Справа № 357/3559/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 травня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Цуранова А. Ю. ,

при секретарі - Солом'яна Л. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду м. Біла Церква заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті особи,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту смерті особи.

Вказувала, що вона прибула до с. Городище Білоцерківського району Київської області як внутрішньо переміщена особа, що підтверджується відповідною довідкою.

Зазначала, що її батько ОСОБА_2 був зареєстрований та проживав у м. Луганськ, однак 18.02.2016 року останній помер та був похований у цьому ж місті.

Посилаючись на наявність відмови Відділу РАЦС Білоцерківського МУЮ Київської області у проведенні державної реєстрації смерті, заявник просила встановити факт смерті її батька ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 18.02.2016 року в м. Луганськ, причина смерті: сочетана тупа травма шиї та тулуба з переламами кісток скелета внаслідок падіння з 5-го поверху.

В судове засідання заявник не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не зявився, надіслав до суду лист з проханням проводити розгляд справи без їхньої участі.

В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

Заявник по справі ОСОБА_1 (дівоче прізвище ОСОБА_2), є донькою ОСОБА_2, що вбачається з копії свідоцтва про народження останньої (а.с. 6).

Згідно копії довідки від 01.12.2015 року № 350 Управління соціального захисту населення Білоцерківської районної державної адміністрації, ОСОБА_1 взята на облік як внутрішньо переміщена особа із зареєстрованим місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_2 та фактичним місцем проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3. (а.с. 8)

17.03.2016 року Білоцерківським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті ОСОБА_2, який помер 22.02.2016 року відповідно до лікарського свідоцтва про смерть № 244 від 22.02.2016 року, виданого відділом судово-медичної експертизи м. Луганська Луганської Народної Республіки.

Вказана відмова мотивована тим, що заявником предявлено документ, форма якого не відповідає вимогам наказу Міністерства охорони здоровя України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті».

В матеріалах справи міститься копія паспорта громадянина України - ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та копія пенсійного посвідчення останнього від 26.11.2003 року.

Як вбачається з копії лікарського свідоцтва про смерть № 244 від 22.02.2016 року, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер 18.02.2016 року, причина смерті: сочетана тупа травма шиї та тулуба з переламами кісток скелета.

Як зазначено в самому свідоцтві, останнє видано Луганською Народною Республікою.

Згідно ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно додатку 1 до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення», місто Луганськ віднесено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 213 ЦПК України щодо повного і всебічного зясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв'язку.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає доведеним факт смерті ОСОБА_2 18.02.2016 року у м. Луганськ.

Отже, зібрані у справі докази та їх оцінка у сукупності вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту смерті, що врегульовано нормами ст.ст. 256, 257-1 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 11, 60, 212-215, 234, 235, 256, 257-1, 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області про встановлення факту смерті особи - задовольнити.

Встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 18.02.2016 року в м. Луганськ, причина смерті: сочетана тупа травма шиї та тулуба з переламами кісток скелета.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя ОСОБА_3