Справа № 2-р/489/4/2016
№ 2/489/2501/2015
УХВАЛА

03.06.2016 р. м. Миколаїв

Ленінський районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючого - судді Тихонової Н.С.,

при секретарі - Бреженюк Н.С.,

за участі:

позивачки - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду заяву ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання,

ВСТАНОВИВ:

В березні 2015 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою про розяснення рішення. Свої вимоги мотивували тим, що Ленінським районним судом м. Миколаєва 11.12.2015 р. було постановлено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. А саме розірвано договір довічного утримання, укладений 14 грудня 2004 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори; повернуто у власність ОСОБА_1 ? частину житлового будинку № 36 по вул. Інгульська шоста в м. Миколаєві. Проте, як зазначає позивачка, зі змісту Рішення їй залишаються незрозумілими деякі питання.

Посилаючись на вищевикладене ОСОБА_1 просить суд розяснити рішення від 11.12.2015 р. по справі № 2/489/2501/2015: чому договір довічного утримання від 14.12.2004 р. розривається лише в частині, одного з відчужувачів-співвласників ОСОБА_1, якщо він укладався від імені двох відчужувачів та який правовий статус має інша частина договору, що склалася після смерті набувача-співвласника ОСОБА_3 і прийняття цього рішення (залишився чинним чи є припиненим); на якій підставі відчужувану ОСОБА_1 при розірвання договору довічного утримання повертається ? частина житлового будинку № 36 по вул. 6 Інгульська в м. Миколаєві спільного сумісного майна, а не в іншому розмірі; як мало бути вирішено питання про зняття заборони на житловий будинок, у звязку з частковим розірванням договору довічного утримання.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з?явився, повідомлявся судом про розгляд справи належним чином.

Дослідивши надані докази, вислухавши пояснення позивачки, суд встановив наступне.

11.12.2015 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. А саме розірвано договір довічного утримання, укладений 14 грудня 2004 року між ОСОБА_1 і ОСОБА_2 та посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори; повернуто у власність ОСОБА_1 ? частину житлового будинку № 36 по вул. Інгульська шоста в м. Миколаєві.

Вищезазначене Рішення суду сторонами не оскаржувалось і набрало законної сили.

Згідно з ч. 1 ст. 221 ЦПК України якщо рішення суду є незрозумілим для осіб, які брали участь у справі, або для державного виконавця, суд за їхньою заявою постановляє ухвалу, в якій розяснює своє рішення, не змінюючи при цьому його змісту.

Зі змісту Рішення суду вбачається, що його зміст викладено чітко та однозначно, у повній відповідності до заявлених позовних вимог.

За таких обставин вимоги позивачки про ро?зяснення вказаного Рішення є безпідставними та не підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 221 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про розяснення рішення суду по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору довічного утримання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва, шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня проголошення або отримання копії ухвали.

Суддя: