У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ДемяносовМ.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Луганської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу житлового будинку разом із земельною ділянкою, згідно з умовами якого вона, передала відповідачу житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1, а відповідач зобов'язався сплатити обумовлену договором суму коштів в загальному розмірі 100 тис. грн. При цьому відповідно до п. 2.1 договору частину вартості будинку в сумі 16 400 грн відповідач сплатив до підписання договору, частину вартості в сумі 48 600 грн сплатив під час підписання договору, а решту обумовленої сторонами вартості будинку - 35 тис. грн зобов'язався сплатити у строк до 01 березня 2014 року. В порушення узятих на себе зобов'язань відповідач до останнього часу не сплатив обумовлену договором суму коштів, яка дорівнює 35 тис. грн і строк прострочення виконання зобов'язання на дату складання позовної заяви становить 612 днів. З урахуванням положень ст. 625 ЦК України позивач просила стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 57 620 грн 55 коп., з яких: 35 тис. грн - сума основного боргу, 1 760 грн 55 коп. - 3 % річних та 20 860 грн - сума інфляційних витрат.

Рішенням Старобільського районного суду Луганської області від 14 грудня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором купівлі-продажу житлового будинку з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних в загальній сумі 57 620 грн 55 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Луганської області від 03 лютого 2016 року рішення Старобільського районного суду Луганської області від 14 грудня 2015 року змінено.

Викладено резолютивну частину рішення в наступній редакції:

Позов ОСОБА_2 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість в загальній сумі 25 215 грн 45 коп., яка складається з наступного: основний борг - 15 тис. грн.; інфляційні витрати на суму боргу - 9 757 грн; 3 % річних - 458 грн 45 коп.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свою вимогу порушенням судом норм процесуального права й неправильним застосуванням норм матеріального права, та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач належним чином не виконав умови укладеного сторонами договору купівлі-продажу будинку від 28 жовтня 2013 року щодо сплати на користь позивача частини його вартості в сумі 35 тис. грн у строк до 01 березня 2014 року, а тому на підставі вимог ст. ст. 655, 691, 612, 625 ЦК України в даному випадку наявні підстави для стягнення з ОСОБА_3 вказаної суми заборгованості за договором з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних за період з 01 березня 2014 року і до дня складання позовної заяви про стягнення заборгованості.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позовні вимоги, дійшов правильного висновку, що під час розгляду іншої цивільної справи, а саме справи за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про розірвання договору купівлі-продажу будинку, визнання права власності, усунення перешкод в користуванні будинком шляхом виселення відповідача з будинку та відшкодування збитків, сторонами була досягнута фактична домовленість про зміну порядку і строків погашення наявної заборгованості, згідно з якою ця заборгованість повинна була бути погашена в строк до 10 лютого 2015 року шляхом внесення певних платежів за певним графіком. Відповідно до графіку погашення заборгованості за договором купівлі-продажу будинку ОСОБА_3 сплатив ОСОБА_2 в період з 8-го по 10 листопада 2014 року 6 000 грн; 10 березня 2015 року 9 000 грн та 25 червня 2015 року 5 000 грн, а всього 20 тис. грн, а тому загальна сума коштів, що підлягає стягненню з відповідача становить 25 215 грн 45 коп., з яких: основна сума заборгованості - 15 тис. грн, інфляційні нарахування на суму основного боргу - 9 757 грн та 3 % річних - 458 грн 45 коп.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Доводи скарги висновки суду не спростовують та не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, крім того, зводяться до оцінки доказів, їх належності та допустимості, проте, в силу ст. 335 ЦПК України, суд касаційної інстанції не вправі встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження на рішення апеляційного суду Луганської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.В. Демяносов