Справа № 366/1088/16-ц Провадження № 2/366/239/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року Іванківський районний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Слободян Н.П., (секретар судового засідання Мартовицька Н.Є.),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Іванків цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором загальною сумою 90000 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 03.09.2005 року відповідно до укладеного договору № DNH4KS12920329 ОСОБА_2 тримав кредит у розмірі 6330,51 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ЗАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком Договір, що підтвердив своїм підписом у Заяві.

Відповідач зобов'язався сплачувати кредит, відсотки та оплачувати комісії на умовах, встановлених договором. Проте, свої зобовязання не виконує, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, оскільки виникла заборгованість станом на 29.03.2016 року загальною сумою 90000,00 грн., яка складається з:

- 6286,45 грн. - заборгованість за кредитом;

- 45048,60 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом;

- 38664,95 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Просять стягнути з відповідача борг за договором кредиту загальною сумою 90000 грн. та судові витрати по справі.

У судове засідання представник позивача не з*явився, зазначивши у позові, що не заперечують проти розгляду справи за відсутності представника банку та винесення заочного рішення судом. Крім того, до позову додане і відповідне клопотання.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений вчасно за зареєстрованою адресою його проживання. Подав до суду заяву, у якій позовних вимог не визнав, просить застосувати строк позовної давності до кожної вимоги. Звернув увагу на те, що кредит брався у сумі 6330,51 грн., а санкції нараховані на понад як 83000 грн. Не визнаючи позов, просив справу розглянути без його участі.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Банку про стягнення заборгованості не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 03.09.2005 року між Банком, правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_2 укладено договір № DNH4KS12920329, на підставі якого відповідач 03.09.2005 року отримав кредит у розмірі 6330,51 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним і банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов.

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За положеннями статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання.

Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

У відповідності до статті 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк зобов'язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

На підставі п. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Позивач умови договору виконав та надав кредитні кошти у розмірі 6330,51 грн. Відповідач свої зобов'язання виконав неналежним чином та з 04.09.2007 року перестав виконувати свої зобов'язання до договором.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з вимогамист.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як вбачається із письмової заяви відповідача, останній просив застосувати до позовних вимог позовну давність та відмовити в задоволенні позову на цих підставах.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Згідно ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.

ЦК України не передбачає заборони предявлення окремих вимог у звязку з пропущенням позовної давності.

Згідно з ч.1ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Так, відповідно до п.5.5 кредитного договору термін позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Кредитний договір був укладений між банком та відповідачем 03.09.2005 року строком на 24 місяці. Відповідно до розрахунку заборгованості прострочена заборгованість за кредитними зобовязаннями у відповідача виникла з 04.09.2007 року, у той час як з вимогою про стягнення заборгованості за кредитом позивач звернувся 21.04.2016 року.

З наведеного вбачається, що з 04.09.2007 року позивач, знаючи про те, що умови кредитного договору відповідачем не виконуються, мав право звернутися до суду для захисту своїх порушених прав.

Враховуючи те, що умовами кредитного договору встановлений строк позовної давності у 5 років то за захистом порушених прав позивач мав би звернутися до суду в період з 04.09.2007 року по 03.09.2012 року.

Така правова позиція висловлена в Верховним Судом України у повнові від 19.03.2014 року № 6-20цс14.

Відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем жодного платежу з кредитним договором не внесено.

Відповідно до ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

При зверненні до суду та в судовому засіданні питання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, з викладенням причин пропуску, позивачем не ставилось.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають з підстав пропущення позивачем строків позовної давності.

На підставі викладеного, ст. ст. 256, 264, 267, 509, 526, 527, 530, 625,1054 ЦК України, керуючись ст.ст. 8, 10, 11, 57, 60, 64, 212, 214, 215 суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволені позову Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості відмовити.

На рішення може бути подана апеляція в Апеляційний суд Київської області через Іванківський районний суд Київської області протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя