АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Матвійчуку І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дітей,

встановила:

у жовтні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про одноразове стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей у розмірі 9 195 грн. 44 коп. за період з 6 червня 2013 року по 30 квітня 2015 року.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 травня 1998р. по 1 квітня 2008р., мають двох дітей: доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з нею.

Позивач стверджувала, що діти хворіють, у зв'язку із чим проходили лікування, на яке за період з 6 червня 2013 року по 30 квітня 2015 року нею витрачено 7 489 грн. 10 коп. Також за цей період діти проходили санаторно-курортне лікування в санаторії «Весна» в м. Трускавець, оздоровлювалися на морі в м. Ялті та с. Лазурне Херсонської області, у зв'язку із чим нею було сплачено на проживання та лікування дітей 8901,78грн.

Також позивач посилалася на те, що син з вересня 2013 року навчається в Технічному ліцеї НТТУ «КПІ» і за цей час нею було сплачено за навчання 2 000 грн.

Позивач вважала, що відповідач повинен нести додаткові витрати на дітей разом із нею у рівних частинах.

Рішенням суду від 14 січня 2016 року, в якому виправлено описки ухвалою суду від 25 січня 2016р., позов задоволено частково, стягнуто одноразово з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 872 грн. 90 коп. додаткових витрат на дітей за період з 6 червня 2013 року по 30 квітня 2015 року, в решті позову відмовлено та вирішено питання судових витрат.

У поданій апеляційній скарзі позивач просить змінити рішення суду , збільшивши суму стягнення додаткових витрат до 9 195 грн. 90 коп. та збільшивши суму судового збору.

Позивач посилається на неповне встановлення судом обставин справи, не належну оцінку наданим доказам та неправильне застосування судом норм матеріального права.

№ апеляційного провадження: № 22-ц/796/5404/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Шереметьєва Л.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача, яка підтримала апеляційну скаргу, пояснення відповідача, який просив залишити рішення суду без змін,

- 2 -

вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено і матеріалами справи підтверджено, що сторони є батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають з позивачем.

За період з 6 червня 2013 року по 30 квітня 2015 року діти перебували на стаціонарному лікуванні: з 1 листопада 2013р. по 18 листопада 2013р. - ОСОБА_6, з 1 листопада 2013р. по 7 листопада 2013р. - ОСОБА_7. Крім того, вони страждають на хронічні захворювання, які потребують постійного прийняття ліків, лікування у санаторії.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач повинен нести додаткові витрати на дітей разом із позивачем.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 185 СК України визначено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Наданими суду позивачем документами підтверджено, що з 1 листопада 2013р. по 18 листопада 2013р. Лілія проходила лікування у дитячій клінічній лікарні № 6, а ОСОБА_7 проходив стаціонарне лікуванні у цій же лікарні з 1 листопада 2013р. по 7 листопада 2013р., позивачем були понесені витрати на придбання ліків та необхідних товарів, у зв'язку із цим лікуванням, які підтверджені чеками на 13грн. 80коп., 352грн. 47коп., 46грн. 25коп., 7грн. 27коп., 66грн. 55коп. (с.с.25-26).

Крім того, відповідно до медичних книжок дітей за спірний період вони неодноразово хворіли, у зв'язку із чим їм призначалося лікування та купувалися позивачем лікарські засоби. Також діти страждають на хронічні захворювання, у зв'язку із чим їй рекомендоване тривале прийняття «Аква-Морис» або «Хьюмер».

Придбання призначених медичних препаратів підтверджено чеками на суму 416грн. 50коп., 924грн. 82коп., 497грн. 60коп., 671грн. 10коп., 580грн. 90коп., 424грн. 90коп., 851грн. 30коп., 414грн. 20коп., 880грн. 71коп., 42грн. 50коп., 851грн. 30коп., 71грн. 63коп., 84грн. 99коп. (с.с.23-26).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що відповідач повинен разом із позивачем нести додаткові витрати на лікування дітей, які підтверджені документально.

Однак, суд першої інстанції не звернув уваги, що наданими позивачем доказами підтверджено ту обставину, що за спірний період діти хворіли та проходили лікування не тільки стаціонарно, але і на дому, що підтверджується медичними документами, у зв'язку із чим позивач також несла додаткові витрати на придбання ліків, що підтверджено відповідними чеками та призначеннями лікарів, що складає 7 198грн. 79коп., тому колегія суддів вважає, що розмір витрат на лікування, які повинен нести відповідач, підлягає збільшенню до 3 599грн. 40коп.

- 3 -

Разом з тим, доводи позивача про те, що дочка захворіла під час перебування у м. Ялта, у зв'язку із чим нею були понесені додаткові витрати на її лікування, не знайшли свого підтвердження належними доказами, так як відповідні медичні довідки суду не надано.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що витрати, понесені позивачем на придбання термометрів та інших медичних препаратів, які не були призначені лікарями, не є додатковим витратами у розумінні ст. 185 СК України.

Судом першої інстанції задоволенні позовні вимоги про стягнення з відповідача вартості санаторно-курортного лікування дітей, які були визнані відповідачем і рішення суду в цій частині не оскаржується, тому не є предметом апеляційного розгляду.

Також колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на відпочинок дітей у м. Ялта та с. Лазурному Херсонської області, так як вказаний відпочинок не є лікуванням, а витрати на нього повинні покриватися із аліментів, які сплачує відповідач.

Правильним є висновок суду першої інстанції і стосовно відсутності правових підстав для стягнення з відповідача, як додаткових витрат, кошти, сплачені позивачем за навчання сина у ліцеї, так як вказані витрати не є додатковими у розумінні ст. 185 СК України, пов'язані із здобуттям дитиною середньої освіти і повинні покриватися за рахунок аліментів, які сплачує відповідач.

Судом першої інстанції повно встановлені обставини справи, правильно застосовані норми матеріального права, неповна оцінка наданим доказам є підставою для зміни рішення суду в частині визначення розміру витрат, понесених позивачем на лікування дітей.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу підлягають відшкодуванню сплачений нею при поданні апеляційної скарги судовий розмір пропорційно до заявлених вимог, які складають 50% від заявленого, що становить 268грн. 46коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313-314, 316-317 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 14 січня 2016 року змінити, збільшивши розмір додаткових витрат на дітей за період з 6 червня 2013р. по 30 квітня 2015р., який підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, до 6 836грн. 06коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 повернення судового збору у сумі 268грн. 46коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: