Справа № 362/7003/15-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/2114/16 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 26 26.05.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О..,

при секретарі: Нагорній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року у справі за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Порше ЛізингУкраїна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків, -

встановила:

У жовтні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна» звернулось до суду із зазначеним позовом, мотивуючи тим, що 15 жовтня 2013 року між ним та ОСОБА_2 було укладено Договір про фінансовий лізинг, відповідно до якого позивач зобов'язався передати у розпорядження ОСОБА_2 об'єкт лізингу - транспортний засіб типу VWPassatB7 2.0 ITDI, 2013 року виробництва, шасі НОМЕР_1, двигун НОМЕР_2 (далі - об'єкт лізингу), а той зобов'язався прийняти об'єкт лізингу і сплатити суму покриття витрат та виплати лізингових платежів, що становить невід'ємну частину Договору, на загальну суму, що становить еквівалент у гривні 35 200 доларів США, не враховуючи авансового платежу на суму, що становить еквівалент 8 800 доларів США.

ОСОБА_3 виступила поручителем ОСОБА_2 згідно з умовами поруки, зазначеними у Договорі фінансового лізингу.

Вказуючи на те, що позивач в повному обсязі виконав свої договірні зобов'язання щодо надання об'єкту лізингу, проте відповідач не виконав своїх зобов'язань перед позивачем, внаслідок чого має перед ним заборгованість.

Позивач зазначав, що загальна сума невиконаних грошових зобов'язань за несплаченими лізинговими платежами складає 64 363,44 грн.

Оскільки відповідач не виконував умови Договору, позивач звернувся до ТОВ «Кредитекспрес Юкрейн Ел. Ел. Сі» та ТОВ «Агенція комплексного захисту бізнесу «Дельта М» з метою супроводження процесу повернення заборгованості та повернення об»єкта лізінгу» та сплатив за їх послуги відповідно 1944,00 грн та 4950, 00 грн. Також позивачем було оплачено послуги нотаріуса у розмірі 3900,00 грн.

Крім того, позивач був змушений звернутись до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична фірма Вернер» з метою надання юридичних консультацій, підготовки процесуальних документів і сплатив 12000,00 грн за ці послуги товариства.

Позивач просив стягнути зазначені суми з відповідача як збитки на загальну суму 22 794,00 грн.

Крім того, позивач просив стягнути з відповідача 128 159, 27 грн. упущеної вигоди у вигляді щомісячних платежів які б могли бути одержані при повторному укладанні договору лізингу з іншими особами.

Просив також стягнути 273 419,14 грн упущеної вигоди внаслідок того, що відповідач з жовтня 2015 року по вересень 2018 року мав би сплатити зазначену суму як невиплачені проценти і комісії за лізинговими платежами.

Таким чином, позивач просив зобов»язати відповідача відшкодувати позивачу збитки, що складаються із суми матеріальних витрат позивача та упущеної вигоди на суму 424 372, 41 грн.

Позивач також просив стягнути з відповідача пеню за порушення зобов»язань в сумі 3641,42 грн, а також 3% за невиконання грошових зобов»язань 1092,51 грн. та втрат від інфляційних процесів в сумі 21 121, 61 грн.

Просив також стягнути з відповідача суму процентів за користування чужими грошовими коштами в сумі 10 399, 27 грн.

Враховуючи, що ОСОБА_5 має нести солідарну відповідальність як поручитель, позивач просив стягнути з відповідачів солідарно 526 477, 84 грн. на користь позивача.

Заочним рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року позов ТОВ «Порше Лізинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків відповідно до договору про фінансовий лізинг №00008751 від 15 жовтня 2013 року - задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Порше Лізинг Україна» заборгованість за договором про фінансовий лізинг №00008751 від 15 жовтня 2013 року в розмірі 526 477,84 грн. та судовий збір 7897,17 грн., тобто всього 534 375 грн. 61 коп.

В січні 2016 року ОСОБА_2 подав до суду першої інстанції заяву про перегляд вищевказаного заочного рішення. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 02 лютого 2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

Не погоджуючи з заочним рішенням суду першої інстанції, відповідач подав на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неповноту з'ясування обставин справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити ТОВ «Порше Лізинг Україна» в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції своє рішення обґрунтовував тим, що визнав доведеним наявність заборгованості відповідача ОСОБА_2 за договором лізингу перед позивачем на суму 526 477,84 грн. та про наявність правових підстав про стягнення цієї суми заборгованості з відповідачів солідарно. При цьому суд першої інстанції визнав доведеним суму основної заборгованості ОСОБА_2 перед позивачем усього на суму 64 363, 44 грн., а інші суми визнав збитками тощо? а не заборгованістю за договором лізингу.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що такі висновки суду не ґрунтуються на досліджених судом належних, допустимих доказах у справі.

Судом першої інстанції встановлено, що 15 жовтня 2013 року ТОВ «Порше Лізинг Україна» та ОСОБА_2 уклали Договір про фінансовий лізинг №00008751.

Відповідно до умов Договору поручителем є ОСОБА_3, яка несе солідарну відповідальність за виконання зобов'язань лізингоодержувача на підставі або у зв'язку з цим Договором про фінансовий лізинг та його невід'ємними частинами.

Згідно додатку до Договору про фінансовий лізинг, вартість об'єкту лізингу 44 000 доларів США, авансовий платіж 8 800 доларів США, обсяг фінансування 35 200 доларів США.

Відповідно акту прийому - передачі до Договору лізингу, 23 жовтня 2013 року здійснено між позивачем та ОСОБА_2 прийом-передачу об'єкту лізингу.

03 грудня 2014 року, 12 січня 2015 року, 02 лютого 2015 року, 06 березня 2015 року на адресу ОСОБА_2 направлено для здійснення оплати рахунки-фактури.

Згідно листів позивача, ОСОБА_2 починаючи з 03 липня 2014 року до 18 березня 2015 року надсилалися нагадування про несплату.

18 березня 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 надіслано вимогу про сплату заборгованості за договором, повернення об'єкта лізингу та повідомлення про відмову від договору.

18 червня 2015 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі ст. 87 ЗУ «Про нотаріат» та ст.ст. 7, 10 ЗУ «Про фінансовий лізинг» здійснено виконавчий напис за яким зобов'язано ОСОБА_2 повернути позивачу об'єкт лізингу за невиплачену в період з 16 жовтня 2014 року до 18 березня 2015 року заборгованість у розмірі 105 294 грн. 32 коп.

09 липня 2015 року державним виконавцем органу державної виконавчої служби Васильківського МРУЮ відкрито виконавче провадження за виконавчим написом.

Разом з цим, під час ухвалення заочного рішення, суд дійшов помилкових висновків під час дослідження доказів наданих позивачем по справі.

Згідно Договору вартість Об'єкту лізингу становить 360 404,00 грн., яка еквівалентна на час укладання Договору 44 000,00 доларів США.

ОСОБА_2 здійснив авансовий платіж в сумі 72 080,00 грн., що еквівалентно 8 800,00 доларів США.

Обсяг фінансування згідно Договору склав 288 323,00 грн., що еквівалентно 35 200,00 доларів США.

Під час укладання Договору застосовувався курс 8,191 грн. за долар США, який діяв на час укладення Договору.

Згідно Договору, була визначена кількість лізингових платежів - 60, розмір одного лізингового платежу був визначений в валютному еквіваленті - 988,99 доларів США, що і було зазначено в Плані відшкодування, при цьому розмір платежу в гривні не було зазначено.

Також ОСОБА_2 здійснив Адміністративний платіж в розмірі 5406,06 грн., що еквівалентно 660,00 доларів США.

Залишкова вартість Об'єкту лізингу становить 0,00 доларів США.

Процентна ставка за Договором встановлена змінна відповідно до пункту 6.4.2. Загальних комерційних умов внутрішнього фінансового лізингу.

В пункті 2 Умов лізингу зазначено, що вартість об'єкту лізингу - погоджена Сторонами вартість Об'єкту лізингу на момент укладення Контракту, що зафіксована у Контракті і відображає його справедливу та звичайну вартість.

Встановлено, що об»єм фінансових зобов»язань ОСОБА_2 за договором фінансового лізингу складає 486 049,20 грн. (8100,82 х 60 місяців).

Справа розглядалась без участі відповідачів і судом першої інстанції належним чином не було досліджено докази щодо наявності заборгованості за договором.

Апеляційним судом встановлено, що на час розгляду справи зобов»язання за договором лізингу виконано в повному обсязі, про що свідчать копії платіжних документів, які не бели витребувані судом першої інстанції та які не було досліджено судом при ухваленні заочного рішення суду.

Відповідно до ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом першої інстанції розглянув справу без участі сторін, пославшись що у день слухання справи - 22 грудня 2015 року позивач подав заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідно до вимог ст.64 ЦПК України письмові докази (документи, акти, довідки, листування тощо) як правило подаються в оригіналі.

Копії письмових доказів (документів) мають бути належним чином засвідчені.

Жодний письмовий доказ, наданий позивачем суду, не було належним чином засвідчено, а тому суд першої інстанції послався на докази, які не є належними, допустимими. Враховуючи наведене вище, висновки суду щодо доведеності позовних вимог є необґрунтованими, а рішення суду - незаконним.

Оскільки позивачем не надано належних, допустимих доказів на підтвердження позовних вимог щодо заподіяння збитків відповідачем, а також щодо розміру заборгованості, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню та необхідно ухвалити нове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2задовольнити частково.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Лізинг Україна" до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості та збитків - відмовити.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: