_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/520/4882/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.11.2016

Київський районний суд м.Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Маценко В.В., розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про визнання договору дійсним, третя особа Одеська товарна біржа, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з даним позовом у якому посилається на те, що 16.02.2000р. між його братом ОСОБА_6 та відповідачами укладено договір купівлі-продажу квартири на Одеській товарній біржі. 10.01.2016р. останній помер. ОСОБА_1 26.08.2016р. отримав постанову нотаріуса про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом. Посилаючись на норми ст.14,31-32 ЦК УРСР та ст.221 ЦК України, просив суд визнати такий договір дійсним.

Представник позивача ОСОБА_7 позов підтримала просила його задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, належним чином повідомлені про час та місце слухання справи, заяви про розгляд справи за їх відсутністю не надходило, тому суд вважає їх неявку неповажною.

Представник третьої особи до суду не прибув.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, вважає що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного.

Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Встановлено, що 16.02.2000р. між відповідачами та ОСОБА_8 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №26161, а саме квартири АДРЕСА_1 і Петрова в місті Одесі, який був оформлений «Одеською товарною біржею», та зареєстрований в журналі реєстрації біржових правочинів із нерухомістю, під реєстраційним № 26161.

Після укладення зазначеного договору 3.03.2000р. він був зареєстрований в КП «ОМБТІ та РОН».

Відповідно до змісту спірного договору купівлі-продажу від 16.02.2000р., вказана вище квартира належала відповідачам.

В матеріалах справи відсутні, тобто сторони не надали, документи, які б підтверджували факт належності відповідачам на праві власності квартири АДРЕСА_2 і Петрова в місті Одесі до укладання спірного договору.

ОСОБА_6 помер 10.01.2016р. (а.с.10).

Після звернення позивача із відповідною заявою, Державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори 26.08.2016р. ухвалено постанову про відмову у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_6, а саме на квартиру АДРЕСА_1 і Петрова в м.Одеса, яка вмотивована відсутністю реєстрації договору купівлі-продажу цієї квартири у встановленому Законом порядку та іншим (а.с.11).

Позивач не є стороною у спірному правочині. З матеріалів справи вбачається спір позивача про право на спадщину після смерті ОСОБА_6, який регулюється Книгою шостою Цивільного кодексу України.

Статтею 64 Конституції України передбачено право кожного на судовий захист.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Вирішуючи спір, суд повинен надати об'єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до суду, а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові, оскільки, відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільним справ саме з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як вбачається із позовної заяви, ОСОБА_1 заявлено вимогу про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. Суд вважає, що обраний позивачем спосіб судового захисту порушеного цивільного права чи цивільного інтересу «визнання договору дійсним» - не є ефективним засобом захисту, тобто таким, що не відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Тобто, у даному випадку має місце невідповідність обраного позивачем за позовом способу свого захисту, способам, визначеним законодавством (зокрема, статтею 16 ЦК України), а отже у задоволенні позову слід відмовити.

Керуючись ст.10,11,60,215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області протягом десяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції, шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Бескровний Я. В.