Справа № 604/932/16-ц
Провадження № 2/604/441/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 листопада 2016 року сел. Підволочиськ

Підволочиський районний суд Тернопільської області у складі

головуючого - судді Сидорак Г.Б.,

за участю секретаря судового засідання - Ілик Г.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановив:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 (далі - Відповідач) про розірвання шлюбу, в якій зазначає, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 грудня 1996 року. Від даного шлюбу у них народився син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що Відповідач зловживає алкоголем, не виконує свої батьківські обов'язків, що негативно випливає на їхнього сина, травмує його психіку. Як виявилося після шлюбу, у сторін протилежні погляди на сімейне життя. Сторони намагалися власними силами зберегти сім'ю, але їх намагання були марними, подальше спільне життя як подружжя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому Позивач просить розірвати шлюб, залишити малолітнього сина проживати разом із нею, прізвище змінювати на дошлюбне не бажає.

Сторони в судове засідання не з'явилися.

Позивач подала заяву з проханням справу слухати у її відсутності, позовні вимоги задовольнити, проти заочного вирішення справи не заперечила.

Відповідач, будучи належним чином повідомленими про дату і час розгляду справи, повторно не з'явився, причин неявки не повідомив. За вказаних обставин суд приходить до переконання, що згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України слід ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1, виданим повторно 07 листопада 2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Підволочиського районного управління юстиції Тернопільської області, 30 грудня 1996 року зареєстрували шлюб ОСОБА_2 та ОСОБА_4, після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище - «ОСОБА_1».

Від шлюбу сторони мають одного спільного малолітнього сина: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (витяг із довідки, виданий за дозволом, передбаченим у ст. 26 Регламенту Відділів реєстрації актів громадянського стану, зміст якого повністю відображає запис у відділі 1, Книга 00793 сторінка 157 Відділу реєстрації актів громадянського стану м. Мадрид, Іспанія).

Згідно із ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до чч. 3 та 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Сімейні відносини між сторонами відсутні. Позивач, як і Відповідач, враховуючи його неявки до суду, не мають бажання зберегти сім'ю та дальше перебувати у шлюбі.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя є недоцільним та неефективним і суперечить інтересам сторін.

Відповідно до ч.1 ст.110 СК України суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Отже, встановивши об'єктивні підстави для розірвання шлюбу, передбачені ст. 112 СК України, а саме те, що примирення між подружжям неможливе через втрату почуття взаємної любові, фактичне припинення спільних зобов'язань щодо піклування про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби, взаємодопомоги, утвердження в сім'ї взаємоповаги, втрату почуття відповідальності, як того вимагає ст. 55 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має важливе значення, бажання зберегти сім'ю відсутнє, що є підставою для розірвання між ними шлюбу, оскільки перешкод, передбачених ч. 2 ст. 110 СК України, для цього не встановлено.

Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, при поданні позовної заяви вказала, що не бажає відновити дошлюбне прізвище, тому вона вправі залишити після розірвання шлюбу прізвище «ОСОБА_1».

Статтею 161 СК України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Дитина сторін, яка є малолітньою, проживає разом із Позивачем за адресою: с. Галущинці Підволочиського району, та Позивач у позовній заяві просила залишити сина проживати разом із ним.

Оскільки Відповідач у судове засідання не з'являвся, хоча був повідомлений, та проти позову не заперечив, тому суд приходить до висновку, що місце проживання малолітнього ОСОБА_3, 2005 р.н., слід визначити разом із матір'ю - Позивачем у справі.

Таким чином суд приходить до висновку про обгрунтованість позовних вимог, а тому позов слід задовольнити.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 107, 169, 208, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 110, 112, 113, 160, 161 Сімейного кодексу України, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_1, зареєстрований Галущинською сільською радою Підволочиського району Тернопільської області 30 грудня 1996 року, актовий запис №5.

Малолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, після розірвання шлюбу залишити проживати разом з матір'ю ОСОБА_1.

Після розірвання шлюбу позивачу ОСОБА_1 залишити набуте у шлюбі прізвище.

Копію рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до Підволочиського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Позивач має право оскаржити заочне рішення до апеляційного суду Тернопільської області протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача з поданням такої заяви у десятиденний термін з дня отримання копії рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, на рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Тернопільської області через Підволочиський районний суд протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Сидорак Г.Б.