УХВАЛА

іменем україни

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Луспеника Д.Д.,

суддів: Журавель В.І., Хопти С.Ф.,

ЧерненкоВ.А., ШтеликС.П.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» на рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Актив-Банк» (далі - ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 1 листопада 2007 року між

ТОВ «Комерційний банк «Актив-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк», і ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит для придбання квартири в сумі 378 750 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10,7 % річних.

На забезпечення виконання зобов'язання між сторонами укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передав в іпотеку належну йому на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

У зв'язку з неналежним виконанням боржниками своїх зобов'язань за кредитним договором виникла заборгованість узагальному розмірі 355 404 грн 9 коп., яку позивач просив стягнути шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки та набуття права власності ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» на предмет іпотеки.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року позов ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» задоволено частково. Звернуто стягнення на заставлене майно шляхом набуття права власності

ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_3 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 1 листопада 2007 року, вартістю 394 тис. грн. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року рішення районного суду скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, допустив кредитну заборгованість, а умови іпотечного договору передбачають право банку на набуття права власності на іпотечне майно.

Апеляційний суд, скасувавши рішення суду першої інстанції та ухваливши нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що суд першої інстанції не залучив до участі у справі всіх сторін, прав та обов'язків яких стосується ухвалене судове рішення. При цьому зазначив, що ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» відступило ОСОБА_4, а остання - компанії «Захверт Інвест Тройханд ГмбХ» право вимоги за кредитним договором від 1 листопада 2007 року, проте зазначені особи до участі в справі залучені не були.

Проте повністю погодитись із такими висновками судів не можна.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Судом встановлено, що 1 листопада 2007 року між ТОВ «Комерційний банк «Актив-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк», і ОСОБА_3 укладено договір про іпотечний кредит для придбання квартири в сумі 378 750 грн зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 10,7 % річних, строком погашення до 31 жовтня 2036 року, на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності.

На забезпечення виконання зобов'язання між сторонами укладено іпотечний договір, згідно з умовами якого ОСОБА_3 передав в іпотеку належну йому на праві власності однокімнатну квартиру АДРЕСА_1

Рішенням Голосіївського районного сулу м. Києва віл 25 липня 2011 року з відповідача стягнуто на користь позивача заборгованість кредитним договором в загальній сумі 353 354 грн. 69 коп, з яких: 338 480 грн 68 коп. - заборгованість за кредитом, 14 397 грн 64 коп. заборгованості за процентами, 476 грн 37 коп. - пеня, судовий збір в сумі 1 700 грн та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 120 грн, а всього - 355 174 грн 69 коп.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Обгрунтовуючи заперечення проти апеляційної скарги, ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» просив зупинити провадження у справі до вирішення пов'язаної з нею іншої справи. При цьому послався на те, що на час вирішення цього спору існує спір щодо нікчемності правочину про відступлення права вимоги.

У порушення вимог ст. ст. 212-214, 316 ЦПК України апеляційний суд на зазначені положення закону уваги не звернув, не перевірив доводів сторін як на підтвердження так і на заперечення позову, не встановив фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи. При цьому формально послався на те, що відповідач не вказав, яким чином оскаржуваним рішенням суду першої інстанції порушено права ОСОБА_4 та компанії «Захверт Інвест Тройханд ГмбХ», які до суду з апеляційною скаргою на вказане рішення не звертались. Разом із тим, не перевірив доводів сторін, чи дійсно на час вирішення спору відбулось відступлення права вимоги за договором цесії, не дослідив належні та допустимі докази, які свідчать про відступлення права вимоги за указаним кредитним договором. Тобто не визначився, хто є належним позивачем у цих правовідносинах й розглянув спір по суті заявлених вимог з ухваленням судового рішення.

При цьому, суду апеляційної інстанції надано копію договору про відступлення права вимоги, укладеного між ОСОБА_4 та товариством з обмеженою відповідальністю «ГРІНТЕК ЕНЕРЖИ», а такого ж договору, укладеного між ПАТ «Комерційний банк «Актив-Банк» та ОСОБА_4 суду не надано, проте апеляційний суд зробив висновки про підтвердження таких договірних відносин.

Підлягає скасуванню й рішення суду першої інстанції, оскільки у порушення п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України, вирішуючи спір, суд першої інстанції не визначився зі складом осіб, які мали брати участь у справі.

Згідно з ч. 4 ст. 10, пп. 1, 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, зобов'язаний роз'яснити особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти здійсненню їхніх прав, а також районний суд повинен уточнити позовні вимоги та вирішити питання про склад осіб, які братимуть участь у справі, згідно з порядком, передбаченим ст. 33 ЦПК України.

Отже, незалучення особи, яка має право вимоги за договором цесії належною стороною у справі у порядку, передбаченому ст. 33 ЦПК України, порушуються її процесуальні права, передбачені ст. ст. 27, 31 ЦПК України.

У звязку із цим формальне визначення сторін у справі, між якими спір відсутній, і не визначення належного складу сторін є порушенням п. 2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України.

Ураховуючи те, що фактичні обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, судами не встановлено, їх рішення не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, що в силу ст. 338 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Актив-Банк» задовольнити частково.

Заочне рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 10 лютого 2015 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 17 листопада 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.Д. Луспеник

Судді: В.І. Журавель

С.Ф.Хопта

В.А.Черненко

С.П.Штелик