Справа №489/958/16-ц 30.05.2016
Провадження №22-ц/784/1338/16
Справа 489/958/16-ц Головуючий першої інстанції: Тихонова Н.С.
Провадження № 22-ц/784/1338/16 Суддя-доповідач Апеляційного суду: ОСОБА_1
30 травня 2016 року м. Миколаїв
Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі
головуючого Коломієць В.В.,
суддів Довжук Т.С., Шолох З.Л.,
із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні питання про ухвалення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи підприємця ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до договору оренди транспортного засобу дійсною,
В С Т А Н О В И Л А :
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про визнання додаткової угоди до договору оренди транспортного засобу дійсною, відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду Миколаївської області від 24 травня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2. задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 14 квітня 2016 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов ОСОБА_2 задоволено. Визнано дійсною додаткову угоду від 29 вересня 2014 року до договору оренди транспортного засобу - вантажного сідлового тягача Е марки VOLVO, номер державної реєстрації АІ 6678 ЕА, укладеного 8 квітня 2014 року між Орендодавцем - ОСОБА_2 та Орендарем фізичною особою підприємцем ОСОБА_3, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за реєстровим номером 345.

Проте, при ухваленні даного рішення, колегією суддів не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до пункту 4 частини 1 статті 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

За змістом частин 1, 5 статті 88 ЦПК України убачається, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Згідно пп.2 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», в редакції, що була чинною на час подачі позовної заяви, ставка судового збору за подання фізичною особою позовної заяви немайнового характеру складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем було вірно сплачено 551грн. 20коп. судового збору до суду першої інстанції.

Згідно пп.6 п.2 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання апеляційної скарги на рішення суду складає 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Відповідно, ОСОБА_2 сплатив 606 грн. 32 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.545304667.1 від 29 квітня 2016 року, яка наявна в матеріалах справи.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 підлягає стягненню відшкодування судових витрат в розмірі 1157грн. 52коп. (551грн. 20коп. + 606грн. 32коп.).

Керуючись ст. 220 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Стягнути з фізичної особи підприємця ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 відшкодування судових витрат в розмірі 1157грн. 52коп. (одна тисяча сто пятдесят сім гривень пятдесят дві копійки).

Додаткове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: В.В. Коломієць

Суддя: Т.С. Довжук

Суддя З.Л. Шолох