Справа № 2-487/11 Провадження № 22-ц/772/3427/2016Головуючий в суді першої інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 Доповідач Якименко М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого Якименко М.М.,

суддів : Стеблюк Л.П., Колоса С.С.,

при секретарі Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Апеляційного суду Вінницької області в м. Вінниці цивільну справу за позовом ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості по кредитному договору за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на заочне рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 11.04.2011 року,

ВСТАНОВИЛА:

У грудні 2010 року ПАТ Універсал Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 20.10.2006 року між банком та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №06/8/659-к.

Згідно вказаного договору, останній було надано в користування грошові кошти в сумі 10 000,00 гривень, строком на 24 місяці, до 19.10.2008 року, з процентною ставкою 0,001 % річних.

В забезпечення виконання зобовязань за даним кредитним договором, 20.10.2006 року укладені договори поруки між банком та ОСОБА_3, ОСОБА_4 Банківська установа виконала свої зобовязання з надання кредиту, що підтверджується випискою по рахунку. Однак відповідач ОСОБА_2 не виконує взятих на себе зобовязань, а саме несвоєчасно вносить кошти по кредиту. Станом на 21.10.2010 року заборгованість за кредитним договором відповідачів перед позивачем становить 67 704,84 грн., з яких: прострочена заборгованість по сумі кредиту 9 166,56 грн.; заборгованість по сумі кредиту - 0,10 коп.; комісія 4 008,00 грн.; пеня- 54 530,18 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів на його користь вказану заборгованість за кредитним договором, а також витрати по оплаті судового збору в сумі 677,04 грн., витрати по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи в сумі 120,00 грн.

Заочним рішенням Староміського районного суду м. Вінниці від 11 квітня 2011 року позов задоволено у повному обсязі. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитом в розмірі 67 704, 84 грн. Вирішено питання розподілу судових витрат.

З таким рішенням не погодилась ОСОБА_3 та подала заяву про його перегляд.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 04 жовтня 2016 року заява ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення залишена без задоволення.

ОСОБА_3 оскаржила рішення у загальному порядку. Вважаючи ухвалене рішення незаконним, ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, посилаючись на обставини, викладені у скарзі, просила скасувати заочне рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позову до неї, як поручителя, відмовити.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, яке ухвалено на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджені тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду не відповідає.

Судом встановлено, що 20.10.2006 року між ВАТ „Банк Уверсальний (надалі перейменовано в Публічне акціонерне товариство „Універсал Банк) та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №06/8/659-к, згідно якого банк надав останній кредитні кошти в сумі 10 000,00 грн. на строк 24 місяці до 19.10.2008 року з процентною ставкою 0,001% річних.

Згідно даного договору позичальник зобовязаний погашати заборгованість по кредиту, процентах та комісії за користування кредитом щомісячно рівними частинами, в термін до 10 числа кожного місяця в сумі 416,67 грн. Позичальник щомісячно сплачує Банку за кожен місяць користування кредитом комісію в розмірі 1,67 % від суми кредиту (п.3.5). При порушенні строків погашення кредиту або сплати процентів, комісії за користування кредитними коштами, позичальник додатково сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 0,5% від несплачених вчасно сум (п.9.1).

20.10.2006 року в забезпечення виконання боржником ОСОБА_2 кредитного договору, між ПАТ „Універсал Банк та ОСОБА_4 був укладений договір поруки (а.с.35).

Також договір поруки був укладений 20.10.2006 року з ОСОБА_3 (а.с.36). Відповідно до вказаних договорів поруки ОСОБА_4 та ОСОБА_3, як поручителі на добровільних засадах взяли на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням боржника ОСОБА_2, які виникають з умов кредитного договору №06/8/659-к від 20.10.2006 р., а саме: повернути кредит в розмірі 10 000,00 грн., сплатити проценти за його користування в розмірі 0,001% річних, щорічну комісію в розмірі 1,67% від розміру кредиту, штрафні санкції у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором (п.1.1 договорів). Поручителі відповідають перед кредитором у повному обсязі. Позичальник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п.4).

При цьому строк, після якого порука припиняється, договором не встановлено.

Станом на 21.10.2010 року у відповідача ОСОБА_2 виникла заборгованість в сумі 67 704,84 грн. яка, згідно наданого позивачем розрахунку (а.с. 7-24), складається із простроченої заборгованості по сумі кредиту 9 166,56 грн.; заборгованості по сумі кредиту - 0,10 коп.; комісії - 4 008,00 грн.; пені - 54 530,18 грн.

Задовольняючи позов у повному обсязі, суд першої інстанції виходив з норм ст. 553, 554 ЦК України, які стосуються договору поруки, зокрема, відповідальності поручителів у разі неналежного виконання боржником своїх зобовязань.

Так, суд, встановивши, що на час розгляду справи у ОСОБА_2 існує борг перед Банком, а ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є поручителями, а тому відповідають за невиконання зобовязань боржника, то борг підлягає стягненню у солідарному порядку з боржника та поручителів.

Колегія суддів з таким висновком суду першої інстанції не погоджується.

При цьому суд звертає увагу на ту обставину, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 рішення міського суду не оскаржувалось, а тому переглядає таке рішення в частині відповідальності ОСОБА_3 у зобов'язаннях, що виникли.

Колегією суддів встановлено, що між Банком та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 06/8/569 к від 20 жовтня 2006 року про надання останній 10000,00 грн на умовах, визначених у договорі. Кінцевою датою погашення кредиту визначено 19 жовтня 2008 року. Сторони обумовили і строк виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів.

За змістом п.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом.

Як було вказано вище, Договором кредиту було обумовлено строк виконання основного зобовязання, а саме сплата чергових щомісячних платежів кожного 10 числа відповідного місяця ( п.п.3.7, 3.8).

Колегією встановлено, що останній платіж було здійснено 30.12.2006 року. Банк звернувся з даним позовом до суду у грудні 2010 року, тобто поза межами встановленого Законом шестимісячного строку, протягом якого він може правомірно пред'явити вимогу до поручителя про виконання ним в солідарному порядку з боржником умов кредитного договору. Відтак колегія суддів вважає, що порука, в результаті пропуску вказаного строку Банком, на час звернення до суду з позовом була припинена, а тому висновок суду про задоволення позову щодо відповідача ОСОБА_3 є неправильним.

Суд першої інстанції залишив поза увагою зазначену обставину, не дав ій належної правової оцінки, хоча це має істотне значення для правильного вирішення спору, і припустився помилки, задовольняючи позов у частині вимог до поручителя ОСОБА_3

Отже, рішення міського суду в частині стягнення боргу з ОСОБА_3 підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову до неї, як поручителя.

Керуючись ст.ст. 553, 554, 559 ЦК України, ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України,

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Заочне рішення Староміського районного суду м. Вінниці від 11.04.2011 року в частині задоволення позову до поручителя ОСОБА_3 скасувати.

Ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ПАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

В решті залишити рішення без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: