ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3, представника відповідача ОСОБА_4 розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Фастівська ДВС МРУЮ України в Київській області, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

24 березня 2016 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду з позовом до ОСОБА_3, треті особи: Фастівська ДВС МРУЮ України в Київській області, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду з нього на користь ОСОБА_5 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_6 на підставі того, що згідно рішення Фастівського міськрайонного суду визначено місце проживання дитини з матір'ю. Однак, дитина весь час проживає з позивачем, категорично відмовляється проживати з матір'ю, знаходиться на повному утриманні батька, який несе всі витрати по навчанню, додаткові витрати, витрати на лікування.

На підставі зазначеного, з урахуванням збільшення розміру позовних вимог, просив звільнити його від сплати на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі ? частин усіх видів його заробітку щомісячно на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_6, присуджених рішенням Фастівського міськрайонного суду по справі № 2/381/420/14 від 08.04.2014 року, звільнити від сплати заборгованості по аліментам в сумі 34507,75 грн.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, посилаючись на вищевказані обставини, просили позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач та її представник проти позову категорично заперечували, надали суду письмові заперечення та пояснили, що рішеннями суду визначено місце проживання доньки з матір'ю, вирішено відібрати малолітньою дитину у батька та передати її матері, стягнуто пеню за несплату аліментів на користь відповідача за період з 03.04.2014 року по 16.09.2015 року, проте позивач ухиляється від виконання зазначених рішень. Крім того, звертають увагу на те, що рішенням Фастівського міськрайонного суду від 19.03.2015 року за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про припинення стягнення аліментів на дитину, йому було відмовлено у задоволенні позовних вимог і рішення суду набрало законної сили, а ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 25.06.2015 року у справі за заявою ОСОБА_1 про зупинення виконання рішення суду про стягнення аліментів йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю підстав. На підставі наведеного просили у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно з'ясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року, залишеному без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 27 лютого 2014 року, позов ОСОБА_5 до ОСОБА_1, третя особа: Служба у справах дітей Фастівського міськвиконкому, про визначення місця проживання дитини задоволено. Визначено місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом із матір'ю ОСОБА_5, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 про визначення місця проживання дитини відмовлено.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року задоволений позов ОСОБА_5 та припинено з 04 березня 2014 року стягнення аліментів на підставі виконавчого листа № 2/381/1116/13 виданого 18 грудня 2013 року виданого Фастівським міськрайонним судом Київської області на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 25 вересня 2013 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку починаючи з 18 червня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 аліменти на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 до досягнення дитиною повноліття.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17 липня 2014 року зазначене рішення залишено без змін, отже набрало законної сили.

Згідно ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері так і батька.

Судом встановлено, що підставою для звернення позивача з заявленими вимогами є те, що спільна з відповідачкою донька, на утримання якої позивач сплачує аліменти, проживає разом з ним, та знаходиться на повному утриманні позивача, вважає, що після ухвалення судом рішення від 08 квітня 2014 року змінились обставини, що впливають на припинення платежів, а тому відповідно до ч.4 ст. 223 ЦПК України просить суд звільнити його від сплати аліментів.

На підтвердження наведених обставин позивачем надана довідка №1349 від 24.02.2016 року, видана виконавчим комітетом Фастівської міської ради Київської області, про те, що ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 разом з донькою ОСОБА_6 з грудня 2012 року по теперішній час, донька перебуває на повному утриманні батька (а.с.10).

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Як встановлено рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року (справа № 2/381/1121/13) в грудні 2012 року ОСОБА_5 залишила відповідача і перейшла жити в квартиру своїх батьків. Після розірвання стосунків дочка ОСОБА_6 залишилась проживати з батьком.

При цьому, зазначеним рішенням суду встановлено - визначити місце проживання малолітньої ОСОБА_6 разом із матір'ю ОСОБА_5

Тобто, рішенням суду встановлений юридичний факт - визначене місце проживання дитини з матір'ю.

За загальним правилом під юридичним фактом розуміють конкретні соціальні обставини (події, дії), що викликають згідно з нормами права настання відповідних правових наслідків - виникнення, зміни чи припинення правовідносин.

Таким чином, саме факт визначення судом місця проживання дитини тягне за собою настання правових наслідків, якими у спірних правовідносинах є призначення аліментів на користь того з подружжя, з ким проживає дитина.

На підставі встановленого рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2013 року юридичного факту вирішено питання про призначення аліментів.

Згідно ч.4 ст.223 ЦПК України якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким із відповідача присудженні періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них.

Тобто, для застосування цієї норми ЦПК необхідно встановити, чи змінились обставини, що впливали на визначення розміру аліментів, їх тривалість чи припинення.

На час розгляду цієї справи обставини, які мали місце при призначенні аліментів до стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 на утримання доньки, не змінились. Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року (справа №381/1118/14-ц) є чинним, а тому відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України є обов'язковими до виконання на всій території України.

Факт невиконання рішення суду про визначення місця проживання дитини з матір'ю не є тією обставиною, яка б свідчила про зміну обставин призначення аліментів, тому положення ч.4 ст.223 ЦПК України не підлягають застосуванню.

Крім того, при розгляді справи встановлено, що відповідно до довідки-розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 30.05.2016 року, наданого державним виконавцем, розмір заборгованості позивача по аліментам станом на 30.05.2016 року складає 34507,75 грн.

Відповідно до вимог ч.2ст.197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Ця норма встановлює, що повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом і лише тоді, коли заборгованість виникла у зв'язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Лише за наявності обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. за N 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" також передбачено, що суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості (п. 22).

Позивач вказує про наявність інших обставин, що мають істотне значення для правової можливості звільнення його від сплати заборгованості по аліментам.

Під іншими обставинами розуміє факт того, що донька ОСОБА_6 проживає з ним та перебуває на його утриманні.

Як зазначалось, обставина того, що донька ОСОБА_6 проживає з батьком є фактом невиконання рішення суду про визначення місця проживання дитини. Невиконання рішення суду не є тією обставиною в контексті ст. 197 СК , що має істотне значення для можливості звільнення від сплати заборгованості по аліментам.

Інших підстав, передбачених ч.2 ст.197 СК України для звільнення від сплати заборгованості по аліментам, судом під час розгляду справи не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи встановлені судом обставини та зібрані докази, а також те, що позивачем не надано доказів, з яких би суд міг прийти до висновку про наявність у нього таких істотних обставин, внаслідок яких виникла вищевказана заборгованість по аліментах, від сплати якої він просить суд його звільнити, а також про наявність підстав для звільнення від сплати аліментів, тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Фастівська ДВС МРУЮ України в Київській області, Орган опіки і піклування виконавчого комітету Фастівської міської ради про звільнення від сплати аліментів, звільнення від сплати заборгованості по аліментам - відмовити.

Повний текст рішення виготовлений 03 червня 2016 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова