№ провадження 6/521/201/13
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючої судді Целух А.П.,

при секретарі Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України,-

ВСТАНОВИВ:

До Малиновського районного суду м. Одеси надійшло подання з Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.Такі вимоги державний виконавець обґрунтував тим, що на примусовому виконанні у Першому Малиновському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває судовий наказ №916/787/13, виданий 27.05.2013 року, Господарським судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 грошової суми у розмірі 65435,35 грн. на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради.

У звязку з тим, що боржник ухиляється від сплати заборгованості, що на думку державного виконавця унеможливлює виконання рішення суду, призводить до порушення прав та законних інтересів стягувача, державний виконавець просить суд тимчасово обмежити боржника ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1), у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов'язань за виконавчим документом.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від «11» жовтня 2013 року було тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України ОСОБА_1 до виконання рішення суду.

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про скасування обмеження у праві виїзду за межі України.

Вивчивши надані заяви, матеріали справи, суд дійшов висновку про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_1.

Відповідно до вимог ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну» громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішення, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобовязань.

Згідно п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межи України - до виконання зобовязань за рішенням.

Пунктом 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» передбачено, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон є дія неврегульованих зобовязань.

На стадії виконання судового рішення обмеження права особи на виїзд за кордон здійснюється в порядку, передбаченому ст. 377-1 ЦПК України. За поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби, судом вирішується питання про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб).

Застосування тимчасового обмеження права особи на виїзд за межі України (за кордон) слід вважати доцільним у випадках, коли особа ухиляється від виконання зобовязання, покладеного на неї рішенням суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Подання державного виконавця повинно бути обґрунтованим, тобто містити зазначення обставин, що підтверджують необхідність обмежити право особи на виїзд за межі України та погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

Відкриття виконавчого провадження не може розглядатись як достатня підстава для застосування судом саме такого заходу, як обмеження права особи на виїзд за межі України.

У разі розгляду заяви про тимчасове обмеження боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи у праві виїзду за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України доказуванню підлягають факти ухилення боржника від виконання рішення суду, можливість виїзду за межі України з метою ухилення від виконання рішення суду, в тому числі наявність закордонного паспорта громадянина України, вжиття державним виконавцем заходів примусового виконання рішення суду відповідно до ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» тощо.

Відповідно до положення ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

За змістом ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України вирішення питання про тимчасове обмеження конституційного права за поданням державного виконавця за відсутності останнього не є виправданим, оскільки саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України орієнтує суди на те, що законом передбачені юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявністю факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання, тому з метою всебічного і повного зясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, підлягає зясуванню судом, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання у повному обсязі або частково.

Таким чином, сама по собі наявність невиконання зобовязання не є безумовною підставою для встановлення обмеження у праві, доведенню підлягає ухилення боржника від виконання.

Відповідно до ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави має право вільно пересуватися і вільно вибирати місце проживання в межах цієї території. Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Також ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права передбачено, що кожна людина має право покидати будь-яку країну, включаючи свою власну. Згадані вище права не можуть бути об'єктом ніяких обмежень, крім тих, які передбачено законом, які є необхідними для охорони державної безпеки, громадського порядку, здоров'я чи моральності населення або прав і свобод інших і є сумісними з іншими правами, визначеними в цьому Пакті.

На вищевказані обставини звертає увагу Верховний Суд України в узагальненнях від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України».

Відповідно до ст. 33 Конституції України право кожного вільно залишати територію України може бути обмежено лише законом. Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України». Стаття 6 цього Закону передбачає, що за наявності зазначених у цій нормі підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон громадянину може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта чи вилучено або затримано паспорт.

Аналізуючи зазначене, з матеріалів справи відсутне погодженя із начальником відділу державної виконавчої служби,а також не було встановлено в чому саме полягає ухилення боржника від виконання рішень суду.

На підставі викладеного суд приходить до висновку, що вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, а ухвала скасуванню, з постановленням по справі нової ухвали про відмову у задоволенні подання протимчасове обмеження громадянину України - боржнику у праві виїзду за межі України.

Таким чином, на підставі наведеного суд приходить до висновку про задоволення заяви ОСОБА_1

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Скасувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, накладене ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.10.2016 р. по справі №521/16854/13-ц шляхом скасування тимчасового обмеження у праві виїзду, ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: АДРЕСА_1), за межі України.

Виконання ухвали доручити Державній прикордонній службі України.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: А.П.Целух

18.11.16