Справа № 314/164/16-ц Провадження № 2/314/284/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року м.Вільнянськ

Вільнянський районний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Беспалько Т.Д.,

при секретарі Печонкіної В.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Вільнянську справу за позовом ОСОБА_1 до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, Кіровської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому посилається на те, що 15 лютого 2003 року померла ОСОБА_4, її мати.

На підставі заповіту, посвідченого Кіровською сільською радою Вільнянського району Запорізької області 03.04.1991 року № 21, ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було прийнято в спадщину по ? частці земельної частки (паю), розташованої на території Кіровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області та іменних акцій в ВАТ «Металург» кількістю 7488 шт. загальною вартістю 1872 грн. (одна тисяча вісімсот сімдесят дві) грн., що підтверджується свідоцтвом про право на прийняття спадщини за заповітом, виданим девятого вересня дві тисячі третього року державним нотаріусом Вільнянської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, зареєстровано в реєстрі за № 1190.

Свідоцтво на ? частку спадкового майна не видавалось, оскільки з заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний термін спадкоємець за заповітом не звернувся.

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Оскільки позивач фактично прийняла в спадщину 1/4 частку земельної ділянки, на яку свідоцтво про право на спадщину не видавалось, з 2003 року спадкоємець за заповітом не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, а позивач сплачує податки за вказану частку земельної ділянки та за свій кошт обробляю її, то позивач вважає, що має право на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування, на яку свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

Враховуючи, що позивач фактично прийняла 1/4 частку земельної ділянки, на яку не було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, але не має змоги оформити відповідно до вимог законодавства в нотаріальній конторі, оскільки особа, на яку було складено заповіт на 1/4 частку спадкового майна не зявляється до нотаріуса, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку, оскільки рішення суду буде правовстановлюючим документом для оформлення права на це майно. В судовому засіданні позивач наполягає на позові, відповідачі позов визнали, про що надали письмові заяви через канцелярію суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини, відповідно до ст. 1220 ЦК України, є день смерті особи.

Згідно зі ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті; у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1268, 1269 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1І, у відповідності до ст. 1268 ЦК України є спадкоємцем за законом та вважається такою,що прийняла спадщину,оскільки відповідно до ст.1270 ЦК України подала заяву до нотконтори про прийняття спадщини після померлої матері ОСОБА_4, прийняла спадщину за заповітом на 1/4 частку земельної ділянки, якою володіє та розпоряджається на власний розсуд, а також обробляє ? частку земельної ділянки, на яку свідоцтво про право на спадщину не видавалось, сплачує податки на частку земельної ділянки, вирощує та збирає на ній врожай.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України).

Згідно зі ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст. 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації,неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обовязковим, коли обєктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обовязковій державній реєстрації.

Оскільки позивач фактично прийняла в спадщину 1/4 частку земельної ділянки, на яку свідоцтво про право на спадщину не видавалось, з 2003 року спадкоємець за заповітом не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, сплачує податки за вказану частку земельної ділянки та за свій кошт обробляє її, її вимоги про визнання за нею права власності на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування, на яку свідоцтво про право на спадщину не видавалось, є законним та правомірними.

Керуючись ст.ст. 209,212-215 ЦПК України, ст.ст. 1223, 1268, 1297 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Вільнянської районної державної адміністрації Запорізької області, Кіровської сільської ради, Вільнянського району, Запорізької області, треті особи: ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на 1/4 частку земельної ділянки в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, право власності на 1/4 частку земельної ділянки, розташованої на території Кіровської сільської ради Вільнянського району Запорізької області, належної спадкодавцю ОСОБА_4 на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії РН № 175749, розміром 8,74 умовних кадастрових гектарів, виданого Вільнянською райдержадміністрацією 17.07.2000 року та зареєстрованого в Книзі за № 241 від 17.07.2000 року, на яку не було видано свідоцтво про право на спадщину - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 09 вересня 2003 року.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : Т.Д. Беспалько

01.02.2016