У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.11.2016 року м. Кодима, Одеської області

Кодимський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Сопільняка О.М.

при секретарі Вдовиченко В.О.

представника заінтересованої сторони ОСОБА_1

третьої особи ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Кодима Одеської області скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» на постанови державного виконавця Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області про повернення виконавчого документу,

В С Т А Н О В И В :

Публічне акціонерне товариство «Банк «Демарк» (далі ПАТ «Банк «Демарк») звернулось до Кодимського районного суду Одеської області зі скаргою, в якій просило визнати незаконними та скасувати постанови державного виконавця Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06 жовтня 2016 року про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання.

В заяві представник ПАТ «Банк «Демарк» ОСОБА_3 вказав, що 29 вересня 2016 року банком були направлені заяви про примусове виконання рішення Кодимського районного суду Одеської області про стягнення з боржника ОСОБА_2 кредитної заборгованості та судових витрат, які 05 жовтня 2016 року були отримані Кодимським районним відділом державної виконавчої служби, що підтверджується копією рекомендованого поштового повідомлення (№687 від 29 вересня 2016 року).

06 жовтня 2016 року державним виконавцем Следь О.В. винесено дві постанови про повернення виконавчих документів про стягнення з боржника кредитної заборгованості та судових витрат без прийняття до виконання, у звязку з тим, що стягувачем не надано доказів сплати авансового внеску, що передбачено ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону станом на 05 жовтня 2016 року.

Представник стягувача вважає вказані постанови незаконними, оскільки на дату відправлення виконавчих листів до відділу ДВС, зокрема станом на 29 вересня 2016 року, чинна редакція Закону України «Про виконавче провадження» не містила вимог про сплату авансового внеску при подачі виконавчого документа до виконання.

У звязку з цим, вважаючи, що застосуванню підлягають норми цього закону в редакції, чинній на момент здачі поштової кореспонденції на пошту, представник стягувача просив подану скаргу задовольнити та оскаржувані постанови державного виконавця скасувати.

Державний виконавець Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_1 в судовому засіданні подану скаргу не визнав та вказав, що, повертаючи виконавчі документи ПАТ «Банк «Демарк» без прийняття до виконання, він керувався нормами закону України «Про виконавче провадження» в редакції на день надходження виконавчих листів до відділу ДВС, тобто станом на 05 жовтня 2016 року, коли норми ч.2 ст.26 цього закону, яка набрала чинності 05 жовтня 2016 року, вимагали надання стягувачем разом з виконавчим документом доказів сплати авансового внеску. З цих підстав вважає прийняті постанови законними, тому у задоволенні скарги просив відмовити.

Третя особа ОСОБА_2 (боржник у виконавчому провадженні) в судовому засіданні проти задоволення скарги ПАТ «Банк «Демарк» заперечувала.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані ними письмові докази та матеріали цивільної справи №2-242/11, суд визнає скаргу ПАТ «Банк «Демарк» обґрунтованою та вважає необхідним її задовольнити з таких підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 05 квітня 2011 року з боржника ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Демарк» стягнуто заборгованість за кредитним договором №110-057 від 29 квітня 2008 року в сумі 21552 грн., а також 215 грн.53 коп. судового збору, 120 грн. витрат з інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи та 120 грн. витрат, повязаних з публікацією оголошення про виклик відповідача (цивільна справа №2-242/2011, а.с.49-50).

Згідно з ч.5 ст.124 Конституції України судові рішення є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.368 ЦПК України за кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, за заявою осіб, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

У звязку з цим, 16 травня 2011 року Кодимським районним судом видані виконавчі листи про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Демарк» присуджених цим рішенням коштів 21552 грн. кредитної заборгованості та 455 грн.53 коп. судових витрат.

29 вересня 2016 року представником ПАТ «Банк «Демарк» вказані виконавчі листи разом з заявами про їх примусове виконання були направлені до Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління в Одеській області, яким були отримані 05 жовтня 2016 року, що підтверджується копією рекомендованого поштового повідомлення про вручення поштового відправлення №687 від 29 вересня 2016 року.

06 жовтня 2016 року державним виконавцем Следь О.В. винесено постанови №52560251 та 52560102 про повернення предявлених стягувачем виконавчих документів без прийняття до виконання у звязку з тим, що ним (стягувачем) всупереч вимог ч.2 ст.26 Закону України «Про виконавче провадження», в редакції закону, що набрав чинності 05 жовтня 2016 року, не надано доказів сплати авансового внеску.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч.1 ст.24 цього закону виконавчі дії провадяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.26 вказаного закону виконавець за заявою стягувача про примусове виконання рішення розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Згідно з ч.2 ст.26 цього закону до заяви про примусове виконання рішення стягувач додає квитанцію про сплату авансового внеску в розмірі 2 відсотків суми, що підлягає стягненню, але не більше 10 мінімальних розмірів заробітної плати, а за рішенням немайнового характеру - у розмірі одного мінімального розміру заробітної плати з боржника - фізичної особи та в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Водночас, Закон України «Про виконавче провадження» №1404-VІІІ від 02 червня 2016 року, у відповідності з п.1 його Прикінцевих та перехідних положень набрав законної сили з дня набуття чинності Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів», тобто з 05 жовтня 2016 року.

Норми закону в редакції до 05 жовтня 2016 року не містили вимоги надання стягувачем разом з виконавчими документами та заявами про їх примусове виконання доказів сплати авансового внеску.

За змістом ч.6 ст.70 ЦПК України, яку суд застосовує за аналогією, днем вчинення відповідної дії вважається день здачі документа на пошту, який визначається за поштовим штемпелем, а не днем надходження цього документа до відповідної установи.

Відповідно до п.2 рішення Конституційного суду України від 09 лютого 1999 року у справі №1-7/99 дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

У звязку з цим, суд вважає, що державний виконавець при прийнятті предявлених ПАТ «Банк «Демарк» виконавчих документів та заяв про їх примусове виконання (а днем їх предявлення є день здачі на пошту) повинен був керуватись нормами Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV, який втратив чинність 05 жовтня 2016 року, але був чинним та момент виникнення події - предявлення стягувачем виконавчих документів та заяв про їх примусове виконання і який не передбачав обовязку стягувача долучати докази сплати ним авансового внеску.

Відповідно до ч.1 ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи, про що постановляє ухвалу.

Водночас, суд вважає зайвими вимоги скаржника про зобовязання державного виконавця винести постанови про відкриття виконавчих проваджень на підставі поданих стягувачем виконавчих документів, оскільки визнання судом незаконними та скасування постанов державного виконавця від 06 жовтня 2016 року №52560251 та №52560102 про повернення стягувачу виконавчих документів без прийняття їх до виконання зобовязує державного виконавця прийняті ці виконавчі документи та відкрити відповідно до них виконавче провадження.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.213, 215, 218, 383-387 ЦПК України, суд-

у х в а л и в

Скаргу публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» на постанови державного виконавця Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06 жовтня 2016 року про повернення виконавчого документа задовольнити частково.

Постанови державного виконавця Кодимського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 06 жовтня 2016 року №52560251 та №52560102 про повернення публічному акціонерному товариству «Банк «Демарк» виконавчих документів №2-242/11 про стягнення з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» заборгованості за кредитним договором №110-57 від 29 квітня 2008 року та судових витрат - скасувати.

В задоволенні решти скарги публічного акціонерного товариства «Банк «Демарк» відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду бути подана до апеляційного суду Одеської області через Кодимський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_4