Справа № 738/1172/16-ц
№ провадження 2/738/294/2016
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
24 листопада 2016 року м. Мена
Менський районний суд Чернігівської області в складi:
суддi Сова Т.Г.,
секретарів судового засідання Костюк І.А., Бреус Н.В.,
з участю представника позивача ОСОБА_1 ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернiгiвської областi цивільну справу за позовом голови ліквідаційної комісії управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором,
У травні 2016 року до Менського районного суду Чернігівської області звернулась з позовом голова ліквідаційної комісії управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором.
Позовні вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 та Вінницьке вище професійне училище Департаменту Державної служби охорони при МВС України уклали Договір №236 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органах внутрішніх справ України. Відповідно до умов Договору Позивач прийняв на себе зобов`язання перерахувати навчальному закладу кошти на підготовку Відповідача за професією охоронник для служби УДСО при ГУМВС України в м. Києві, Відповідач оволодіти всіма видами професійної діяльності та прибути після закінчення навчального закладу на службу до підрозділу УДСО при ГУМВС України в м. Києві 09 серпня і відпрацювати мінімум 3 (три) роки. Розділом 2 Договору передбачено, що при неприбутті за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, відрахування з навчання за негативними мотивами, звільнення за власним бажанням до закінчення визначеного Договором строку в установленому порядку компенсувати всі витрати, що здійснив Позивач у зв`язку з виплатою грошового утримання за час навчання, проведення навчання та утримання Відповідача в навчальному закладі. Всупереч Договору ОСОБА_2 написав рапорт про звільнення за власним бажанням. Наказом від 28.05.2015 року №218о/с молодшого сержанта міліції ОСОБА_2 міліціонера взводу охорони об`єктів Оболонського РВ УДСО при ГУМВС України в м. Києві було звільнено з органів внутрішніх справ відповідно до ст. 63 п. «ж» (за власним бажанням) Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.
Представник позивача в судовому засідання позовні вимоги підтримала, просила задовольнити в повному обсязі. Після перерви представник позивача в судове засідання не з`явилася, надала суду письмову заяву в якій просила розглянути справу без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні.
Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити, пояснив, що він дійсно проходив навчання у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту Державної служби охорони при МВС України, після закінчення навчання проходив службу в Управлінні Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві в період з 09.08.2014р. по 28.05.2015р., звільнився зі служби в УДСО ГУМВС України в м. Києві так як отримав повістку про призов на військову службу під час мобілізації, та згідно наказу Менського районного військового комісаріату Чернігівської області від 02.06.2015 року № 189 направлений для проходження військової служби до військової частини Чернігівський ЗВ ВСП. Після оголошення перерви відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву в якій просив розглянути справу без його участі, з позовними вимогами не погоджувався.
Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Як встановлено в судовому засіданні, між УДСО при ГУМВС України в м. Києві в особі начальника полковника міліції Андрієвського А.М. кандидатом на службу в органах внутрішніх справ України на посадах працівників міліції охорони ОСОБА_2 з однієї сторони та Вінницьким вищим професійним училищем ДДСО при МВС України було укладено Договір №236 на навчання за кошти підрозділу Державної служби охорони з кандидатом на службу в органах внутрішніх справ, Вищим професійним училищем Департаменту ДСО при УМВС України та підрозділом Державної служби охорони про підготовку ОСОБА_2 за професією охоронник і кваліфікацією охоронник 3 розряду для служби в УДСО при ГУМВС України в місті Києві. Договір набув чинності з моменту підписання всіма сторонами і діє до 09.08.2017 року (а.с.4-5).
Згідно пункту 2.4 Договору у разі неприбуття Кандидата за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до укладеного договору, відрахування з навчання, або звільнення за негативними мотивами чи звільненні за власним бажанням чи переводі до інших підрозділів за межі УДСО міста Києва до закінчення визначеного договором строку, Кандидат зобов`язується компенсувати витрати, що здійснив Підрозділ на його навчання. (а.с. 4,5).
Згідно Наказу Управління державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві №218 о/с від 28.05.2015 року ОСОБА_2 був звільнений в запас відповідно до ст. 63 п. «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ України (а.с.11).
02.06.2015 року відповідно до Наказу №189 військового комісара Менського районного військового комісаріату Чернігівської області ОСОБА_2 був призваний на військову службу під час мобілізації, в особливий період та направлений для проходження військової служби до військової частини Чернігівського Зонального відділу Військової служби правопорядку (а.с. 42).
З 07.10.2015 року солдат ОСОБА_2 , старший стрілець групи охорони та патрульно-постової служби взводу охорони та патрульно-постової служби роти Військової служби правопорядку залучався та брав безпосередню участь в Антитерористичній операції на території Донецької та Луганської області, що підтверджується витягом з Наказу №286 від 10.10.2015р. керівника сектору «С» (а.с. 50), в період з 20.06.2016р. по 08.07.2016р. безпосередньо брав участь в антитерористичній операції на території Донецької та Луганської областей, що підтверджується довідкою виданою військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 .
Згідно Інструкції про організацію діяльності міліції охорони Державної служби охорони при МВС України затвердженої Наказом МВС України від 25.11.2003 N 1433 крім основних обов`язків міліція охорони згідно із Законом України "Про міліцію" та Положенням про Державну службу охорони при МВС України запобігає правопорушенням та припиняє їх у місцях несення служби. Правовою основою діяльності міліції охорони є Конституція України, Закон України "Про міліцію", укази Президента України, постанови Кабінету Міністрів України, рішення органів влади, накази МВС України та Департаменту Державної служби охорони при МВС України (далі - ДДСО).
Відповідно до ст.2 ЗУ «Про міліцію» основними завданнями міліції є: забезпечення особистої безпеки громадян, захист їх прав і
свобод, законних інтересів; запобігання правопорушенням та їх припинення; охорона і забезпечення громадського порядку; виявлення кримінальних правопорушень; участь у розкритті кримінальних правопорушень та розшуку осіб, які їх вчинили, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством; забезпечення безпеки дорожнього руху; захист власності від злочинних та кримінально протиправних посягань; виконання адміністративних стягнень; участь у поданні соціальної та правової допомоги громадянам, сприяння у межах своєї компетенції державним органам, підприємствам, установам і організаціям у виконанні покладених на них законом обов`язків.
Згідно ст.1 ЗУ «Про Військову службу правопорядку у Збройних силах України» Військова служба правопорядку у Збройних Силах України (далі - Служба правопорядку) - спеціальне правоохоронне формування у складі Збройних Сил України, призначене для забезпечення правопорядку і військової дисципліни серед військовослужбовців Збройних Сил України у місцях дислокації військових частин, у військових навчальних закладах, установах та організаціях (далі - військові частини), військових містечках, на вулицях і в громадських місцях; для запобігання злочинам, іншим правопорушенням у Збройних Силах України, їх припинення; для захисту життя, здоров`я, прав і законних інтересів
військовослужбовців, військовозобов`язаних під час проходження
ними зборів, працівників Збройних Сил України, а також для захисту
майна Збройних Сил України від розкрадання та інших протиправних
посягань, а так само для участі у протидії диверсійним проявам і
терористичним актам на військових об`єктах.
Відповідно до статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права основоположних принципів правової системи демократичного суспільства.
Як вважають професори конституційного права Великої Британії Е.Бредлі та ОСОБА_3 , верховенство права є правовою доктриною надзвичайного значення, згідно з якою дії уряду (виконавчої влади) мають бути вчинені відповідно до права. У випадку спору щодо права останнє слово належатиме незалежним судам, які у своїх рішеннях визначають ті правові норми, які мають бути застосованими.
Стаття 17 Конституції України гарантує забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Учасники антитерористичної операції та члени їхніх сімей потребують у наш час особливого соціального і правового захисту. Мирна Україна, вимушено опинившись у ситуації, коли всі її сили спрямовані на опір військовій агресії, зазнала труднощів, що стосуються не лише боєздатності війська, а й низки пов`язаних із цим питань. Серед них: прогалини у законодавстві про статус учасників бойових дій, про права військовослужбовців, про соціальні пільги для ветеранів, поранених, інвалідів.
Враховуючи вимоги ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», якою закріплено, що працівники, які отримали повістку та підлягають мобілізації, зобов`язані прибути у збірний пункт у визначений повісткою строк. У разі невиконання такого обов`язку особа несе відповідальність, передбачену законом, зокрема і кримінальну, за ст. 409 Кримінального кодексу України, яка передбачає покарання за ухилення від військової служби. Перелік причин, які визнаються поважними у разі неявки особи до військової частини або на збірний пункт визначено ч. 11 ст. 10 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Переліку поважних причин неприбуття чи несвоєчасного прибуття військовозобов`язаного до військового комісаріату для призову на збори, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 28 липня 2010 року № 673.
Стаття 65 Конституції України визначає, що громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. У ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» закріплено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Військова служба є одним із різновидів військового обов`язку, що покладається виключно на громадян України.
Співвставивши виконувані Відповідачем функції під час служби в УДСО при ГУМВС в місті Києві та під час служби в Чернігівському зональному відділі Військової служби правопорядку, судом встановлено тотожність виконуваних ним функцій.
Враховуючи Наказ № 1399 від 07.11.2015 «Про ліквідацію підрозділів Державної служби охорони при Міністерстві внутрішніх справ» ліквідовано як юридичну особу, зокрема, Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в м. Києві та створено ліквідаційну комісію даного підрозділу. При цьому, позивачем не додано до позовної заяви належних документів з приводу уповноваження позивача на звернення до суду з даною позовною заявою, що ставить суд під сумнів з приводу належності позивача по даній справі.
Як визначено ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.
Відповідно до ч.4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову голови ліквідаційної комісії Управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві в повному обсязі.
Керуючись ст. 16, 526, 530 ЦК України, ст.ст. 3, 79, 88, 110, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,-
В задоволенні позовних вимог голови ліквідаційної комісії управління Державної служби охорони при ГУМВС України в місті Києві до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором - відмовити.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Т.Г. Сова