АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/789/671/16 Доповідач - Ходоровський М.В.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ходоровського М.В.

суддів - Гурзель І. В., Щавурська Н. Б.,

при секретарі - Романської К.М.

з участю представника позивача Кивелюк Є.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 лютого 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (надалі - ПАТ КБ "ПриватБанк") звернувся із позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 17789,78 грн. У січні 2016 року представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» уточнив позовні вимоги, просив стягнути з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за договором б/н від 26 травня 2008 року у розмірі 19081,20 грн.

Позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26 травня 2008 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно умов договору ОСОБА_2 зобов'язався повернути позивачу кредит та відсотки в порядку і в терміни, встановленні договором. Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2011 року (справа №2-1109/11) з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором від 26 травня 2008 року в розмірі 14 893,68 грн.

Посилаючись на те, що відповідач рішення суду не виконує, продовжує користуватись коштами банку, позивач просив стягнути із нього заборгованість за відсотками та пенею в сумі 19081,20 грн.

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 16 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

У судовому засіданні представник ПАТ КБ "ПриватБанк" апеляційну скаргу підтримала та пояснила, що термін дії картки становив один рік, вона діяла до 2009 року.

Відповідач ОСОБА_2 заперечив відносно апеляційної скарги, та пояснив що рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 10 лютого 2011 року з нього стягнуто суму боргу 14893,68 грн. У 2009 році закінчився термін дії кредитної карти, банк іншої карти йому не видавав.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, ознайомившись з матеріалами справи, доводами апеляційної скарги в її межах, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що 26 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 було укладено договір, який складається із заяви позичальника. Умов та правил надання банківських послуг. Правил користування платіжною картою. Згідно даного договору ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту па платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Сума кредиту становила 10000 грн. Строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії карти.

Рішенням Загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року змінено найменування позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «ПриваБанк» на ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК».

У зв'язку з невиконанням умов договору рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 лютого 2011 року (справа №2-1109/11) з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за договором від 26 травня 2008 року в розмірі 14 893,68 грн.

З розрахунку заборгованості за договором №б/н від 26 травня 2008 року, який приєднано позивачем до уточнених позовних вимог, станом на 31 грудня 2015 року ОСОБА_2 має загальну заборгованість у розмірі 32 590,06 гри., яка складається з: 7 685.68 грн. - сума заборгованості за кредитом: 21 087,54 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 3 816,84 грн. - заборгованість за пенею та комісією: 500,00 грн штраф (фіксована частина); 884,82 грн. - штраф (процентна складова).

Відмовляючи в задоволенні позову суд виходив з того, що позивачем пропущено строк звернення до суду за захистом свого порушеного права, відповідач просив про застосування позовної давності, а тому є підстави для відмови в позові.

З таким висновку суду слід погодитись оскільки він відповідає вимогам закону та грунтується на матеріалах справи.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.І ст.1048 ЦК України).

Відповідно до ст.509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Положеннями ст.526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ч.І ст.530 ЦК України).

Із статей 610, 611. 612 ЦК України вбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання та сплата неустойки. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до п.5.4. розділу II Правил користування платіжною карткою Умов та Правил надання банківських послуг, строк погашення кредиту в повному обсязі - не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці (в полі MONTH).

Як зазначено у п.3.1.1. розділу II Правил користування платіжною карткою Умов та Правил надання банківських послуг, строк дії картки зазначений на її лицевій стороні та вона дійсна до останнього календарного дня, вказаного на ній місяця.

Відповідно до ст. ст.256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов"язаний його початок (ст.253 ЦК України).

За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Відповідно до частин 3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Із розрахунку заборгованості, вбачається, що зобов'язання по погашенню кредиту ОСОБА_2 припинив виконувати ще у липні 2009 року та після ухвалення судом рішення від 10 лютого 2011 року (справа №2-1109/11) жодного платежу на погашення кредитної заборгованості, процентів за користування кредитом і а інших платежів ним не здійснено.

Таким чином, з часу винесення судом рішення про стягнення із ОСОБА_2 заборгованості від 10 лютого 2011 року (справа №2-1109/11) та першого не внесеного відповідачем платежу в рахунок кредиту до дня подання позовної заяви минуло більше трьох років.

Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» з першого не внесеного відповідачем платежу в рахунок кредиту було відомо про порушення зі сторони відповідача взятих на себе зобов'язань і тоді у позивача виникло право на звернення з позовом до суду, однак у період з 11 лютого 2011 року по 23 вересня 2015 року банком не пред'являлося вимог про стягнення боргу з ОСОБА_2

Позов ПАТ КБ «ПриватБанк» подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області 24 вересня 2015 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано відмовив у задоволенні позову у зв'язку з пропуском трирічного строку позовної давності.

Суд першої інстанції правильно не прийняв до уваги суму оплати, яка зазначена в розрахунках заборгованості в розмірі 46,18 грн. від 11 лютого 2015 року, як таку, що сплачена відповідачем, оскільки встановлено, що дана сума коштів списана Банком але не за рахунок коштів ОСОБА_2 Зазначена обставина не заперечується в суді апеляційної інстанції представником позивача.

Рішення суду є законним, обгрунтованим, підстав для його скасування не має.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315 ЦПК України,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Тернопільського міськрайонного суду від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області М.В. Ходоровський