Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кошель Л. М. ,

при секретарі Вангородська О. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Біла Церква цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4 сільської ради про визнання права на майно в порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В :

Позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 19.11.2003 р. помер їхній чоловік та батько ОСОБА_5 , після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно - житловий будинок № 5 по вул. Фрунзе в с.Мала Антонівка Білоцерківського району та право на земельну частку / пай/ розміром 3,53 в умовних кадастрових гектарах в колективній власності КСП « Дружба» ОСОБА_4 сільської ради. Позивачі є спадкоємцями померлого ОСОБА_5 першої черги, в передбаченому законом порядку прийняли спадщину і отримали 15.04.2005 р. свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку / пай/. Однак, державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 постановою від 23.09.2016 р. відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в с.Мала Антонівка Білоцерківського району, вул. Фрунзе , буд. № 5, в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей будинок та його державної реєстрації. Позивачі просили суд визнати за ними право власності на житловий будинок за адресою с.Мала Антонівка Білоцерківського району, вул. Фрунзе, буд.№ 5, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 по 1/3 частці за кожним.

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з»явилися, від них до суду надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 сільська рада направила до суду заяву про визнання позову та розгляд справи у відсутність її представника

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків / спадщини/ від фізичної особи, яка померла / спадкодавця/, до інших осіб / спадкоємців/.

Згідно ст.1218 ЦК україни до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст..1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, подружжя, батьки.

Згідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

За ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

За ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Такі ж норми знайшли своє відображення у ЦК УРСР/ в редакції 1963 р./, що діяв на момент виникнення спірних правовідносин.

Згідно ст.537 ЦК Української РСР в ред.1963 р. частина майна, що залишилася не заповіданою, розподіляється між спадкоємцями за законом, закликаними до спадкоємства в порядку статей 529-533 цього Кодексу.

Статтею 529 ЦК Української РСР в ред..1963 р. було визначено коло спадкоємців за законом першої черги діти, дружина і батьки померлого.

Згідно ст.548 ЦК Української РСР в ред..1963р. для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв.

А відповідно до ст.549 ЦК Української РСР в ред..1963 р. дії , що свідчать про прийняття спадщини :

1/ якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном ;

2/ якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до діючих станом на момент відкриття спадщини рекомендацій, викладених в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР № 4 від 24.06.1983р. « Про практику розгляду судами України справ про спадкування», якщо у передбачений ст.549 ЦК Української РСР шестимісячний строк для прийняття спадщини позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. « Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

По справі було встановлено, що 19 листопада 2003 року помер чоловік позивачки ОСОБА_1 та батько позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 ОСОБА_5 , який за життя заповіту не залишив.

Із спадкової справи щодо майна померлого ОСОБА_5 за № 100, заведеної 15.04.2005 р., вбачається, що позивачі фактично вступили в управління спадковим майном, позивачка ОСОБА_1 від свого імені та від імені неповнолітніх дітей подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 15.04.2005 р. позивачі отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну частку/ пай / у землі, яка перебуває у колективній власності КСП « Дружба» ОСОБА_4 сільської ради розміром 3, 53 в умовних кадастрових гектарах.

Постановою від 23.09.2016 р. державний нотаріус Узинської міської державної нотаріальної контори ОСОБА_6 відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок в с. Мала Антонівка Білоцерківського району, вул. Щорса, буд.№ 5 , в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на цей будинок та його державної реєстрації .

З довідки, виданої ОСОБА_4 сільською радою № 304 від 19.10.2016р., судом встановлено, що згідно записів в погосподарській книзі, особовий рахунок № 299, житловий будинок № 5 по вул.Фрунзе в с. Мала Антонівка Білоцерківського району належав ОСОБА_7 , дата забудови будинку 1965 рік, введений в експлуатацію у 1967 році. Чинними власниками даного будинку за відомостями погосподарської книги значиться ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2

Суд встановив, що 04 липня 1988 року секретарем виконкому Олійниковослобідської сільської ради ОСОБА_8 було посвідчено договір купівлі-продажу житлового будинку № 5 по вул. Фрунзе в м.Мала Антонівка Білоцерківського району, укладений між продавцем ОСОБА_7 та покупцем ОСОБА_5.

З матеріалів справи вбачається, що позивачі зареєстровані і проживають у вказаному житловому будинку постійно з часу його набуття, померлий ОСОБА_5 проживав в будинку постійно до дня смерті.

Суду також було представлено технічний паспорт на вищевказаний житловий будинок, виданий КП КОР « Південне бюро технічної інвентаризації» 21.12.2015р., відповідно до якого будинок побудований у 1967 році, погріб окремо збудований у 1980 році, надвірні споруди : сарай, ганок, ворота з хвірткою, колодязь питний, роки забудови 1980-1992 роки. Загальна площа будинку 73,4 кв.м , житлова - 18.1 кв.м.

Оскільки, судом встановлено, що будинок під № 5 по вул. Фрунзе в с.Мала Антонівка Білоцерківського району був побудований у 1967 році, застосуванню підлягають правові норми щодо набуття права власності на нерухоме майно, які діяли на той час, а саме, Цивільний кодекс УРСР в редакції 1963 р.

Згідно ст..120 ЦК УРСР 1963 р./ до внесення змін згідно Закону України « Про власність» від 06.01.1994р./ колгоспний двір може мати у власності підсобне господарство на присадибній ділянці землі, що знаходиться в його користуванні, жилий будинок. продуктивну худобу, птицю та дрібний сільськогосподарський реманент відповідно до статуту колгоспу.

Таким чином, суд вважає, що померлий ОСОБА_5 набув у власність житловий будинок під № 5 по вул.Фрунзе в с. Мала Антонівка Білоцерківського району відповідно до законодавства, яке діяло на час його забудови та вчинення договору купівлі-продажу цього будинку. А тому за позивачами, спадкоємцями першої черги, в рівних частках слід визнати право власності на вищевказаний житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5

На підставі викладеного, керуючись ст..120 ЦК УРСР в редакції 1963 р., ст.ст.1216, 1218, 1266, 1273,1274,1275 ЦК України. ст.ст.10,11,60,61,88,209-218 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 право власності по 1/3 частці за кожним на житловий будинок під № 5 по вул. Фрунзе в с. Мала Антонівка Білоцерківського району загальною площею 73,4 кв.м , житловою площею 18,1 кв.м, з прибудовами та надвірними спорудами, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ОСОБА_9