Ухвала

іменем україни

09 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дьоміної О.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_5 без достатніх правових підстав набула у власність належні йому грошові кошти у сумі 94 958 грн 16 коп., про що 28 серпня 2014 року написала розписку. Посилаючись на ст. 1212 ЦК України, просив стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у сумі 94 958 грн 16 коп.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 борг у розмірі 94 958 грн 16 коп. та судовий збір у сумі 949 грн 58 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно, або зберігала його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно.

Задовольняючи указаний позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із доведеності та обґрунтованості вказаних позовних вимог.

На підставі наявних у справі доказів суд правильно установив, що ОСОБА_4 є фізичною особою-підприємцем, а ОСОБА_5 надавала йому допомогу у роботі з клієнтами, при цьому трудові відносини між ними не оформлювалися.

Крім того, суд виходив із того, що згідно із «пояснювальної», складеної 28 серпня 2014 року від імені ОСОБА_5, остання за домовленістю із позивачем стосовно обслуговування його клієнтів та отримання від них замовлень на товар (побутову хімію) отримувала від клієнтів позивача замовлення на товар та грошові кошти на оплату цих замовлень, частину яких у загальній сумі 94 958 грн 16 коп. залишила собі, оскільки мала фінансові труднощі в сім'ї.

Заперечуючи проти позову, ОСОБА_5 стверджувала, що вищевказану пояснювальну записку, яку надав позивач, вона не писала, а вказаних у ній грошових коштів не привласнювала.

Під час розгляду справи судом першої інстанції за клопотанням адвоката відповідача було призначено судово-почеркознавчу експертизу.

Згідно з висновком судово-почеркознавчої експертизи від 27 жовтня 2015 року № 1965/02, складеним Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз, рукописний текст пояснювальної від 28 серпня 2014 (включаючи запис прізвища та ініціалів «ОСОБА_5.»), виконаний самою ОСОБА_5 Підписи від імені ОСОБА_5 у пояснювальній від 28 серпня 2014, розташовані у нижній частині лицьового боку першого аркуша, під текстом; нижній частині зворотного боку аркуша, під текстом; середній частині лицевого боку другого аркуша, під текстом, праворуч від рукописного запису «ОСОБА_5.» виконані самою ОСОБА_5

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 94 958 грн 16 коп. безпідставно отриманих грошових коштів.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зокрема, суд обґрунтовано відхилив доводи апеляційної скарги відповідача про те, що суд першої інстанції не звернув увагу на розбіжності, які встановив експерт в мотивувальній частині висновку, зазначивши, що виявлені експертом розбіжності можуть бути пояснені у даному випадку впливом на ОСОБА_5 збиваючих факторів, серед яких могли бути як природні (наприклад незручна поза виконавця, незвичне розташування аркушу паперу в момент виконання на ньому досліджуваного підпису під певним кутом до виконавця), так і штучні (наприклад, навмисно зміна виконавцем ознак свого почерку, перебування виконавця у стані стресу тощо), або ті та інші одночасно.

Разом із тим суд правильно врахував, що у матеріалах справи є висновок експерта науково-дослідного експертно-криміналістичного центру УМВС України в Херсонській області від 22 жовтня 2014 року № 3125, виконаний на підставі постанови слідчого СВ Комсомольського РВ ХМУ УМВС України від 02 жовтня 2014 року, за яким досліджуваний рукописний текст, який починається словами «Обяснительная..» та закінчується «ОСОБА_5.» розписки від імені ОСОБА_5 від 28 серпня 2014 року, виконаний ОСОБА_5

Наведені в касаційній скарзі відповідача доводи про те, що вищевказаної пояснювальної записки вона не писала і вважає її підробкою, а зазначеній в ній обставини не відповідають дійсності, висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 11 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О.Дьоміна

А.В.Маляренко