Справа № 369/7535/16-ц
Провадження № 2/369/3395/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Пінкевич Н.С.,

при секретарі Дуплій Т.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок по вул.Ярова, 8 в м. Віта-Поштова. Даний будинок набутий ними у власність у встановленому законом порядку. 20 липня 2016 року ним як власником була здійснена спроба потрапити у власний будинок, але ним було виявлено, що там проживають відповідачі. Доступу до приміщення для проведення обстеження відповідачі не дають, чим порушують його права як власника на користування майном. Добровільно не виселяються з житлового будинку, незважаючи на неодноразові вимоги. Вказали, що вони як власники майна мають право там проживати та усувати перешкоди в користуванні власністю, але відповідачі чинять перешкоди у вселенні, змінили замки на вхідних дверях.

Просили суд усунути перешкоди в користуванні, володінні, розпорядженні нерухомим майном шляхом вселення представника ТОВ «Кейт-Колект» до житлового будинку, розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Віта-Поштова, вул. Ярова, буд.8; судові витрати покласти на відповідача.

У судовому засіданні представник позивача свої вимоги підтримав. Суду пояснив, що товариство як власник майна має право користуватись свої майном та мати до нього доступ у будь-який час. Додатково повідомляти про бажання провести обстеження майна, вони як власники не зобовязані. Відповідачі заперечують щодо вселення, постійно змінюють замки на вхідних дверях. Просив суд задоволити позов.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 проти позову заперечував. Суду пояснив, що хоч житловий будинок і зареєстрований на праві власності за позивачем, але така реєстрація відбулась з грубим порушеннями вимог чинного законодавства. До них щодо вселення представник позивача не звертався. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими. Просив відмовити в задоволенні позову.

У судове засідання ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 не зявилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

При розгляді справи судом встановлено, що житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с.Віта-Поштова, вул. Ярова, буд.8 на час розгляду справи зареєстрований на праві власності за ТОВ «Кей-Колект».

Відповідно до ст. 316, 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Особливим видом права власності є право довірчої власності, яке виникає внаслідок закону або договору управління майном. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов'язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Захист права власності встановлений ст. 321 ЦК України, а саме право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу.

Згідно довідки Віто-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №307 від 22 березня 2016 року в даному будинку проживають та зареєстровані за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_4. ОСОБА_5, ОСОБА_1

За ст. 91 ЦК України юридична особа здатна мати такі ж цивільні права та обовязки (цивільну правоздатність), як і фізична особа, крім тих, які за своєю природою можуть належати лише людині.

Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному громадянину право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла.

До особистих немайнових прав, що забезпечують соціальне буття фізичної особи, належить право на місце проживання.

Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку

Згідно положень ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

З пояснень сторін та матеріалів справи встановлено, що між сторонами виник спір щодо правомірності набуття права власності на спірний житловий будинок.

За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Оскільки позивач обрав спосіб захисту, не передбачений чинним законодавством, тому підстав для вселення до житлового приміщення якогось представника товариства, суд не вбачає.

Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 57-64, 208-223 ЦПК України, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом вселення відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Н.С.Пінкевич