Красилівський районний суд Хмельницької області
Справа № 677/418/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.11.2016 року м.Красилів

Красилівський районний суд Хмельницької області

в складі: головуючої судді Боголюбової Л.М.,

при секретарі Кондратюк О.А.

з участю представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Красилові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

в обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 20.10.2013 року в с.Росолівці Красилівського району Хмельницької області по вул..Центральна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю водія ОСОБА_4, який під час керування вантажним автомобілем, допустив наїзд на належну йому мисливську собаку породи «Західно-сибірська лайка», на кличку «Нота», 22.11.2004 року народження, яка на той час була вагітна. В момент наїзду він, його дружина ОСОБА_5 та його односельці ОСОБА_6, ОСОБА_7 знаходилися біля місця пригоди. Після наїзду на собаку, проїхавши приблизно ще 500 м., водій зупинився, оскільки у дзеркало заднього виду побачив на дорозі скупчення людей. Внаслідок наїзду собака загинула на місці. Водій ОСОБА_4, вийшовши з автомобіля, підійшов до нього та після їхніх перемовин, погодився відшкодувати завдану шкоду внаслідок загибелі собаки, та придбати для нього цуценя такої ж породи. Однак до теперішнього часу ОСОБА_4 не відшкодував нічого.

Вартість цуценяти станом на 2013 рік становила 2400 грн., вартість загиблої собаки згідно висновку експерта-кінолога ФМСУ від 01.12.2015 року станом на 20.10.2013 року становила 38880грн.

Окрім того загибеллю собаки йому завдана моральна шкода, оскільки собака використовувалась ним на полюванні і приймала участь у виставках. В даний час він позбавлений такої можливості в зв»язку із загибеллю собаки. Собака була для нього як член сім»ї, до того ж собака на час смерті була вагітною, її загибель засмутила його, порушила нормальний уклад його життя, порушилась атмосфера злагоди у його сім»ї внаслідок втрати улюбленої тварини. Завдану моральну шкоду він оцінює в розмірі 13000 грн. та просить стягнути з відповідача.

Просить стягнути з ОСОБА_4 на свою користь матеріальну шкоду в розмірі 38880 грн., моральну шкоду в розмірі 13000 грн., а також судові витрати по справі.

В судовому засіданні позивач, представник позивача позовні вимоги підтримали, просять їх задоволити в повному об»ємі.

Відповідач, його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду пояснив, що не пам»ятає події наїзду на собаку позивача та розмови про купівлю йому цуценяти, не заперечує, що працював на вантажному автомобілі в 2013 році, проте факту ДТП з наїздом на собаку з його участю ніхто не фіксував. Вимоги позивача вважає безпідставними та просить в позові відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_6,ОСОБА_7 пояснили, що були очевидцями як вантажний автомобіль 20 жовтня 2013 року здійснив наїзд на собаку позивача породи «лайка», яка зняла з шиї ошейник і перебігла на другу сторону вулиці, по якій проїздив вантажний автомобіль. За кермом автомобіля був відповідач, його зупинив власник собаки, коли той від»їхав метрів 100 від місця наїзду. При розмові водій пояснив, що не бачив собаки, погодився відкупити цуценя. На місце події працівників ДАЇ ніхто не викликав, ветеринарну службу також не викликали, ніяких актів захоронення собаки не складали. Власник собаки сам її захоронив.

Відповідно до вимог ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідач не пам»ятає факту наїзду на собаку позивача, проте факт наїзду підтверджується поясненнями допитаних в суді свідків.

При завданні збитків потерпілій особі винна особа має відшкодувати завдані збитки, проте підставою для відшкодування збитків є наявність вини особи, яка завдала збитків.

З пояснень допитаних в судів свідків встановлено, що собака позивача зняла з шиї ошейник і вільно перебігла на другу сторону вулиці. В той час згідно Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених спеціальним наказом Міністерства охорони здоров»я УРСР та Міністерства житлово-комунального господарства УРСР від 17.06.1980 року гаромадяни- власники собак, котів і хижих тварин зобов»язані суворо дотримуватися санітарно-гігієнічних норм і правил їх утримання при умові обов»язкового забезпечення безпеки людей. При додержані вимог, вказаних в п.2 цих Правил, дозволяється тримати собак у населених пунктах- у вільному вигулі на ізольованій, добре огородженій території ( в ізольованому приміщенні),на прив»язі або без неї. Без повідків і намордників дозволяється тримати: собак при отарах і гуртах тварин, при оперативному використанні спеціальними організаціями, собак спеціального призначення, а також собак під час муштри, на полюванні, на учбово- дресирувальних площадках.

Власникам собак і котів дозволяється виводити собак з жилих та ізольованих приміщень, а також ізольованих територій в загальні двори або на вулицю ( з обов»язковим забезпеченням безпеки людей ) тільки на короткому повідку і в наморднику, крім собак дрібних порід, на яких у реєстраційних посвідченнях зроблено відповідну відмітку.

У випадках падежу собак, котів чи хижих тварин негайно повідомляти ветеринарну установу і здавати трупи тварин, реєстраційні посвідчення, а на собак -і номерні знаки за вказівкою установи. Забороняється викидати трупи собак, котів і хижих тварин або закопувати їх у землю.

Як встановлено в судовому засіданні позивач не дотримав вказаних Правил тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, не забезпечив належного вигулу собаки на короткому повідку та в наморднику, що стало причиною загибелі собаки, окрім того не повідомив ветеринарну службу про загибель своєї собаки, а сам закопав її.

При таких обставинах суд не находить вини відповідача у завданні збитків для позивача загибеллю належної йому собаки та підстав для відшкодування відповідачем завданих позивачу збитків.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10,60,61,79, 212,213,215 ЦПК України, ст.ст.23,1187 ЦК України, Правилами тримання собак, котів і хижих тварин у населених пунктах Української РСР, затверджених спеціальним наказом Міністерства охорони здоров»я УРСР та Міністерства житлово-комунального господарства УРСР від 17.06.1980 року суд,-

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовити.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного

суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Л. М. БОГОЛЮБОВА