Справа №678/306/16-ц
Провадження № 2-678-363/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року смт. Летичів

Летичівський районний суд Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Ходоровського І.Б.,

за участю секретаря Козка Л.М.,

розглянувши справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно,

ВСТАНОВИВ:

Згідно позовної заяви ОСОБА_1, 25 січня 2010 року помер його батько ОСОБА_4.

До дня смерті ОСОБА_4 проживав ІНФОРМАЦІЯ_1.

Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно.

За життя ОСОБА_4 заповіту не залишав. Спадкоємцями майна, що залишилось після смерті ОСОБА_4 за законом першої черги є він, його сестра ОСОБА_2 (дочка спадкодавця) та матір ОСОБА_3 (дружина спадкодавця). Останні не заперечують щодо прийняття ним спадщини після смерті батька, підтвердженням чого є відповідні заяви, які знаходяться в спадковій справі, відкритій після смерті батька.

Інших спадкоємців та спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку у спадщині після смерті ОСОБА_4 не має.

До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка, розташована на території Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, площею 4,49 га, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_4 на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 №811366.

З метою оформлення спадщини він звернувся до Летичівської державної нотаріальної контори, проте у вчиненні відповідних дій нотаріусом відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду.

Правовстановлюючі документи, видані на імя батька, були втрачені через виниклу у його будинку пожежу.

ОСОБА_4 дійсно являвся власником земельної ділянки на території Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, площею 4,49 га, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Зазначену земельну ділянку було передано ОСОБА_4 безоплатно у приватну власність згідно рішення Сусловецької сільської ради № 4а від 26 грудня 2001 року.

На підставі зазначеного рішення ОСОБА_4 26 листопада 2002 року було видано Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 №811366, який зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1366.

Про втрату правовстановлюючого документу, виданого на імя ОСОБА_4, ним подано оголошення в місцевому ЗМІ «Летичівська газета».

У зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на вищеназвану земельну ділянку він не може скористатись своїми правами, як спадкоємець, щодо володіння, користування та розпорядження цим майном, тому, з посиланням на ст.ст. 15, 16, 328, 392, 1218, 1268 ЦК України, просить визнати за ним, ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) право власності на земельну ділянку, розташовану на території Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області, площею 4,49 га., призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на підставі Державного акту серії P1 №811366, як на спадкове майно після батька ОСОБА_4, померлого 25 січня 2010 року.

В назване судове засідання позивач та представник не зявилися, згідно поданої заяви представник позивача просить справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримує та просить такі задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання також не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Згідно поданих представником позивача заяв відповідачів, посвідчених старостою сіл Ожигівці, Бутівці, Соболівка Волочиської міської ради Хмельницької області просять справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги визнають в повному обсязі та просять такі задовольнити.

Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Згідно змісту ст.ст. 1216, 1217, 1218, 1223, 1225, 1233, 1261, 1268, 1269, 1273 ЦК України:

спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців);

спадкування здійснюється за заповітом або за законом;

до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті;

право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу;

право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення;

заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті;

у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки;

спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини;

спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини;

спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

Згідно п. «г» ч. 1 ст. 81, п. «а» ч. 3 ст. 152 ЗК України:

громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини;

захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Так, згідно копій свідоцтв про народження, паспорта громадянина України ОСОБА_1 народився 27 жовтня 1985 року в с. Новокостянтинів Летичівського району Хмельницької області, його батьками є ОСОБА_4, ОСОБА_3 (а.с. 4, 14).

Згідно копії Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №811366 від 26 листопада 2002 року, такий видано ОСОБА_4, мешканцю с. Н. Костянтинів у тому, що на підставі рішення сесії Сусловецької сільської ради №4а від 26 грудня 2001 року йому передається у приватну власність земельна ділянка площею 4,49 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Сусловецької сільської ради. Землю передано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №1366. На плані зовнішніх меж земельної ділянки вказано, що ділянка №1366 має площу 4,49 га. (а.с.11).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер 25 січня 2010 року в с. Новокостянтинів Летичівського району у віці 55 років (а.с. 13).

Згідно заяв від 19 липня 2010 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3, посвідчених секретарем виконавчого комітету Ожиговецької сільської ради Волочиського району Хмельницької області вони відмовляються від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 (а.с. 15, 16).

Відповідно до виписки з погосподарської книги за 2000 2010 роки, в селі Новокостянтинів Летичівського району в 2006-2010 роках на погосподарському номері №26 проживали ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, голова сімї (помер 25 січня 2010 року), ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 дружина (вибула в Волочиський район с. Ожигівці 26 червня 2008 року), ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 син (вибув 28 листопада 2006 року на погосподарський № 808) (а.с.17).

Згідно довідки виконавчого комітету Летичівської селищної ради Летичівського району Хмельницької області від 23 серпня 2016 року №828 ОСОБА_4 постійно і до дня смерті дійсно був зареєстрований і проживав в ІНФОРМАЦІЯ_5 та помер 25 січня 2010 року, на момент смерті проживав один (а.с.18).

Із висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки, що проведена ПП «Проекція» вбачається, що ринкова вартість земельної ділянки, на яку виданий 26 листопада 2002 року Державний акт на право приватної власності на землю Р1 №811366, станом на 23 серпня 2016 року складає 108658 грн. (без ПДВ) (а.с. 19).

Згідно оголошення в Летичівській газеті від 01 липня 2016 року №51-52, втрачений Державний акт на право приватної власності на землю серія Р1 №811366, виданий 26 листопада 2002 року на імя ОСОБА_4, вважати недійсним (а.с.6).

26 липня 2010 року державним нотаріусом Летичівської ДНК листом ОСОБА_1 повідомлено, що він не може оформити спадщину на земельну ділянку після смерті 25 січня 2010 року ОСОБА_4, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку (а.с. 5).

З листа завідувача Державною нотаріальною конторою ОСОБА_5 від 13 вересня 2016 року та інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) від 13 вересня 2016 року вбачається, що спадкова справа після смерті 25 січня 2010 року ОСОБА_4 не відкривалась (а.с. 25-26).

Таким чином досліджені докази в їх сукупності та взаємному звязку дають суду підстави для висновку, що спадкодавець ОСОБА_4 на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №811366 від 26 листопада 2002 року був власником земельної ділянки площею 4,49 га. Позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем майна померлого за законом першої черги, інші спадкоємці першої черги відмовились від її прийняття на користь позивача, однак у звязку із тим, що оригінал державного акта на земельну ділянку втрачено, позивач не може оформити своїх спадкових прав в нотаріальному порядку.

Враховуючи те, що позивач, як спадкоємець по закону, позбавлений можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права, про що й зазначено у відповідному листі нотаріуса, це вказує на наявність спору, який вирішується в судовому порядку, тому його права підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності в порядку спадкування на вказану земельну ділянку.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 11, 27, 31, 60, 174, 197, 212, 215 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженця та жителя ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності, як на спадкове майно, після смерті 25 січня 2010 року ОСОБА_4, на земельну ділянку площею 4,49 га, яка розташована на території Сусловецької сільської ради Летичівського району Хмельницької області та призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області через Летичівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя підпис ОСОБА_6

Суддя Летичівського

районного суду ОСОБА_6