АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/1574/16 Головуючий 1-ї інстанції - Грінчук О.П.
Справа №642/4644/15-ц Доповідач - Довгаль А.П.
Категорія: договірні
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - судді Довгаль А.П.

суддів - Коваленко І.П., Сащенко І.С.

при секретарі - Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Український бізнес банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Український бізнес банк» (надалі - ПАТ «Український бізнес банк» або Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 (відповідач-1) та ОСОБА_3 (відповідач-2), в якому просило солідарно стягнути з відповідачів на їх користь заборгованість по кредиту, яка станом на 15.05.2015року становить суму 259 771,87грн., і яка складається: 243 273,85грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 464,51грн. - заборгованість за відсотками, 10 033,51грн. - заборгованість по щомісячній комісії.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що 25.07.2013року між Банком та відповідачем-1 було укладено кредитний договір №КАВНКФ/1013057.2 (надалі - кредитний договір), згідно умов якого ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 305 000,00грн. зі сплатою 7% (відсотків) річних строком повернення до 24 липня 2020 року. Кредит надано відповідачу-1 на придбання автомобілю під його заставу.

З метою забезпечення виконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором, 25.07.2013року між ПАТ «Український бізнес банк» та відповідачем-2 було укладено договір поруки, згідно умов якого остання зобов'язалася солідарно нести відповідальність перед Банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором. Відповідач-1 взяті на себе зобов'язання виконував не належним чином, у зв'язку з чим виникла вищевказана заборгованість, яку в добровільному порядку сплатити відповідачі відмовляються.

В судове засідання суду першої інстанції представник ПАТ «Український бізнес банк» не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій зазначив, що заявлені вимоги підтримує і просить їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, у разі неявки відповідачів не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення.

Відповідачі ОСОБА_1, ОСОБА_3 не з'явилися, про причини своєї неявки суду не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлялися в установленому законом порядку.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року позов ПАТ «Український бізнес банк» задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь ПАТ «Український бізнес банк» суму заборгованості за кредитним договором №КАВНКФ/1013057.2 від 25.07.2013року, в сумі 259 771,87грн.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1, ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі 2 597,7 грн.

Ухвалою цього ж суду від 11.01.2016року заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

В апеляційній скарзі представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким у задоволенні позову відмовити в повному обсязі, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, на не відповідність висновків суду обставинам справи та на неналежну оцінку наданим доказам.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Так, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК України).

Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник уважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом.

Згідно положень ч.1 ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором чи законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів стосовно належного виконання зобов'язання.

Нормами ст.1050 ЦК України також передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити гроші відповідно до ст.625 ЦК України незалежно від сплати процентів, належних йому згідно з вимогами ст.1048 ЦК України.

Судом встановлено, 25.07.2013року між ПАТ «Український бізнес банк» і ОСОБА_1 укладено кредитний договір №КАВНКФ/1013057.2, згідно умов якого останній отримав кредит у Банку в розмірі 305 000,00грн. зі сплатою 7% (відсотків) річних строком повернення до 24 липня 2020 року. Кредит надано відповідачу-1 на придбання автомобілю під його заставу.

З метою забезпечення виконання відповідачем-1 зобов'язань за кредитним договором, 25.07.2013року між ПАТ «Український бізнес банк» та ОСОБА_3 було укладено договір поруки, згідно умов якого остання зобов'язалася солідарно нести відповідальність перед Банком за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором.

Банк виконав взяті на себе зобов'язання, надавши ОСОБА_1 кредит в обумовленій сумі, але відповідач-1 всупереч умовам кредитного договору з лютого 2015 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості зі сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами та платежів для погашення основної суми кредиту, чим порушує взяті на себе договірні зобов'язання.

Статтею 1049 ЦК України передбачений обов'язок позичальника повернути позику позикодавцеві (грошові кошти у такій самій суми або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позичальником) у строк та порядку, що встановлені в договорі.

Пунктом 6.3. кредитного договору передбачено право Банку вимагати від позичальника дострокового розірвання кредитного договору та/або дострокового погашення та повернення виданих кредитних коштів, сплати процентів, нарахованих за кредитом, комісії, неустойки і збитків, зокрема, у випадку непогашення позичальником процентів та/або щомісячного внеску по кредиту згідно Графіка, недотримання умов цього договору, несплати комісії.

Станом на 15.05.2015року в позичальника кредиту ОСОБА_1 виникла заборгованість по сплаті кредитних сум, яка становить 259 771,87грн. і складається: 243 273,85грн. - заборгованість за тілом кредиту, 6 464,51грн. - заборгованість за відсотками, 10 033,51грн. - заборгованість по щомісячній комісії.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного судочинства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту чи інших вимог, що звичайно ставляться.

Отже, належним виконанням зобов'язання з боку відповідачів є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеним кредитним договором.

За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконанням ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (ч.1ст.553 ЦК України).

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.1 та ч.2 ст.554 ЦК України).

Задовольняючи вимоги Банку та стягуючи з відповідачів солідарно борг за тілом кредиту, нарахованих процентів та комісії, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що ними були порушені взяті на себе зобов'язання щодо своєчасного погашення кредитних сум за договором кредиту.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що сума стягнутої заборгованості - 259 771,87грн. є необґрунтованою, оскільки згідно квитанцій від 24.09.2015року та від 18.11.2015року відповідачем-1 було сплачено ще 14 324,00грн. і з урахуванням цих квитанцій станом на 19.11.2015року (на момент прийняття рішення) сплаті підлягала сума 245 447,87грн., колегією суддів не приймаються, оскільки заборгованість Банком визначена саме станом на 15.05.2015року. Вищевказана оплата здійснена відповідачем-1 пізніше, а тому не може бути зарахована за спірний період часу.

Інші доводи апеляційної скарги також висновків суду не спростовують, суттєвими не являються і не дають колегії суддів підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення, яке ухвалено з дотриманням вимог закону.

Згідно ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.1), 308, 313, 314ч.1п.1), 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 - відхилити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Харкова від 19 листопада 2015 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -