У х в а л а

іменем україни

11 лютого 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Остапчука Д. О., Гончара В. П., Касьяна О. П.,

провівши попередній розгляд справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Перша Павлоградська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, про встановлення факту, що має юридичне значення, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та визнання права власності на квартиру в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, у якому, посилаючись на те, що ОСОБА_5 не проживала постійно на час відкриття спадщини зі спадкодавцем ОСОБА_6, а тому не є такою, що прийняла у встановленому законом порядку спадщину після смерті останньої, з урахуванням уточнень просила встановити факт, що ОСОБА_5 на час відкриття спадщини не проживала зі спадкодавцем ОСОБА_6, померлою ІНФОРМАЦІЯ_1, за адресою: квартира АДРЕСА_1; визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом від 18 листопада 2013 року, видане на ім'я ОСОБА_5 на ј частини вказаної квартири; визнати за позивачем право власності на вказану квартиру в порядку спадкування після смерті батька ОСОБА_7

Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ухвалені у справі судові рішення просить скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Касаційну скаргу ОСОБА_4 необхідно відхилити з огляду на наступне.

Статтею 335 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Судами встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 на праві спільної часткової власності належала квартира АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 померла.

12 квітня 2012 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області видано свідоцтво про право на спадщину за законом, відповідно до якого ОСОБА_7 як чоловік ОСОБА_6 та відповідач ОСОБА_5 як дочка ОСОБА_6 отримали у власність Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 (а. с. 42-зворот, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер.

11 червня 2013 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ѕ частини квартири АДРЕСА_1 (а. с. 72, т. 1)

18 листопада 2013 року Першою Павлоградською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області на ім'я ОСОБА_5 видано свідоцтво про право на спадщину за законом на ј частини спірної квартири (а. с. 50, т. 1).

Вирішуючи спір по суті та ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновками якого погодився і апеляційний суд, виходив із того, що позивач у суді не довела обставин, на які посилалась на обґрунтування своїх вимог, зокрема не довела факту не проживання відповідача на час відкриття спадщини зі своєю матір'ю ОСОБА_6 за адресою: квартира АДРЕСА_1 та незаконністю прийняття нею спадщини у порядку, передбаченому ч. 3 ст. 1268 ЦК України.

Доводи касаційної скарги про неналежну судами оцінку наданих позивачем доказів на обґрунтування своїх вимог - безпідставні, оскільки спростовуються матеріалами справи, а висновки з цього приводу, зроблені судами, ґрунтуються на встановлених у суді обставинах та досліджених у судовому засіданні доказах.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права безпідставні.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції та ухвали апеляційного суду без змін.

Керуючись ч. 3 ст. 332, ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 23 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Д. О. Остапчук

В. П. Гончар

О. П. Касьян