Ухвала

іменем україни

25 травня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

Коротуна В.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Шепетівської міської ради про зобов'язання надати благоустроєне жиле приміщення, за касаційною скаргою виконавчого комітету Шепетівської міської ради на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Шепетівської міської ради про зобов'язання надати благоустроєне жиле приміщення.

Позивач посилався на те, що згідно з рішенням виконкому Шепетівської міської ради Хмельницької області від 18 жовтня 2002 року № 224 ОСОБА_3 за місцем проживання перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. У 2010 році він набув статус інваліда війни III групи та рішенням виконкому Шепетівської міської ради Хмельницької області від 18 серпня 2012 року № 238 ОСОБА_3 включений у список громадян, які користуються правом позачергового отримання житла під № 3. У порушення вимог ч. 1 ст. 46 ЖК Української РСР, п. 18 ст. 13 Закону України «Про статус ветеранів війни та гарантії їх соціального захисту» він протягом двох років з дня взяття на квартирний облік жилою площею не забезпечений. Просив зобов'язати виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області надати йому благоустроєне жиле приміщення в м. Шепетівці у вигляді окремої квартири у межах норми житлової площі.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року, позов задоволено та зобов'язано виконавчий комітет Шепетівської міської ради Хмельницької області надати ОСОБА_3 благоустроєне жиле приміщення у вигляді окремої квартири в межах норми жилої площі.

У касаційній скарзі виконавчий комітет Шепетівської міської ради, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судові рішення не відповідають вказаним вимогам.

Судами встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 18 жовтня 2002 року № 224 ОСОБА_3 перебуває на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов за місцем проживання, та включений у список громадян, які користуються правом першочергового отримання житла як учасник бойових дій в Афганістані.

Рішенням виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 18 серпня 2011 року № 238 ОСОБА_3, у зв'язку з набуттям 12 січня 2010 року статусу інваліда війни III групи, включений у список громадян, які користуються правом першочергового отримання житла, під № 3.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Шепетівської міської ради від 26 червня 2013 року № 127 у зв'язку з розірванням шлюбу з ОСОБА_4 внесено зміни у справу по квартирному обліку позивача - склад сім'ї позивача на отримання житла рахується з однієї особи.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з того, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 ЖК Української PCP позивач має право на забезпечення благоустроєним житлом позачергово й обов'язок забезпечити його житлом покладено на відповідача. При цьому відсутність фінансування програми позачергового забезпечення житлом не може бути підставою для відмови в отриманні житла.

Проте з такими висновками судів погодитись не можна.

Відповідно до положень ст. 43 ЖК Української РСР та п. 38 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року № 470, громадянам, які перебувають на квартирному обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Порядок визначення черговості надання громадянам жилих приміщень встановлюється законодавством Союзу РСР, вищевказаним кодексом та правилами, а також іншими актами законодавства Української РСР. Черговість надання жилих приміщень визначається часом взяття на облік (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання жилих приміщень).

За ст. 46 ЖК Української РСР поза чергою жиле приміщення надається інвалідам Великої Вітчизняної війни і прирівняним до них у встановленому порядку особам протягом двох років з дати прийняття рішення про включення їх до списку на позачергове одержання жилого приміщення, а з них інвалідам першої групи з числа учасників бойових дій на території інших держав - протягом року з визначенням переважного права інвалідів Великої Вітчизняної війни і прирівняних до них у встановленому порядку осіб на одержання жилих приміщень перед всіма іншими категоріями позачерговиків.

Разом з тим, як зазначено в Рішенні Конституційного Суду від 03 жовтня 1997 року № 4-зп у справі за конституційним зверненням ОСОБА_5 щодо офіційного тлумачення частини п'ятої статті 94 та статті 160 Конституції України (справа про набуття чинності Конституцією України), конкретна сфера суспільних відносин не може бути водночас врегульована однопредметними нормативними правовими актами однакової сили, які за змістом суперечать один одному. Звичайною є практика, коли наступний у часі акт містить пряме застереження щодо повного або часткового скасування попереднього. Загальновизнаним є й те, що з прийняттям нового акта, якщо інше не передбачено самим цим актом, автоматично скасовується однопредметний акт, який діяв у часі раніше.

Так, відповідно до ст. 20 Бюджетного кодексу України у бюджетному процесі на рівні державного бюджету та на рівні місцевих бюджетів (за рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради) застосовується програмно-цільовий метод. Особливими складовими програмно-цільового методу у бюджетному процесі є бюджетні програми, відповідальні виконавці бюджетних програм, паспорти бюджетних програм, результативні показники бюджетних програм. Бюджетні програми визначаються головними розпорядниками бюджетних коштів з урахуванням положень частини другої статті 21 і пункту 2 частини п'ятої статті 22 цього Кодексу.

Відповідно до пп «д» п. 9 ч. 1 ст. 87 Бюджетного кодексу України встановлено, що до видатків, які здійснюються з Державного бюджету України (з урахуванням особливостей, визначених пунктом 5 частини другої статті 671 цього Кодексу), належать видатки на державні програми підтримки будівництва (реконструкції) житла для окремих категорій громадян.

Порядок визначення механізму використання коштів, передбачених у державному бюджеті за програмою «Забезпечення житлом інвалідів війни» (далі - бюджетні кошти), за яким головним розпорядником бюджетних коштів та відповідальним виконавцем бюджетної програми є Мінрегіон, розпорядниками бюджетних коштів нижчого рівня - Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські держадміністрації або їх структурні підрозділи, встановлено постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2012 року № 503 «Про затвердження Порядку використання коштів, передбачених у державному бюджеті для забезпечення житлом інвалідів війни».

Отже, за положеннями Бюджетного кодексу України, чинного з 01 січня 2011 року, забезпечення житлом інвалідів війни є окремою програмою на рівні місцевих бюджетів, безпосередньо виконання цієї програми покладено на розпорядника бюджетних коштів.

Суди при вирішенні спору у порушення вимог ст. ст. 212-214, 315 ЦПК України, не врахували викладене, не визначились належним чином з характером спірних правовідносин та нормою матеріального права, яка підлягає до застосування, фактичні обставини, від яких залежить правильне вирішення справи, не встановили.

Крім того, суди не звернули уваги на те, що позивач як інвалід війни ІІІ групи знаходиться на обліку при виконавчому комітеті Шепетівської міської ради з 18 серпня 2011 року у черзі на позачергове отримання житла за № 3, та має право на отримання такого житла у встановленому порядку, однак за умови надходження його черги у відповідному обліку, та не може отримати житло раніше осіб, які перебувають перед ним у черзі. Отже, позивач не може й отримати житло, порушивши права інших осіб, які перебувають на обліку на позачергове отримання житла та мають рівні права з позивачем на отримання житла у позачерговому порядку.

За таких обставин ухвалені у справі судові рішення не можуть вважатися законними й обґрунтованими, тому відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу виконавчого комітету Шепетівської міської ради задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 20 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 17 грудня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: О.В. Закропивний

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

В.А.Нагорняк