Номер провадження: 22-ц/785/1778/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Варикаша О. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого судді Варикаші О.Д.

суддів - Ступакова О.А.

- ОСОБА_2

при секретарі - Желєзнову В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 року по справі за позовом ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_4 ОСОБА_2» до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

встановила:

Позивач звернувся з вказаним позовом до суду (а. с. 3-6), в якому просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь заборгованість за кредитним договором № 014/0075/74/68826 від 27.12.2006 року, що становить 179 030,73 дол. США, в еквіваленті по курсу НБУ станом на 25.07.2011 року 1 427 071 грн. 85 коп., у тому числі 647 297,96 грн. заборгованість за кредитом, 221 250,79 грн. заборгованість за відсотками, 15 145,33 грн. пеня за прострочення тіла кредиту, 543 377,77 грн. пеня за прострочення відсотків по кредиту, а також просив стягнути судові витрати державне мито в розмірі 1 700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Свої позовні вимоги позивач, як зазначено в рішенні суду, обґрунтовував тим, що відповідачі належним чином свої зобовязання по договорах кредиту та поруки не виконують.

Як зазначено в рішенні суду, представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, та просила їх задовольнити в повному обсязі, вказавши, що сторонами строк позовної давності за домовленістю збільшено. Відповідач ОСОБА_5 та його представник позов визнали частково, надали до суду заяву з проханням застосувати строк позовної давності до вимог позивача про стягнення пені за прострочення по тілу кредиту та пені за прострочення виплат відсотків по кредиту, просили зобовязати відповідача здійснити відповідний перерахунок. Відповідач ОСОБА_3 до суду не зявився, повідомлявся про час та місце розгляду справи належним чином та своєчасно, вважається повідомленим як такий, що від отримання судової повістки відмовився.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 року позов ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» в особі Одеської обласної дирекції «ОСОБА_4 ОСОБА_2» задоволено повністю. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_2» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» заборгованість в сумі 1 427 071,85 грн., у тому числі 647 297,96 грн. заборгованість за кредитом, 221 250,79 грн. заборгованість за відсотками, 15 145,33 грн. пеня за прострочення тілу кредиту, 543 377,77 грн. пеня за прострочення відсотків по кредиту. Стягнуто з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_2» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» судові витрати в сумі 910 гривень. Стягнуто з ОСОБА_5 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь публічного акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_2» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» судові витрати в сумі 910 гривень.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 року, в якій просить скасувати рішення суду від 19.12.2011 року, в частині стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на користь ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» в особі Одеської обласної дирекції АТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2» заборгованості в сумі 1 427 071,85 грн., у тому числі 647 297,96 грн. заборгованість за кредитом, 221 250,79 грн. заборгованість за відсотками, 15 145,33 грн. пеня за прострочення тілу кредиту, 543 377,77 грн. пеня за прострочення відсотків по кредиту, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, а також на неправильне застосування норм процесуального та матеріального права, що у підсумку спричинили прийняття незаконного та невмотивованого рішення.

Іншими учасниками процесу рішення суду не оскаржується.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу. Інші учасники процесу в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи від них на адресу суду не надходили.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_5, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог, наданих доказів і доводів апеляційної скарги, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав. При цьому, судова колегія зазначає, що не робить висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення суду щодо стягнення з ОСОБА_5 кредитної заборгованості.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2», суд першої інстанції виходив з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 27.12.2006 року між ВАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2», яке в свою чергу перейменоване у ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2», в особі Одеської обласної дирекції, та ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 014/0075/74/68826, за яким останньому було надано кредит в сумі 84 500 доларів США, на строк 240 місяців з 27.12.2006 року по 27.12.2026 року під 14 відсотків річних з погашенням кредиту та відсотків за користування кредитом щомісячно згідно графіку погашення кредиту та відсотків за кредитом щомісячними фіксованими платежами (а. с. 22-26).

В якості забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором між AT «ОСОБА_4 ОСОБА_2» та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 27.12.2006 року, згідно п. 1.2 якого ОСОБА_3 на добровільних засадах бере на себе зобовязання відповідати по зобовязанням ОСОБА_5, які виникають з умов кредитного договору № 014/0075/74/68826 від 27.12.2006 року (а. с. 31).

Згідно з п. 6.5. кредитного договору у випадку невиконання відповідачем умов цього договору кредитор має право вимагати достроково погашення заборгованості за кредитом, нарахованих процентів за користування кредитом. Згідно з п. 9.1. кредитного договору за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених договором, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожний день прострочки.

Згідно з п. 3.1. договору поруки від 27.12.2006 року, у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником взятих на себе зобовязань по кредитному договору поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед позивачем на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги.

Правонаступником реорганізованого Відкритого акціонерного товариства «ОСОБА_4 ОСОБА_2» за всіма правами і обовязками є Публічне акціонерне товариств «ОСОБА_4 ОСОБА_2» в особі Одеської обласної дирекції AT «ОСОБА_4 ОСОБА_2» (а. с. 37-42).

Позивач свої зобовязання виконав у повному обсязі (а. с. 32), а відповідачі не зробили оплату по кредиту й нарахованих відсотках в повному обсязі, на претензії не відреагували (а. с. 33, 34).

Станом на 25.07.2011 року заборгованість перед банком за кредитним договором складає 1 427 071,85 грн., у тому числі 647 297,96 грн. заборгованість за кредитом, 221 250,79 грн. заборгованість за відсотками, 15 145,33 грн. пеня за прострочення тілу кредиту, 543 377,77 грн. пеня за прострочення відсотків по кредиту (а. с. 7-17).

З урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів суд першої інстанції вважав, що позивач довів суду ті обставини, на які посилався в обґрунтування позовних вимог, і вони підлягають задоволенню у повному обсязі.

Судом не прийнято до уваги посилання представника відповідача на те, що банком порушено строк позовної давності, оскільки за п. 12.4. кредитного договору сторони домовились, що до правовідносин, повязаних з виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у три роки, що відповідає вимогам ст. 259 ЦК України.

За таких обставин, суд першої інстанції, відповідно до ст. ст. 259, 525, 526, 530, 553, 554, 610, ч. 1 ст. 612, ст. 1054 ЦК України та, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 61, 88, 212-215, 218, 294 ЦПК України, задовольнив позовні вимоги позивача і стягнув з відповідачів на користь позивача судові витрати в рівних частках.

Судова колегія, не роблячи висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення суду вважає, що суд першої інстанції в оскаржуваній частині, в межах позовних вимог, повно, всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин та прийшов до правильного висновку на підставі наданих та досліджених доказів, задовольнивши позовні вимоги позивача.

Тому судова колегія погоджується з висновками суду першої інстанції, в оскаржуваній частині рішення, оскільки вони відповідають фактичним обставинам справи, наданим доказам та відповідним нормам матеріального і процесуального права, а суд першої інстанції правомірно на підставі вимог закону та на підставі встановлених обставин справи, наданих доказів, дійшов висновку про задоволення позовних вимог позивача.

Оскільки, в судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ВАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2», яке в подальшому змінило назву на ПАТ «ОСОБА_4 ОСОБА_2»(а. с. 37-42), та ОСОБА_5 27.12.2006 року укладено кредитний договір № 014/0075/74/68826 (а. с. 22-23), відповідно до умов якого, банк надав ОСОБА_5 кредит у розмірі 84 500 дол. США терміном з 27.12.2006 року по 27.12.2026 року, зі сплатою за користування кредитом 14% річних.

Зобовязання ОСОБА_5 за вказаним кредитним договором були забезпечені порукою, шляхом укладення між банком та ОСОБА_3 і ОСОБА_5 договору поруки № 014/0075/74/68826 від 27.12.2006 року (а. с. 31).

Згідно з умовами зазначеного договору поруки, ОСОБА_3 зобовязався відповідати у повному обсязі за своєчасне та повне виконання ОСОБА_5 зобовязань по кредитному договору № 014/0075/74/68826 від 27.12.2006 року та несе солідарну відповідальність з ОСОБА_5 перед кредитором за невиконання зобовязань по кредитному договору.

ОСОБА_2 свої зобовязання за кредитним договором виконав, видавши ОСОБА_5 обумовлену зазначеним кредитним договорам суму кредиту, що підтверджується матеріалами справи (а. с. 32) та не заперечується ОСОБА_3, відповідно до апеляційної скарги.

Станом на 25.07.2011 року (а. с. 7-17), у звязку з неналежним виконанням умов кредитного договору відповідачем ОСОБА_5, кредитна заборгованість складає 179 030,73 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ станом на 25.07.2011 року становить 1 427 071 грн. 85 коп., у тому числі 647 297,96 грн. заборгованість за кредитом, 221 250,79 грн. заборгованість за відсотками, 15 145,33 грн. пеня за прострочення тіла кредиту, 543 377,77 грн. пеня за прострочення відсотків по кредиту. Докази протилежного в матеріалах справи відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України, передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (п. 2.1. договору поруки).

Відповідно до п. 6.5. кредитного договору, позивач має право дострокового стягувати заборгованість за кредитом.

Також судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції щодо стягнення з відповідачів на користь позивача судових витрат, які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача відповідно до ст. 88 ЦПК України в рівних частках.

Доводи апеляційної скарги стосовно припинення поруки з посиланням на ч. 4 ст. 559 ЦК України, в звязку з тим, що строк основного зобовязання за вимогою банку був змінений та встановлений на 27 лютого 2009 року, а з позовом до поручителя банк звернувся в серпні 2011 року, судова колегія не приймає до уваги.

Оскільки, відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, на яку посилається ОСОБА_3, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 4.1. договору поруки, за яким ОСОБА_3 є поручителем за зобовязаннями ОСОБА_5 відповідно до кредитного договору (а. с. 31), визначено, що порука припиняється, якщо кредитор в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (п. 4 ст. 559 ЦК України).

Тобто, в договорі поруки встановлено строк припинення поруки.

Враховуючи, що строк припинення поруки визначений в межах трирічного терміну з дня настання строку виконання основного зобовязання, якщо кредитор не предявить вимоги до поручителя, а з позовом до суду банк звернувся 12.08.2011 року (а. с. 3), то враховуючи змінену дату виконання основного зобовязання, на яку вказує ОСОБА_3 в апеляційній скарзі (27 лютого 2009 року), порука не припинилася.

Інші доводи в апеляційній скарзі відсутні.

Таким чином, враховуючи викладене, надані докази, доводи апеляційної скарги, судова колегія не роблячи висновків стосовно не оскаржуваної частини рішення вважає, що суд першої інстанції ухвалив рішення в оскаржуваній частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони не спростовують висновки суду та спростовуються матеріалами справи.

За таких обставин, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_3 необхідно відхилити, а рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 року залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 304, 307, 308, 313, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 19.12.2011 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області О.Д. Варикаша

ОСОБА_6

ОСОБА_2