Ухвала іменем україни
30 листопада 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Умнова О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом, вимоги якого змінила та уточнила в ході розгляду справи, просила стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; стягнути з відповідача аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років.

Заочним рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07 серпня 2015 року і до досягнення дитиною повнолітнього віку. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти на її утримання як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років, у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн щомісячно, починаючи з 07 серпня 2015 року, і до досягнення дитиною ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, трирічного віку. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат. В задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Відповідач, не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій подав касаційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права просить їх скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцевих та перехідних положень» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Дослідивши подані заявником матеріали, в межах заявлених вимог, вважаю, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних рішень судів першої та апеляційної інстанцій вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо їх незаконності та неправильності. Обставини, на які посилається заявник не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Апеляційний суд дав належну оцінку законності та обґрунтованості рішення місцевого суду. Належним чином перевірив встановлені судом фактичні обставини справи з урахуванням зібраних доказів та дійшов правильного висновку про відсутність правових підстав для скасування рішення місцевого суду.

Судами попередніх інстанцій встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 08 листопада 2014 року ОСОБА_2 перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_3 Від шлюбу мають доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Сторони у справі припинили шлюбні відносини і на час розгляду справи у суді проживають окремо. ОСОБА_5 проживає з матір'ю і перебуває на її утриманні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанцій, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, відповідач, всупереч положенням ст. ст. 84, 181 СК України, ухиляється від виконання обов'язків по утриманню дитини та надані позивачу матеріальної допомоги як дружині, з якою проживає дитина віком до трьох років, тому наявні правові підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини та аліментів на утримання дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років.

Доводи позивача, викладені в касаційній скарзі аналогічні доводам, викладеним у апеляційній скарзі, були предметом перевірки апеляційним судом та були відхилені.

При вирішенні даної справи судами першої та апеляційної інстанцій правильно визначений характер правовідносин між сторонами, вірно застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при вирішенні даної справи місцевим та апеляційним судами не вбачається.

Керуючись ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в :

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на заочне рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 05 лютого 2016 року, ухвалу апеляційного суду Полтавської області від 25 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на своє утримання як дружини, з якою проживає дитина віком до трьох років.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ О.В. Умнова