іпотеки з порушенням вимог закону № 800-VІ від 25.12.2008 р..

На основі викладеного позивач просить застосувати ст. 215 ч.1 ЦК України і визнати договори недійсними і повернути стороні у первісний стан (двохстороння реституція).

За клопотанням позивача в справу залучено третю особу без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_2.(дружина позивача).

Позивач і третя особа позов підтримали і додатково пояснили свої вимоги тим, що кредитні кошти одержали у гривнях по курсу НБУ швейцарського франка на час укладення договору, оскільки в цій валюті процентна ставка за користування кредитними коштами на той час була невеликою і вигідною в порівнянні з гривневим кредитом, які пропонували банки. Просять узяти до уваги, що кредитні кошти повертали банку в гривнях по курсу, який їм надсилав банк щомісячно на час сплати кредиту за графіком , а швейцарські франки на рахунки не отримували.

Відповідач в особі уповноваженого представника позов заперечив повністю, а позицію письмово обгрунтував таким.

Позивач самостійно обрав програму кредитування у валюті швейцарських франках, що підтверджуються власноручно написаною ним заявою про надання кредиту та ознайомлення з умовами кредитування. Укладення договорів позивач підтвердив своїм підписом , а договір іпотеки посвідчений нотаріусом. Предметом іпотеки за договором є нерухоме майно-комерційний об'єкт , а не житло, а тому на ці договірні відносини не розповсюджується законодавство про захист прав дітей. Дружина позивача (третя особа) дала згоду на передачу спільного майна подружжя в іпотеку, що посвідчено ноторіально. Окрім цього, відповідач подав заяву про застосування строків давності, зазначивши, що договір споживчого кредиту укладено 04.06.2015 р., а трьох річний строк позовної давності сплив 05.06.2010 р. Відповідач покликається у зв'язку з цією заявою на правовий висновок ВСУ від 21.05.2014 р. у справі № 6-7 св14.

Оцінивши зміст позову, договори сторін, подані в справу докази, суд установив такі обставини і дійшов наступного висновку.

04.06.2007 р. позивач і відповідач уклали договір споживчого кредиту № 0, згідно якого банк надав позичальнику кредит у сумі 78 тис. швейцарських франків еквівалентних 320482 грн. 03 коп. за курсом НБУ станом на час укладення договору строком на 132 місяці: з 04.06.2007 р. по 04.06.2018 р., а позичальник зобов'язався повернути вказані кошти, щомісячно з виплатою процентів щомісячно за ставками річних передбачених п.1.3 договору (1.3.1-1.3.5).Пунктом 2.1 цього договору сторони передбачили умови забезпечення виконання зобов'язань - заставу нерухомості: земельна ділянка площею 0,1752 га за адресою: АДРЕСА_1, на якій розташований об'єкт незавершеного будівництва (95 % готовності) комплекс: міні-готель з магазином-кафе, перукарнею за адресою: АДРЕСА_1, згідно договору іпотеки № 0 від 04.06.2007 р.

Згідно договору іпотеки № 0, укладеного сторонами 04.06.2007 р. і посвідченого державним нотаріусом ОСОБА_6 Міжгірської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1088, позивач (іпотекодавець) передав в іпотеку нерухоме майно: земельну ділянку і розташований на ній об'єкт незавершеного будівництва (які описані і зазначені вище в кредитному договорі). Згідно графіка погашення кредиту як невід'ємної частини договору позивач як позичальник зобов'язався щомісячно погашати заборгованість з визначеними датами платежу і залишком заборгованості у швейцарських франках. Право власності на нерухоме майно, передане в іпотеку за вказаними договорами, підтверджено правовстановлюючими документами (договорами купівлі-продажу з ноторіальним посвідченням, державним актом на право приватної власності на земельну ділянку, витягами з державних реєстрів правочинів, права власності на нерухоме майно). На час укладення договорів нотаріусом перевірено: за довідкою склад сім'ї позивача, в т.ч. й наявність неповнолітніх дітей 1992 р.н., і 1998 р.н.; за свідоцтвом про шлюб - перебування позивача в шлюбі з ОСОБА_2, а також одержано письмову нотаріально посвідчену, згоду ОСОБА_2 у виді заяви від 04.06.2007 р. про передачу в іпотеку придбаного ними під час спільного подружнього життя майна: земельної ділянки і незавершеного будівництвом міні-готель з магазином-кафе та перукарнею для забезпечення кредиту в сумі 78 тис. швейцарських франків - 320482,03 грн. в АКБ "Укрсиббанк". Позивач підтвердив приналежність свого особистого підпису на договорах, вказаних вище, їх укладення, посвідчення нотаріусом. Третя особа ОСОБА_2 також підтвердила власноручне подання заяви-згоди, приналежність підпису на цій заяві та її нотаріальне посвідчення. Позивач також визнав, що звертався із заявкою на отримання кредиту до банку, яку підписав і відомості в якій викладені правильно, про суми і валюти надання кредиту, строку кредитування, призначення і забезпечення кредиту, його забезпечення та інші особові відомості.

Згідно копії меморіального ордеру № НОМЕР_1 від 05.06.2007 р., виданого банком відповідача на кредитний рахунок № НОМЕР_2 одержувача ОСОБА_1 (позивача) зараховано 321774 грн. 10 коп., що еквівалентні сумі 78000 швейцарських франків. Цей ордер не містить підпису позивача і має відмітку про призначення платежу, надання кредиту згідно угоди 0 від 04.06.2007 р.. Натомість згідно заявок на видачу готівки № 53 від 07.06.2007 р. і № 54 від 03.07.2007 р. ОСОБА_1 з указаного у меморіальному ордері особового рахунку одержав суми: 176829 грн. 68 коп. і 135213 грн. 64 коп. з підписами одержувача і працівника банку. Позивач визнав одержання вказаних сум, подання заявок і приналежність свого підпису на вказаних банківських документах.

Відповідач подав у справу посвідчені копії банківських ліцензій на право здійснення банківської діяльності, в т.ч. й у валютних операціях і ці документи не оспорюються.

З часу укладення договору і отримання кредитних коштів позивач виконував свої зобов'язання, а саме щомісячно по курсу швейцарського франка, який йому надавали з установи банку за місцем виконання зобов'язання (відділення № 136 у м.Виноградів Закарпатської області), сплачував банку гривні для придбання валюти кредиту і погашення щомісячних платежів.

З липня 2015 р. , у зв'язку із зростанням курсу швейцарського франка до гривні , у позивача виникла заборгованість по вказаним кредитним зобов'язанням.

Встановлені обставини підтверджують виникнення між сторонами кредитних зобов'язань.

Суд відхиляє покликання позивача на недійсність отриманого ним споживчого кредиту в іноземній валюті з мотивів наявності грошової одиниці в Україні національної валюти гривні як єдиного платіжного засобу, юридичної необізнаності позивача, відсутності в банку відповідача ліцензій на здійснення кредитного валютування в швейцарських фунтах, не надання позивачу інформації як споживачу про умови надання кредиту в письмовій формі, про ризики подорожчання кредиту в разі зміни курсу валюти, - з огляду на таке.

Волевиявлення сторін на надання і одержання кредиту у швейцарських франках у відповідній сумі на визначений строк, з визначенням кредитної ставки за користування кредитними коштами, порядок їх повернення, умови забезпечення кредиту, права і обов'язки сторін, місце виконання зобов'язань підтверджені змістом договору про надання кредиту. Згідно п. 9.13 підписання цього договору позичальником свідчить про те, що умови даного договору йому цілком зрозумілі і він вважає їх справедливими по відношенню до нього ; - перед підписанням даного договору позичальником отримано інформаційний лист відповідно до вимог чинного законодавства України, зокрема п.2 ст.11 закону України "Про захист прав споживачів". Пунктом 8.1 передбаченого договору підтверджено Банком (відповідачем) наявність усіх необхідних ліцензій і дозволів НБУ, необхідних для видачі та обслуговування кредиту.

У відповідності до вимог ст.ст. 6,627, 628, 629 ЦК України:

- сторони є вільними в укладенні договору, вибору контрагента та визначенні умов договору, з урахуванням, вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності і справедливості;

- зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства;

- договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Суд установив, що оскаржений кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їх внутрішній волі. Позивач на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог щодо умов кредитного договору та в подальшому виконував його умови, зокрема протягом восьми років. Отже, суд не вбачає несправедливих умов унесених у договір, а також порушення прав позивача як споживача за змістом ст.ст. 11,18 закону "Про захист прав споживачів" під час укладення договору. Цей висновок суду грунтується на правовій позиції, висловленій ВСУ у постанові від 02.12.2015 р. (справа № 6-134/цс 15), який є обов'язковим для суду (ст. 360-7 ч.1 ЦПК України.

Суд не встановив порушень закону і під час укладення сторонами договору іпотеки за обставинами, на які покликається позивач (щодо порушення прав неповнолітніх дітей). Предметом іпотеки, за оспорюваним договором, є нерухоме майно з цільовим призначенням для комерційної діяльності. Цей об'єкт не має статусу житла. Ст. 203 ч.6 ЦК України передбачено, що правочин, який вчиняється батьками, не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх дітей . Ст. 17 закону "Про охорону дитинства" передбачено, що батьки та особи, які їх замінюють, не мають права без дозволу органів опіки та піклування укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовитися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватись від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання.

З обставин справи видно, що нотаріусом, під час посвідчення договору іпотеки , перевірено дотримання прав неповнолітніх дітей позивача. Зокрема, з довідки Колочавської сільської ради, видно, що позивач, третя особа (дружина позивача), їх неповнолітні діти спільно проживають за адресою в буд № 144/а, по вул.Дружби, в с.Колочава Міжгірського району, Закарпатської області. Ця ж адреса проживання зазначена і в заяві-згоді ОСОБА_2, державному нотаріусу, в її паспорті гр. України, паспорті гр. України позивача; в реквізитах договорів кредиту та іпотеки. Позивач і третя особа на його стороні визнали, що до придбання нерухомого майна, переданого в іпотеку, виконання договору, на час розгляду справи, вони проживали і проживають у житловому будинку за адресою, зазначеною вище.

Отже, суд не встановив порушення прав неповнолітніх осіб позивача під час укладення ним договору іпотеки.

Судових витрат до стягнення чи повернення немає.

Керуючись ст.ст. 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Копію рішення надіслати відповідачу для відома.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано в апеляційний суд Закарпатської області через райсуд протягом десяти днів з дня проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення , - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення набирає законної сили згідно з ст. 223 ЦПК України.

Суддя: В. П. Кривка