Справа № 520/2992/16-ц
Провадження № 2/520/2526/16
08.04.2016 року Київський районний суд м. Одеси у складі:
головуючого-судді Васильків О.В.
при секретарі Дідур Г.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог - ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним, суд, -
16.03.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1567/97 від 21.10.1997 року, а саме квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_1, укладений на Одеській новій біржі між ОСОБА_1 з одного боку та ОСОБА_3, яка діяла на підставі довіреності від імені та в інтересах ОСОБА_2 з іншого боку. При цьому позивач посилається на те, що 21.10.1997 року було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1567/97, який виконано сторонами. Однак, у зв'язку із протиріччям правових норм, позивач змушений звернутись до суду.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 не з'явився, повідомлявся належним чином. Матеріали справи містять заяву представника позивача ОСОБА_4 про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з'явився, оскільки відповідач в м. Одесі не має реєстрації, він повідомлявся належним чином, у відповідності до ст. 74 ЦПК України, причини неявки суду невідомі. До матеріалів справи залучено оголошення в пресі про повідомлення відповідача.
Третя особа ОСОБА_3 до судового засідання не з'явилася, повідомлялася належним чином, причини неявки суду невідомі.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, суд проводить розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, постановляє заочне рішення.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Як встановлено у судовому засіданні, 21.10.1997 року між ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності серії ААА № 476594, з одного боку та ОСОБА_5 та ОСОБА_1 з іншого боку, було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № 1567/97 на Одеській новій біржі, а саме квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1. Договір зареєстровано 17.11.1997 року в КП «ОМБТІ та РОН» № 111 доп. стр. 132 р. 737 /а.с. 5-6/.
Судом досліджено копію технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 /а.с. 7-8/.
17.09.2015 року у віці 74 років померла ОСОБА_5, актовий запис № 9722. Померла ОСОБА_5, яка була однією із сторін договору № 1567/97 від 21.10.1997 року, є матір'ю позивача ОСОБА_1, що вбачається із досліджених судом відповідних свідоцтв /а.с. 9-10, 13, 15/.
На момент укладання договору купівлі-продажу вказаної квартири був чинним Закон України "Про товарну біржу", відповідно до умов якого договори, оформлені товарною біржею, визнавались дійсними, а сам правочин купівлі-продажу було вчинено з дотриманням вимог діючого на той час законодавства. В подальшому до ЦК Української РСР 1963 року були внесені зміни, відповідно до яких угоди щодо відчуження нерухомого майна підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню. Відсутність належних правовстановлюючих документів на квартиру, на думку суду, істотним чином порушує право власності позивача, яке підлягає судовому захисту.
Згідно положень ч. 2 ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.
Аналогічне за змістом положення містить ч. 2 ст. 220 ЦК України - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.
В ході судового розгляду справи судом досліджено договір № 9721 власника квартири багатоквартирного будинку про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території від 19.12.1997 року /а.с. 17/, а також судом досліджено лист Сьомої Одеської державної нотаріальної контори від 17.02.2016 року /а.с. 18/, яким повідомлено, що нотаріус не має можливості видати позивачу свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки договір № 1567/97 не відповідає правовим нормам законодавства, які діяли на час реєстрації договору, та розяснено право на звернення до суду з питанням визнання договору дійсним.
За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню, так як обґрунтовані та доведені.
Керуючись ст. ст. 10, 60, 169, 209, 212, 213, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 47 ЦК Української РСР 1963 року, ст. ст. 209, 220 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1, задовольнити.
Визнати договір № 1567/97 купівлі-продажу нерухомого майна квартири АДРЕСА_2, який укладений 21.10.1997 року між ОСОБА_3, яка діяла від імені ОСОБА_2 на підставі довіреності серії ААА № 476594, з одної сторони та ОСОБА_5 та ОСОБА_1, з іншої сторони, - дійсним.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Суддя Васильків О. В.