Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 травня 2016 року Ужгородський міськрайонний суд

Закарпатської області

в складі: головуючого судді - Семерак І.О.

при секретарі - Віраг Е.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася в суд із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер її батько - ОСОБА_2, після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, до складу якого входить зокрема житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 та земельна ділянка площею 0,0833 га за цією ж адресою. Вказує, що на випадок своєї смерті ОСОБА_2 заповіту не залишав. Вона являється єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька, оскільки дружина померлого - ОСОБА_3 та донька померлого - ОСОБА_4 відмовилися від спадщини подавши відповідну заяву нотаріусу.

Зазначає, що з метою оформлення своїх спадкових прав вона у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини однак їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.

Вказує, що саме померлий ОСОБА_2 був забудовником вищевказаного житлового будинку і саме останньому була виділена земельна ділянка для будівництва вказаного будинку, однак той у встановленому Законом порядку не зареєстрував за собою право власності на вказане нерухоме майно.

У зв'язку з цим, просить суд визнати за нею право власності на цей житловий будинок з належними до нього будівлями та спорудами, а також на земельну ділянку за тією ж адресою, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

В судове засідання представник позивача - ОСОБА_5 не з'явився, однак від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутності в якій позовні вимоги підтримає в повному обсязі та, з підстав наведених в позові, просить їх задовольнити.

Представник відповідача - ОСОБА_6 в судове засідання також не з'явилася, однак подала суду заяву про розгляд справи у їх відсутності на підставі наявних в справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2, який являється батьком позивачки, помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року, що стверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_1 від 19.01.2015 року, свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 від 15.11.1972 року та виданим повторно свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_3 від 04.02.2015 року.

Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина на належне йому спадкове майно, зокрема на житловий будинок за адресою: Закарпатська область, АДРЕСА_1 та земельну ділянку за вказаною адресою, площею 0,0833 га, кадастровий номер НОМЕР_4.

Належність вказаного будинку та земельної ділянки ОСОБА_2 стверджується свідоцтвом на забудову садиби в сільських населених пунктах Української РСР27 від 16.12.1970 року виданого забудовнику ОСОБА_2, довідкою Ужгородського міжміського бюро технічної інвентаризації від 30.12.1980 року№1816, технічним паспортом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 від 12.09.2014 року, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-015 від 16.01.2015 року.

Судом встановлено, що за життя ОСОБА_2 право власності за собою на вищевказаний будинок у встановленому Законом порядку не зареєстрував. Також ОСОБА_2 заповіту не залишав.

Відповідно до ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмову від її прийняття, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно довідки №84/02-14 від 20.07.2015 року виданої приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Митровцій Ю.Ю. 04.02.2015 року відкрито спадкову справу №2/2015 року після смерті ОСОБА_2 Спадкоємцем останнього є його донька ОСОБА_1 Також спадкоємцями є ще дружина померлого ОСОБА_3 та донька померлого ОСОБА_4, які відмовилися від прийняття спадщини, подавши відповідну заяву нотаріусу у передбачений Законом строк.

Таким чином ОСОБА_1 являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_2

Також судом встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно.

Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Вiдповiдно до листа Мiнiстерства юстицii України № 19-32/319 вiд 21.02.2005 року у разi смертi власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власностi на яке не була проведена i правовстановлюючий документ вiдсутнiй, питання визначення належностi цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирiшуватись у судовому порядку.

Відповідно до ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. «г» ч.1 ст.81 ЗК України, громадяни України набувають права власності на земельну ділянку на підставі прийняття спадщини.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Враховуючи наведене, а також те, що в судовому засіданні не встановлено даних, які б заперечували факт права власності у померлого ОСОБА_2 на житловий будинок з належними до нього надвірними спорудами та будовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки за вказаною адресою, площею 0,0833 га, кадастровий номер НОМЕР_4, а також не встановлено інших осіб які б претендували на це право, окрім позивача, суд приходить до переконання про достатність підстав для визнання за позивачем права власності на вищевказане майно в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2

Керуючись ст.ст. 16, 328, 1216, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.81 ЗК України, ст.ст. 4, 5, 14, 60, 88, 208, 209, 215, 294 ЦПК України, суд, -

РІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Ужгородської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 а також на земельну ділянку за цією ж адресою площею 0,0833 га, кадастровий номер НОМЕР_4, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Закарпатської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі проголошення рішення без участі особи, яка її оскаржує, протягом десяти днів з дня його отримання.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду Семерак І.О.