Ухвала

іменем україни

2 червня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ДемяносоваМ.В., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання дій неправомірними, усунення перешкод у користуванні майном та повернення товарно-матеріальних цінностей, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 25 листопада 1999 року по 31 липня 2012 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 За час перебування у шлюбі, він за власні кошти побудував нежитлову будівлю - магазин «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться по АДРЕСА_1. Указана будівля магазину була зареєстрована на ім'я ОСОБА_5 У подальшому між ними виник спір відносно цієї будівлі, яка використовується ними для здійснення підприємницької діяльності.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 18 червня 2013 року, з урахуванням виправлень внесених ухвалами суду від 20 червня 2013 року та 27 серпня 2013 року, у справі № 706/1602/12 за його позовом до ОСОБА_5 про поділ майна подружжя, позов задоволено частково. Проведено поділ майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, а саме: магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться по АДРЕСА_1, виділено йому Ѕ його частини, і він зайняв перший поверх будівлі, ОСОБА_5 - Ѕ частини, і вона зайняла другий поверх будівлі, а третя частина будівлі перебуває в оренді. Через неправомірні дії відповідачів ОСОБА_5 та ОСОБА_6 він не може використовувати належне йому приміщення.

У зв'язку з цим позивач просив визнати неправомірними дії відповідачів щодо недопущення його, як власника Ѕ частини магазину до приміщень магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться по АДРЕСА_1 неправомірними з 25 січня 2013 року, зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у здійсненні ним підприємницької діяльності на першому поверсі магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», шляхом забезпечення йому вільного доступу до торгівельного приміщення першого поверху та до приміщень другого і третього поверхів, повернути товарно-матеріальні цінності, наявні у приміщенні першого поверху магазину.

Рішенням Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2016 року, позов задоволено частково. Визнано дії відповідачів щодо недопущення ОСОБА_4, як співвласника Ѕ частини нерухомого майна, у приміщення магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», який знаходиться по АДРЕСА_1, неправомірними з 25 січня 2013 року. Зобов'язано ОСОБА_5 та ОСОБА_7 усунути перешкоди у здійсненні позивачем підприємницької діяльності, шляхом забезпечення йому вільного доступу до торгівельного приміщення першого поверху та до приміщень другого і третього поверхів магазину «ІНФОРМАЦІЯ_1», як співвласнику Ѕ його частини. У задоволенні позовних вимог про повернення товарно-матеріальних цінностей відмовлено. Вирішено питання про судові витрати.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Перевіривши матеріали справи та доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції вважає, що, ухвалюючи оскаржувані у справі судові рішення, суди першої та апеляційної інстанцій з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню та дійшли обґрунтованого висновку про підставність і доведеність заявлених ОСОБА_4 позовних вимог в частині визнання неправомірними дій відповідачів та усунення перешкод у користуванні майном.

Висновок судів у цій частині ґрунтується на встановлених у справі обставинах та вимогах закону.

Наведені в касаційній скарзі доводи заявника є необґрунтованими і правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Воловецького районного суду Закарпатської області від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 27 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Демяносов А.О. Леванчук О.В. Ступак

Колегія суддів: