Єдиний унікальний номер 741/529/16
Провадження № 2/741/280/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Носівка 30 травня 2016 року

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді Киреєва О.В.,

з участю секретаря Жирка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, зазначивши, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її брат - ОСОБА_2, спадщину після смерті якого прийняли її (позивача) батьки - ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3. Після смерті батьків відкрилася спадщина на належний їм житловий будинок АДРЕСА_1. Вона (позивач) прийняла спадщину після смерті батьків, але нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок в зв'язку із відсутністю на нього правовстановлюючих документів.

ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4

В судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, розгляд справи проводити без її участі.

В судове засідання представник Селищенської сільської ради Носівського району Чернігівської області не з'явився, сільський голова подав до суду заяву, в якій зазначив, що сільська рада не заперечує проти задоволення позову ОСОБА_1, просив розгляд справи проводити без участі представника сільської ради.

Суд розглядає справу у відсутності сторін за наявними у справі доказами.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши та дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

В судовому засіданні встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, що підтверджується довідками Селищенської сільської ради № 122 від 2 березня 2016 року та № 272 від 12 травня 2016 року (а.с. 44; 45).

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року.

Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності.

Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

За таких обставин ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 належало по 1/3 частині житлового будинку АДРЕСА_1, як членам колишнього колгоспного двору.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4, ОСОБА_3 та ОСОБА_2 за життя не зареєстрували у встановленому порядку право власності на належний їм житловий будинок.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (зворот а.с. 7).

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_2 за життя заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) від 18 квітня 2016 року (а.с. 26), а тому спадкоємство після його смерті здійснюється за законом.

Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, а також якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 після смерті свого сина ОСОБА_2 фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті проживали разом з ним (ОСОБА_2) в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою Селищенської сільської ради № 295 від 24 травня 2016 року (а.с. 54).

Крім цього, з повідомлення Державного нотаріального архіву Чернігівської області № 1498/01-17 від 18 квітня 2016 року (а.с. 37) та копії з алфавітної книги обліку спадкових справ за 1998 рік (а.с. 38) вбачається, що до майна ОСОБА_2 Носівською районною державною нотаріальною конторою 22 травня 1998 року за заявою ОСОБА_4 заведена спадкова справа № 128. Відмітка про видачу свідоцтва про право на спадщину відсутня.

Таким чином, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 прийняли спадщину після смерті свого сина ОСОБА_2, успадкували після його смерті по 1/6 частині житлового будинку АДРЕСА_1, але у встановленому порядку не зареєстрували це право за собою.

Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 8).

З копії спадкової справи № 252/2014 до майна померлої ОСОБА_3 (а.с. 33-36) вбачається, що спадщину після смерті останньої прийняла дочка - ОСОБА_1, яка отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. ОСОБА_4 відмовився від прийняття спадщини після смерті дружини.

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_3 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 7).

З копії спадкової справи № 394/2015 до майна померлого ОСОБА_4 (а.с. 29-30) вбачається, що спадщину після смерті останнього прийняла дочка - ОСОБА_1

Таким чином, ОСОБА_1 успадкувала після смерті ОСОБА_4 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вищезазначений житловий будинок з тих мотивів, що в матеріалах справи відсутні документи, необхідні для вчинення відповідної нотаріальної дії, а саме правовстановлюючий документ на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 535/02-31 від 5 квітня 2016 року (а.с. 18).

З матеріалів справи вбачається, що на будинок АДРЕСА_1 виготовлена технічна документація (зворот а.с. 10 - а.с. 12).

За встановлених обставин суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 120, 123, 529, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 213, 215 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1, загальною площею 62,6 кв. м, житловою площею 20,6 кв. м, з господарськими будівлями та спорудами (веранда, крильце, сарай, сарай, сарай, сарай, сарай, погріб, криниця, огорожа) в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4, та ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_3.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя О.В.Киреєв