РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.11.2016

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

у складі: головуючого судді - Заворотної О.Л.

секретаря судового засідання - Дякович О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Хмельницький цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства «Поділляторф», Міністерства енергетики та вугільної промисловості про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку -

встановив:

В вересні 2016 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Державного підприємства «Поділляторф», Міністерства енергетики та вугільної промисловості про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку, в обґрунтування якого вказала, що з 02.02.2015р. 02.03.2015 року працював на посаді економіста у ДП «Поділяторф». В день звільнення з роботи позивачу не виплачено заробітну плату за період з 02.02.2015р. 02.03.2015р. в сумі 2295,38грн., внаслідок відсутності грошових коштів.

В порушення вимог закону відповідач заробітну плату у визначені законом строки не виплатив, і згідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість по заробітній платі складає 25197,48грн., просить стягнути невиплачену заробітну плату та середній заробіток за час затримки розрахунку.

Позивач в судове засідання не з'явивився, подав до суду письмову заяву в якій просить справу слухати без його участі, проти заочного розгляду не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явився, про день та час судового розгляду повідомлялись в установленому законом порядку, причини неявки суду невідомі.

Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним винести заочне рішення у справі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 02.02.2015р. ОСОБА_1 прийняли на посаду економіста ДП «Поділяторф», а 02.03.2015р. вона звільнилася з роботи на підставі ст.36 п.1 КЗпП.

Відповідно розрахунку наданого позивачем, заборгованість по заробітній платі складає 2295,38грн.

Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

У відповідності до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

Як встановлено судом у день звільнення з ОСОБА_1 розрахунку проведено не було. Розрахунок не проведено і на день подання позову до суду та винесення рішення по справі.

Згідно роз'яснень, що містяться у п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП України стягує на користь працівника середній заробіток за весь період розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності у цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці», пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана виплата, тобто, що передують дню звільнення працівника з роботи.

При цьому згідно з пунктом 5 наведеного вище Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців роботи (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на два сумарного числа робочих днів за останні календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим із дотриманням вимог законодавства.

Згідно наданої відповідачем ДП «Поділляторф» довідки середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає 133,32 грн.

Виходячи з наведеного, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені складатиме: 133,32грн. / середньоденний заробіток/ х 18 місяців затримки виплати повного розрахунку при звільненні/ = 25197,48грн.

Відповідно до ст.233 ч.2 КЗпП України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Враховуючи вищевикладене, позов підлягає частковому задоволенню, а саме на користь позивача належить стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату в сумі 2295,38грн., компенсацію за час затримки розрахунку в сумі 25197,48грн.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення в частині стягнення середнього заробітку за один місяць в розмірі 1399,18грн. підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судові витрати в сумі 274,93грн.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214-216, 223, 367 ЦПК, ст.ст. 47,116, 233 КЗпП України, Законом України «Про оплату праці», Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, суд -

вирішив:

ОСОБА_2 Миколаївни до Державного підприємства «Поділляторф», Міністерства енергетики та вугільної промисловості про стягнення заборгованості із заробітної плати і середнього заробітку за час затримки розрахунку задоволити.

Стягнути з Державного підприємства «Поділляторф» () на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі за період з 02.02.2015р. по 02.03.2015р. в сумі 2295,38 (дві тисячі двісті дев»яносто п»ять гривень 38 коп.) гривень, а також середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 03.03.2015р. по 01.09.2016р. у розмірі 25197,48 (двадцять п»ять тисяч сто дев»яносто сім гривень 48 коп.) гривень.

Рішення в частині стягнення середнього заробітку в сумі 1399грн.86 коп. підлягає негайному виконанню.

Стягнути з Державного підприємства «Поділляторф» () у дохід держави судові витрати в сумі 274,93грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом 10 днів з дня його проголошення до Апеляційного суду Хмельницької області, через Хмельницький міськрайонний суд.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: