АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4564/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3074/16Головуючий у 1-й інстанції Васильєва Л. М. Доповідач ап. інст. Акопян В. І.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді : Акопян В.І.

Суддів Гальонкіна С.А., Лобова О.А.

При секретарі: Маладиці Л.В

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Полтавський машинобудівний завод» про стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку із працівником.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ПАТ «Полтавський машинобудівний завод», просив стягнути з останнього на його користь 34739 грн. 70 коп. середнього заробітку за весь час затримки розрахунків із працівником відповідно до ст. 117 КЗпП України.

В обґрунтування зазначеного позову ОСОБА_2 зазначав, що заробітна плата виплачувалась із значними затримками, однак компенсації втрат частки заробітної плати у зв'язку з затримкою термінів її виплати та індексація заробітної плати не нараховувалась.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» на користь ОСОБА_2 5000 грн. в рахунок відшкодування компенсації середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по заробітній платі скасувати, ухваливши в цій частині нове рішення яким позов в цій частині задовольнити.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, що з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Згідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Як убачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно наказу №53 від 19 листопада 2013 року ОСОБА_2 прийнятий на посаду прибиральника території ПАТ «Полтавський машинобудівний завод».

Наказом №51 від 26 вересня 2014 року ОСОБА_2 звільнений за угодою сторін відповідно до п.1 ст. 36 КЗпП України.( а.с.4)

За час роботи відповідач не нараховував і не виплачував індексації та компенсації втрати частини заробітної плати в зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати, підприємство виплатило 11 серпня 2016 року у розмірі 335 грн. 03 коп. на підставі рішення Київського районного суду м. Полтави від 09 серпня 2016 року.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення суми в рахунок відшкодування компенсації середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні, місцевий суд, на підставі наданих сторонами доказів та з урахуванням норм трудового законодавства, правомірно виходив з того, що на день звільнення позивача з роботи спору між ним та відповідачем з приводу розміру належних до виплати сум за трудовим договором не було, спір виник після звільнення позивача з роботи та отримання ним розрахунку при звільненні, майже через два роки після звільнення. При цьому місцевий суд врахував правові висновки, викладені в постановах Верховного Суду України від 21 листопада2011 року(6-60цс11), 11 лютого 2015 року(6-223цс14).

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду та крім того враховує, що згідно ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення, якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення працівником вимоги про розрахунок.

Стаття 117 КЗпП України передбачає в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач був звільнений з роботи 26 вересня 2014 року.

Лише 6 травня 2016 року ОСОБА_2звернувся до суду з позовом до ПАТ «Полтавський машинобудівний завод» про стягнення 4919,38грн., а саме: суми втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків виплати -109 грн.; заробітної плати з урахуванням індексації за період липень 2013 року -вересень 2014 року-556,62грн.; заборгованості по заробітній платі -2253,76грн.; відпускних -2000грн.; та середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні -19860грн60коп.

В зв'язку з тим, що відповідач надав суду докази ,що він виплатив в день звільнення ОСОБА_2 заробітну плату та відпускні, ухвалою суду за заявою позивача позовні вимоги про стягнення заборгованості по заробітній платі, відпускних та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні залишені без розгляду.

Рішенням суду від 09.08.2016 року стягнуто на користь позивач суму індексації-225грн90 коп. та 109 грн.13коп. розміру компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати, всього стягнуто 335грн.03 грн.

Рішення суду відповідачем виконано 11 серпня 2016 року.

Таким чином, із наданих суду відповідачем доказів вбачається, що місцевий суд 09.08.2016 року задовольнив 7% позовних вимог початково пред'явлених ОСОБА_2, позивач подав заяву про залишення без розгляду частини позовних вимог в зв'язку з наданням відповідачем доказів про безпідставність частини заявлених позивачем вимог: виплату цих сум позивачеві при звільненні.

Сторони погодили в судовому засіданні, що середньоденна заробітна плата позивача становить 50,28 грн. а також що середній заробіток з 26 вересня 2014 року по 11.08.2016 року становить - 34 739грн. 70коп.

Колегія суддів вважає, що фактично суд 09.08.2016 року задовольнив первісні позовні вимоги позивача лише на 7%, тому і за затримку розрахунку необхідно стягнути суму пропорційно до задоволеної суми -2431, 78грн.

Місцевий суд стягнув з ПАТ « Полтавський машинобудівний завод «на користь позивача ОСОБА_2 - 5000грн.

Представник відповідача погодився з такою сумою, товариство апеляційної скарги не подавало, тому колегія вважає за необхідне застосувати положення ч1ст.61ЦПК України.

Колегія суду погоджується з рішення місцевого суду, вважає, що воно відповідає вимогам закону, підстав для його зміни чи скасування не вбачає, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 303, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 25 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів в касаційному порядку.

Судді: В.І.Акопян

С.А.Гальонкін

О.А.Лобов

З оригіналом згідно

Суддя В.І.Акопян