Справа № 635/4378/15-ц
Провадження №2/635/156/2016
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
29 лютого 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Березовської І.В.
за участю секретаря судового засідання Самойлової О.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики,
10 червня 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом.
В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що 06 серпня 2011 року він надав у борг відповідачу грошові кошти в розмірі 1000 доларів США, які останній зобов'язався повернути в строк до 30 серпня 2012 року. Даний факт підтверджений відповідним договором позики та письмовими розписками про отримання грошових коштів.
Проте, відповідач умови договору не виконав у передбачений договором строк, позику не повернув.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, викликався у судове засідання шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання. Як вбачається зі зворотного поштового повідомлення про неможливість вручення судової повістки, зазначена кореспонденція не була отримана відповідачем за місцем реєстрації та була повернута на адресу у зв'язку із закінченням терміну зберігання.
Відповідно до положень ст.ст. 76-77 ЦПК України, відповідач вважається таким, що повідомлений про час та місце розгляду справи.
Враховуючи умови, встановлені ч.1 ст.224 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи.
У звязку з тим, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
За ч.1, ч.2 ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Судом встановлено, що 06 серпня 2011 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір позики на суму 1000 доларів США, строком повернення до 30 серпня 2012 року, що підтверджується розпискою від 06 серпня 2011 року про отримання ОСОБА_2 зазначених коштів та укладеним в подальшому між сторонами договором позики від 30 травня 2012 року.
Згідно статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.
Відповідно до частини першої статті 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, тоді воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною 1 статті 1049 Цивільного Кодексу України визначено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
За правилами частини 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Статтею 525 Цивільного Кодексу України визначено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання.
Судом встановлено, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення грошових коштів відповідно до зазначених домовленостей між сторонами, про що свідчить наявність боргових документів у позивача.
Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.
За ч.2 ст. 533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Згідно з даними НБУ щодо офіційного курсу валют, станом на 29 лютого 2016 року Національним банком України офіційний курс гривні за 100 доларів США встановлений у розмірі 2705.4389 гривень.
Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.10,11,60,88,209,212,214-215,224-226 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1 до ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 243 (двісті сорок три ) гривні 60 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку подання відповідачем заяви про його перегляд, подання апеляційної скарги позивачем, у разі подання апеляційної скарги після розгляду справи апеляційним судом.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подання до апеляційного суду Харківської області через харківський районний суд Харківської області протягом десяти днів апеляційної скарги.
Суддя: