Справа № 639/3330/16-ц
Провадження № 2/639/1327/2016
РІШЕННЯ

(Заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова

у складі: головуючого - судді Труханович В.В. за участю секретаря - Антохіної О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, суд

ВСТАНОВИВ :

До Жовтневого районного суду м. Харкова з позовом звернулась ОСОБА_1 та просить ухвалити рішення, на підставі якого визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою АДРЕСА_1 та зобов'язати 3-тю особу зняти відповідача з реєстрації за вищевказаною адресою.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй на підставі договору довічного утримання від 22.06.1994 року на праві власності належить частина вищезазначеного будинку.

У спірному будинку зареєстрований відповідач ОСОБА_2, який є її колишнім чоловіком. Шлюб між ними було розрізано 22.05.2001 року.

Відповідач тривалий час, а саме з 2001 року в будинку не проживає, ним не цікавиться, комунальні послуги не сплачує.

У зв'язку з тим, що реєстрація відповідача за спірною адресою значно порушує права позивача, як власника квартири, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 заявлений позов підтримала, дала пояснення про обставини, які викладені у рішенні вище. Проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся належним чином, про причину не явки суд не повідомив.

Представник 3-тьої особи Жовтневого РВ у м. Харкові ГУ ДМС України в Харківській області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся, причина неявки суду не відома.

Виходячи з вище викладеного, керуючись ч.4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином , суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення) у відповідності до вимог ст. 224 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивача, допитавши свідків та дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтованими та задовольняє їх виходячи з наступного.

У судовому засіданні було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 26.07.1994 року та договору довічного утримання від 22.06.1994 року 40/100 часток житлового будинку АДРЕСА_1 на праві власності належить ОСОБА_1 ( а.с. 45-47)

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серії НОМЕР_1, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, про що 22.05.2001 року зроблено відповідний актовий запис № 190. ( а.с. 16)

Як убачається з довідки КП «Жилкомсервіс» дільниці № 16 від 15.04.2016 року та копії домової книги, за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 - колишній чоловік, ОСОБА_3 - донька, ОСОБА_4 - онук. ( а.с. 10, 11-14)

В судовому засіданні позивач пояснила, що відповідач ОСОБА_2 після розірвання шлюбу, а саме з 2001 року в спірному будинку не проживає, ним не цікавиться, комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача за спірною адресою носить формальний характер.

Дані ствердження позивача об'єктивно підтверджуються актом обстеження житлового будинку від 15.04.2016 року, який складений у присутності трьох свідків, в якому зафіксовано, що ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 фактично не проживає в період з 20.09.2001 року по теперішній час. ( а.с. 15)

Опитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 пояснили суду, що вони є сусідами позивача. Їм достовірно відомо, що відповідач у справі, ОСОБА_2, колишній чоловік ОСОБА_1, у спірному будинку не проживає більш ніж десять років. З того часу відповідач в будинку не з'являється, ним не цікавиться. Будь-яких перешкод щодо проживання відповідача у спірному будинку йому не утворюються.

Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім*ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разу відсутності члена сім*ї без поважним причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Стаття 150 ЖК України передбачає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

У зв'язку з тим, що в судовому засіданні було достовірно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 у спірному будинку не проживає без поважних причин понад один рік, будь-якої домовленості стосовно цього між ним та власником будинку не має, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 в частині визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням відповідають вимогам закону, а тому підлягають безумовному задоволенню.

Що стосується вимог позивача в частині зняття ОСОБА_2 з реєстрації за адресою АДРЕСА_1, суд вважає, що дані вимоги є зайвими, оскільки являються способом виконання рішення.

Так, згідно п.2 ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Таким чином, як випливає із зазначеної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

За таких обставин, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням саме по собі є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Відтак, суд частково погоджується з доводами позивача, та вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 8, 10, 11, 15, 57-60, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК, ст.ст. 11, 317, 319,321, 328, 334, 391, 405 ЦК України, ст. 150 ЖК України, ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

ВИРІШИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Жовтневий районний відділ у м. Харкові Головного управління Державної міграційної служби України у Харківській області про визнання особи таким, що втратив право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1

У задоволені іншої частини позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити рішення в загальному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Жовтневий районний суд м. Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні у той же строк з моменту одержання його копії.

Суддя В. В. Труханович