Справа № 369/8487/16-ц
Провадження № 2/369/3760/16
УХВАЛА

Іменем України

02.11.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Волчко А.Я. ,

за участю секретаря Ткачук Н.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сілсьької ради Києво-Святошинського району Київської області , ОСОБА_3, треті особи: ДП "Київське лісове господарство", Державна інспекція сільського господарства в Київській області , ОСОБА_4 про визнання незакониим та скасування рішення, скасування державної реєстрації, договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сілсьької ради Києво-Святошинського району Київської області , ОСОБА_3, треті особи: ДП "Київське лісове господарство", Державна інспекція сільського господарства в Київській області , ОСОБА_4 про визнання незакониим та скасування рішення, скасування державної реєстрації, договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володінн.

27.10.2016 року позивач ОСОБА_1 подав до суду заяву про забезпечення позову, де просив вжити заходи по забезпеченню позову, накласти арешт на земельну ділянку кадастровий номер :01:014:5042, власником якої є ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1. Заборонити ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1 вчиняти будь-які дії щодо укладення правочинів щодо відчуження, та/або іншого переходу права власності на земельну ділянку кадастровий номер :01:014:5042.

Свої вимоги мотивував тим, що 22.03.2012 року позивачем укладено договір оренди земельної ділянки №5 з державним підприємством «Київське лісове господарство» про оренду земельної ділянки рекреаційного призначення у виділі №1 в кварталі №50 Приміського лісництва, ДП «Київське лісове господарство» (далі як Орендодавець), яке знаходиться в межах села Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області, загальною площею 0,2 г. відповідно до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування додатку №1 на строк 49 років.

Зазначена ділянка була орендована ним поряд з ділянкою, яку він придбав для будівництва свого житлового будинку, державний акт серія ЯЕ №108105 від 23.05.2007 року, кадастровий №:01:014:0079 з опису меж якого вбачається, що точки «Б», «В» межують із землями ДЛГО «Київліс», які ним були орендовані.

10 січня 2014 року позивач дізнався що на орендованій ним ділянці рекреаційного призначення, без його відома, почались будівельні роботи відповідачем ОСОБА_3 із знищенням лісів та улаштуванням житлової будівлі.

В подальшому звернувшись до Орендодавця він отримав відповідь №02-54 від 21.01.2014 р. згідно якої припинення права користування Орендодавця земельною лісовою ділянкою у виділі №1 в кварталі №50 Приміського лісництва, яке знаходиться в межах села Білогородка, Києво-Святошинського району Київської області було здійснено на підставі рішення №27 від 25.12.2003 року.

03.11.2014 ним отримано відповідь №02-11-09/6614 з якої вбачалось, що відповідачем ОСОБА_2 сільською радою, рішенням від 25.12.2003 року №27 було припинено право користування земельними ділянками ДЛГО «Київліс», що розташовані в межах села Білогородка загальною площею 4,71 га лісів першої групи, зокрема, квартал 50 виділ 1 площею 1,36 га.

В травні 2016 року з копії договору купівлі-продажу №741 від 17.07.2013 року стало відомо, що ОСОБА_4 продав належну йому ділянку кадастровий №:01:014:5042, розташовану за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Свердлова, 25, загальною площею 0,2 га - на користь ОСОБА_3.

Вважає, що станом на даний момент відповідач ОСОБА_3 порушує його права та чинне законодавство, а також вчиняє дії щодо можливого продажу спірної земельної ділянки третім особам.

Тому потреба в забезпеченні позову полягає в тому, що відповідач ОСОБА_3 умисно, знаючи про незаконність отримання у власність земельної ділянки, а також про ризик втрати вказаної землі, з метою наживи, затративши вже відповідні кошти на укладення договору купівлі-продажу землі, буде змушена продати вказану спірну земельну ділянку, ризикуючи залишитися без землі, тим самим введе в оману нового покупця та утруднить виконання рішення суду у випадку винесення рішення про задоволення позову.

Сторони в судове засідання не з'явились, проте їх неявка не перешкоджає розгляду заяви. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову слід залишити без задоволення, з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову.

Згідно з ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити в подальшому неможливим виконання рішення суду.

Частиною 2 ст.152 ЦПК України передбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до абз.1 ч.4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Тобто, законодавець вказує лише на можливість, а не обов'язок суду забезпечити позов, при чому відповідно до вимог законодавства це можливо за умови, що з матеріалів справи чи самої заяви про забезпечення позову вбачається, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали та обставини справи, доводи викладені у заяві позивача про забезпечення позову, суддя не вбачає підстав для задоволення вищезазначеної заяви оскільки, позивач не надав жодного доказу на підтвердження того, що відповідач вчиняє дії, внаслідок яких виконання рішення суду буде утрудненим чи неможливим, або має намір їх вчинити, у звязку з чим відсутні підстави задовольнити дану заяву про забезпечення позову.

Також вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову, але в заяві вони відсутні,а саме позивачем не надано докази на підтвердження того, яка дійсна вартість даного майна, що не уможливлює визначити співмірність заявлених вимог заявником.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 151, 152, 153, 209, 210 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сілсьької ради Києво-Святошинського району Київської області , ОСОБА_3, треті особи: ДП "Київське лісове господарство", Державна інспекція сільського господарства в Київській області , ОСОБА_4 про визнання незакониим та скасування рішення, скасування державної реєстрації, договору купівлі-продажу та витребування земельної ділянки із чужого незаконного володіння відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Волчко А.Я.