Справа № 323/3059/16-ц
№ провадження 2/323/878/16
РІШЕННЯ

іменем УКРАЇНИ

25.11.2016 м. Оріхів

Оріхівський районний суд Запорізької області у складі

головуючого - судді Мінаєва М.М.,

секретаря - Тахтаул А.Л.,

за участю

позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Оріхівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 звернулася до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2, Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Оріхівська державна нотаріальна контора Запорізької області, в якому просила встановити факт прийняття нею спадщини та визнати за нею право власності на спадщину за законом у вигляді земельної частки (паю) розміром 0,78 га, розташованої на території Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, право на яку відповідно до Сертифікату серії НОМЕР_1, розміром 7,8 умовних кадастрових гектарів, належало померлій ОСОБА_5.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що відповідно до рішення Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.07.2007 року за позивачем визнано факт прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та визнано право власності на 1/2 частину земельної ділянки у розмірі 3,13 га на території Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, на підставі чого нею отримано Державний акт на право на земельну ділянку серія НОМЕР_2 від 18.02.2008 року. У зв'язку з тим, що на території Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області проводиться донаділення власників земельними ділянками згідно сертифікатів, розмір яких складав 7,80 умовних кадастрових гектарів, за позивачем повинно бути визнано право власності на 0,78 га відповідно до сертифікату НОМЕР_1 від 11.01.2001 року. Оформити земельну ділянку у нотаріуса позивач не може, оскільки отримала постанову про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельну частку, тому вона звернулася до суду із зазначеним позовом.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю.

Відповідач, ОСОБА_2 та представник Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області у судовому засіданні проти позову не заперечували.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, ОСОБА_2 та представника Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, дослідивши наявні у справі докази, проаналізувавши законодавство, яким регулюються спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, з таких підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3, виданим виконавчим комітетом Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області ІНФОРМАЦІЯ_3.

Як вбачається з матеріалів справи, спадщина була відкрита ІНФОРМАЦІЯ_3, а отже на момент її відкриття діяли норми Цивільного кодексу Української РСР від 18.07.1963 року.

У зв'язку з цим за нею відкрилась спадщина, до складу якої входив, зокрема, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1.

Згідно матеріалів спадкової справи, відкритої Оріхівською державною нотаріальною конторою у 1995 році, свідоцтво про право на спадщину у виді вказаного будинку отримала ОСОБА_2 на підставі заповіту, складеного ОСОБА_5 17.12.1993 року.

Відповідно до ст. 529 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року), при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

Згідно з ст. 530 Цивільного кодексу Української РСР (1963 року) при відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).

Позивач ОСОБА_4 є дружиною (вдовою) ОСОБА_7, що підтверджується Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_4, виданим 07.03.1971 року Оріхівським райбюро ЗАГС.

В свою чергу, ОСОБА_7 був племінником померлої ОСОБА_5, що сторонами не заперечується, підтверджується матеріалами витребуваних судом спадкових справ та встановлено Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.01.2006 року (з урахуванням Ухвали про виправлення описки від 14.09.2006 року у справі № 2-2945-05).

Відповідач ОСОБА_2 була сестрою ОСОБА_7, та, відповідно, племінницею ОСОБА_5

Таким чином, враховуючи системний аналіз вищезазначених норм, спадкоємців за законом першої або другої черги після смерті ОСОБА_5 не залишилось, а позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 такими спадкоємцями також не є.

Більше того, у встановлені законом строки вони не звертались ані із заявами про прийняття спадщини, ані із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину, до складу якої входила б земельна ділянка або право на земельну частку (пай).

Лише у 2006 році відповідач ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса за свідоцтвом про право на спадщину після ОСОБА_5, а позивач ОСОБА_4 - після ОСОБА_5 через ОСОБА_7, який начебто прийняв спадщину після своєї тітки.

Однак нотаріус постановами від 03.11.2006 року відмовив у видачі таких свідоцтв, пославшись на те, що станом на час відкриття спадщини після ОСОБА_5 племінники та племінниці не вважались спадкоємцями за законом.

Крім того, у спадковій справі ОСОБА_5 відсутні будь-які документи про прийняття ОСОБА_7 спадщини після ОСОБА_5 та отримання ним у власність будь-якого майна в порядку спадкування.

Також в матеріалах справи, в тому числі у спадкових справах ОСОБА_5 та ОСОБА_7 відсутні будь-які відомості про те, що станом на ІНФОРМАЦІЯ_3 у власності ОСОБА_5 знаходилась будь-яка земельна ділянка або будь-який земельний пай.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, виданий на ім'я ОСОБА_5 14.01.2001 року на підставі рішення Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області від 11.12.2000 року № 903, зареєстрований Книзі реєстрації сертифікатів на земельну частку (пай) за № 943. Згідно цього Сертифікату ОСОБА_5 було надано право на земельний пай розміром 7,80 умовних кадастрових гектарів за рахунок земель колективної власності КСП «Росія».

Крім того, позивач посилається на те, що на підставі цього Сертифікату на ім'я ОСОБА_5 на підставі Рішення Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області від 11.01.2002 року № 14 був виданий Державний акт про право приватної власності на землю серії НОМЕР_5, згідно якого ОСОБА_5 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 6,26 га.

За ствердженням позивача та відповідача, на підставі цих документів ОСОБА_7 успадкував вказане в них майно після ОСОБА_5, а вони - після ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2. Також вони посилаються на те, що ці факти встановлені Рішенням Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.07.2007 року, яким вказану земельну ділянку було поділено між ними порівну та встановлений факт прийняття ними спадщини після ОСОБА_5 через ОСОБА_7

Однак надані позивачем правовстановлюючі документи, в тому числі Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії НОМЕР_1, не можуть бути прийняті судом як належні та допустимі докази, оскільки їх зміст явно суперечить вимогам закону, чинного на час їх видачі.

Так, процес паювання земель колективних сільськогосподарських підприємств розпочався на підставі Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» від 08.08.1995 року № 720/95, який набув чинності після смерті ОСОБА_5, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3.

Ані цим Указом, ані прийнятими в його продовження документами, ані Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, не було передбачено можливість видачі сертифікатів на земельну частку (пай) та (або) державних актів на право власності на землю в порядку виділення земельної частки в натурі на ім'я особи, яка померла до 08.08.1995 року.

З огляду на це, земельна частка (пай) та виділена на її підставі в натурі земельна ділянка, що виникли як об'єкти цивільних прав після смерті ОСОБА_5, не можуть вважатися її спадщиною, та, відповідно, спадкові права на них не могли виникнути ані у ОСОБА_7, ані у позивача та відповідача по цій справі.

Факти і доводи, покладені в основу Ріщень Оріхівського районного суду Запорізької області від 24.01.2006 року та від 12.07.2007 року, суд до уваги не бере на підставі ч. 3 ст. 61 ЦПК України, оскільки вони були ухвалені у цивільних справах з нетотожнім суб'єктним складом учасників та щодо осіб, які не брали участь у тих справах та не беруть участь у цій справі (ОСОБА_5 та ОСОБА_7), а тому ці Рішення не мають преюдиціального значення у цій справі.

Крім того, зміст цих рішень прямо суперечить документам, наявним у спадкових справах ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Зокрема, у Рішенні Оріхівського районного суду Запорізької області від 12.07.2007 року зазначено, що одна з спадкоємців першої черги за законом ОСОБА_7, його донька ОСОБА_8, відмовилась від спадщини на користь своєї матері ОСОБА_4 (позивача у цій справі). Водночас в матеріалах спадкової справи ОСОБА_7 навпаки, міститься заява позивача ОСОБА_4 про відмову від спадщини на користь ОСОБА_8, а також декілька свідоцтв про право на спадщину, виданих ОСОБА_8, в тому числі на земельну ділянку, яка поділена між позивачем та відповідачем вказаним вище рішенням суду.

Під час розгляду справи суд в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України пропонував позивачу залучити ОСОБА_8 до участі у цій справі як співвідповідача, однак позивач цим правом не скористалась.

Суд також відхиляє доводи сторін про те, що вони є спадкоємцями четвертої черги законом після ОСОБА_5, оскільки вони звернулись за прийняттям спадщини у 2006 році, тобто після набрання чинності Цивільним кодексом України від 16.01.2003 року, за ч. 1 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень цього Кодексу правила його книги шостої застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання ним чинності.

Ця норма стосується випадків, якщо станом на час набрання новим ЦК України чинності не сплинув шестимісячний строк для прийняття спадщини. Якщо такий строк закінчився, а спадщина залишилась не прийнятою, до неї застосовуються правила щодо відумерлого майна, передбачені ст. 1277 ЦК України (ч. 2 п. 5 Прикінцевих та перехідних положень чинного ЦК України).

За таких обставин позов задоволенню не підлягає.

Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 529, 530 Цивільного кодексу Української РСР, керуючись ст. ст. 10-11, 61, 209, 212, 214-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Преображенської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Оріхівська державна нотаріальна контора Запорізької області, про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом після ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, - відмовити.

Повний текст рішення складений 30.11.2016 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку. Апеляційна скарга подається до апеляційного суду Запорізької області через Оріхівський районний суд Запорізької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а у разі, якщо рішення було ухвалене без участі особи, яка його оскаржує, - протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Оріхівського районного суду

Запорізької області М.М. Мінаєв