У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просила виділити в натурі належної їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 грудня 2014 року Ѕ частки у домоволодінні АДРЕСА_1, загальною площею 574,3 кв.м, та виділити в натурі Ѕ частини земельної ділянки АДРЕСА_1, що належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 30 рудня 2014 року.

Свої вимоги обґрунтувала тим, що сторони є співвласниками домоволодіння АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований будинок, у рівних частках, кожному з них належить по Ѕ частині у праві власності. На даний час між ними виник спір з приводу поділу нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності.

Після проведеної експертизи, позивач уточнила свої позовні вимоги та просила здійснити поділ домоволодіння АДРЕСА_1 відповідно до варіанту № 2 (додаток 1.2) висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2015 року. Поділ земельної ділянки просила здійснити за варіантом № 4 (додаток 2.4) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2015 року.

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Виділено ОСОБА_3 в житловому будинку АДРЕСА_1: підвал 2-І, площею 30,8 кв.м; гараж 2-ІІ, площею 22,7 кв.м; підвал 2-ІІІ, площею 31,9 кв.м; кімнату 2-1, площею 22,6 кв.м; кухню 2-2, площею 13,4 кв.м; санвузол 2-3, площею 2,1 кв.м; вхід в підвал 2-ІV, площею 1,9 кв.м; частину коридору І, площею 15,8 кв.м; басейн 2-4, площею 22,0 кв.м; душову 2-5, площею 6,3 кв.м; парну 2-6, площею 4,4 кв.м; кімнату 2-7, площею 23,0 кв.м; коридор 2-8, площею 35,6 кв.м; кімнату 2-9, площею 35,5 кв.м; частину холу 2-10, площею 19,15 кв.м, загальною площею 287,15 кв.м, господарську споруду погріб літ. «г1- 1», які становлять 50/100 частин будинку та визнано за ОСОБА_3 право власності на зазначену частину об'єкту нерухомості.

Виділено ОСОБА_2 житловому будинку АДРЕСА_1: гараж 1-І, площею 47,6 кв.м; підвал 1-ІІ, площею 22,5 кв.м; вхід в підвал 1-ІІІ, площею 4,0 кв.м; котельню 1-1, площею 4,6 кв.м; кімнату 1-2, площею 18,4 кв.м; коридор 1-3, площею 8,6 кв.м; кухню 1-4, площею 18,8 кв.м; санвузол 1-5, площею 4,0 кв.м; веранду 1-ІV, площею 17,7 кв.м; частину коридору І, площею 3,2 кв.м;, кімнату 1-6, площею 10,1 кв.м; кімнату 1-7, площею 8,1 кв.м; коридор 1-8, площею 8,5 кв.м; кімнату 1-9, площею 18,7 кв.м; кімнату 1-10, площею 36,1 кв.м; частину холу 2-10, площею 56,25 кв.м, загальною площею 287,15 кв.м; господарську будівлю сарай літ. «г-1», які складають 50/100 частин будинку та визнано за ОСОБА_2 право власності на зазначені об'єкти нерухомості.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 3 696 грн компенсації збільшення вартості частини домоволодіння.

Зобов'язано ОСОБА_2 улаштувати вхід до частини будинку ОСОБА_3 згідно до плану в додатку № 1.3 до варіанту 3 поділу житлового будинку висновку додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2016 року № 58-15С).

Встановлено порядок користування земельною ділянкою по АДРЕСА_1, відповідно до якого:

виділено у власність ОСОБА_3, відповідно до варіанту № 3 поділу земельної ділянки (додаток № 2.3) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2015 року № 35-15С, земельну ділянку площею 0,0243 га (243 кв.м): під житловим будинком 91 кв.м; під прибудинковою територією 152 кв.м, при цьому у спільну часткову власність виділено земельну ділянку площею 0,0030 га (30 кв.м);

виділено у власність ОСОБА_2, відповідно до варіанту № 3 поділу земельної ділянки (додаток № 2.3) висновку судової будівельно-технічної експертизи від 30 вересня 2015 року № 35-15С, земельну ділянку площею 0,0243 га (243 кв.м): під житловим будинком 97 кв.м; під прибудинковою територією 146 кв.м, при цьому у спільну часткову власність виділено земельну ділянку площею 0,0030 га (30 кв.м).

У решті позову відмовлено.

Додатковим рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2016 року стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 витрати, понесені на проведення додаткової експертизи в сумі 1 228 грн.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2016 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року в частині вирішення питання про покладення на сторони обов'язків зі здійснення перепланувань та додаткове рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 липня 2016 року скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким зобов'язано ОСОБА_3 здійснити перепланування згідно плану в додатку № 1.3 до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2016 року № 58-15С).

Зобов'язано ОСОБА_2 здійснити перепланування згідно плану додатку № 1.3 до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2016 року № 58-15С).

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судовий збір при зверненні з позовом до суду першої інстанції в сумі 3 654 грн та витрати на оплату вартості проведення судової експертизи в сумі 3 800 грн.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 травня 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду в частині вимог, викладених в касаційній скарзі, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, в іншій частині рішення суду апеляційної інстанції залишити без змін.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги, виходив із того, що за наявності технічної можливості поділу будинку відповідно до ідеальних часток співвласників, підстави для застосування варіанту поділу, який частково позбавляє одного із співвласників права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном, відсутні. За варіантом поділу земельної ділянки кожному співвласнику пропонується до виділення земельна ділянка, що відповідає часткам кожної із сторін, а крім того, виділено земельну ділянку під будинком у спільну часткову власність сторін, оскільки приміщення будинку, виділені як першій, так і другій стороні, розташовані одне над одним безпосередньо на вказаній земельній ділянці, що унеможливлює виділення її лише одній із сторін.

Апеляційний суд, керуючись положеннями ст.ст. 215-217 ЦПК України, дійшов правильного висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині покладення в цілому на сторони обов'язків зі здійснення перепланувань без конкретної вказівки на те, хто з співвласників має здійснити ті чи інші перепланування та ухвалення в цій частині нового рішення про зобов'язання кожного із сторін здійснити перепланування відповідно до додатку № 1.3 до висновку експерта за результатами проведення додаткової судової будівельно-технічної експертизи від 25 березня 2016 року № 58-15С).

Також, скасовуючи додаткове рішення суду першої інстанції, апеляційний суд, відповідно до ч. 3 ст. 303 ЦПК України, дійшов правильного висновку про порушення судом норм процесуального права.

Суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та земельної ділянки.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В.Демяносов