Ухвала

іменем україни

23 листопада 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Головуючого Висоцької В.С.,

суддів: Гримич М.К., Кафідової О.В.,

Мостової Г.І., ФаловськоїІ.М.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом військового прокурора Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України, державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання права власності та витребування нерухомого майна, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року військовий прокурор Чернівецького гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України та державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод» (далі - ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод») звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, у якому просив суд визнати право власності на нерухоме майно базу відпочинку «Метеор», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Білгород-Дністровський Одеської області, до складу якої входять наступні будівлі та споруди: будівля клубу літ. «А» загальною площею 29,10 кв. м, будинок відпочинку літ. «Б» - 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. «В» - 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. «Г» - 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. «Д» - 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. «Е» - 50,8 кв. м, альтанка літ. «Є», будинок відпочинку літ. «Ж» - 50,4 кв. м, двоповерховий будинок відпочинку літ. «З» - 449,4 кв. м, адміністративна будівля літ. «И» - 25,60 кв. м, будинок відпочинку літ. «І» - 41,7 кв. м, будинок відпочинку літ. «ї» - 41,7 кв. м, медпункт літ. «К» - 14,6 кв. м, будинок відпочинку майстерня літ. «Л» - 68,8 кв. м, склад літ. «М» - 22,0 кв. м, їдальня літ. «Н» - 283,0 кв. м, склад літ. «О» - 20,6 кв. м, вбиральня-душова літ. «П» - 16,6 кв. м, зливна яма (№1), ємність для води (№ 2), пожежна ємність (№ № 3, 4), хвіртка (№ № 5, 7), ворота (№ 6) власністю держави Україна в особі Міністерства оборони України на праві господарського відання державного підприємства Міністерства оборони України «Чернівецький металообробний завод», та витребувати на користь ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» з чужого володіння громадянки ОСОБА_3 зазначене нерухоме майно.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15 квітня 2013 року базу відпочинку «Метеор», яка знаходилась у власності держави Україна, в особі Міністерства оборони України та була закріплена на праві господарського відання за ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод», було відчужено ОСОБА_4 на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція»

В подальшому постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05 травня 2014 року, яку залишено без змін ухвалою Вищого господарського суду України від 30 липня 2014 року, вказані прилюдні торги були визнані недійсними.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 квітня 2015 року було задоволено позовну заяву військового прокурора Чернівецького гарнізону, визнано базу відпочинку «Метеор» власністю держави Україна в особі Міністерства оборони України на праві господарського відання ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод», скасовано реєстрацію права власності за ОСОБА_4 та витребувано у останнього спірне майно.

Позивач зазначав, що з Інформаційної довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 25 серпня 2015 року йому стало відомо, що 27 березня 2015 року будівлі та споруди б/в «Метеор» були відчужені ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Р.П., зареєстрованого за № 192.

Посилаючись на те, що спірне майно вибуло з володіння Міністерства оборони України та ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» поза їх волею, що підтверджено постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05 травня 2014 року, у зв'язку з чим власник спірного майна, відповідно до вимог ст. ст. 16, 387, 388, 389 ЦК України має право витребувати його з чужого володіння ОСОБА_3, просив позов задовольнити.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2016 року скасовано рішення суду першої інстанції та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено.

Визнано право власності на нерухоме майно базу відпочинку «Метеор», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Білгород-Дністровський Одеської області, до складу якої входять будівлі та споруди: будівля клубу літ. «А» загальною площею 29,10 кв. м, будинок відпочинку літ. «Б» - 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. «В» - 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. «Г» - 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. «Д» - 50,8 кв. м, будинок відпочинку літ. «Е» - 50,8 кв. м, альтанка літ. «Є», будинок відпочинку літ. «Ж» - 50,4 кв. м, двоповерховий будинок відпочинку літ. «З» 449,4 кв. м, адміністративна будівля літ. «И» - 25,60 кв. м, будинок відпочинку літ. «І» - 41,7 кв. м, будинок відпочинку літ. «ї» - 41,7 кв. м, медпункт літ. «К» - 14,6 кв. м, будинок відпочинку майстерня літ. «Л» - 68,8 кв. м, склад літ. «М» - 22,0 кв. м, їдальня літ. «Н» - 283,0 кв. м, склад літ. «О» - 20,6 кв. м, вбиральня-душова літ. «П» - 16,6 кв. м, зливна яма (№1), ємність для води (№2), пожежна ємність (№№ 3, 4), хвіртка (№№ 5, 7), ворота (№6) власністю держави Україна в особі Міністерства оборони України на праві господарського відання ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод».

Витребувано на користь ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» з володіння громадянки ОСОБА_3 нерухоме майно - базу відпочинку «Метеор», яка є власністю держави в особі Міністерства оборони України та знаходиться на праві господарського відання ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод», до складу якої входять вказані будівлі та споруди.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову військового прокурора Чернівецького гарнізону, суд першої інстанції виходив з того, що спірне майно не може бути витребувано у добросовісного набувача, оскількибуло продано в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Крім того зазначив, що позивачем не надано доказів, які б в цілому, достеменно встановлювали факт вибуття спірного майна з володіння власника поза його волею, а також суд зазначив про відсутність будь підстав для задоволення вимоги про визнання права власності за державою України на спірне нерухоме майно, оскільки така вимога вже заявлялась до суду та рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 квітня 2015 року була задоволена.

Скасовуючи рішення місцевого суду та задовольняючи позов, апеляційний суд виходив із того, що оскільки прилюдні торги було визнано недійсними, вони не створили жодних юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з їх недійсністю, а тому ОСОБА_3 не набула право власності на спірне нерухоме майно, а позивач вправі витребувати своє майно, в тому числі у добросовісного набувача.

Також суд зазначив про відсутність волі власника на відчуження спірного майна, оскільки для такого суб'єкта цивільних відносин як держава встановлено спеціальний порядок відчуження майна, недотримання якого свідчить про відсутність волі як такої. Виключенням слід визнати випадки примусового відчуження майна на публічних торгах, які в справі, що розглядається визнані недійсними. Такий механізм захисту прав позивача відповідає роз'ясненням наданим у п. 21 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав».

Проте погодитись із такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Відповідно до ст. ст. 303, 304 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Справа розглядається в апеляційному суді за правилами, встановленими для розгляду справи судом першої інстанції, з винятками і доповненнями, встановленими законом.

Таким вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 15 квітня 2013 року базу відпочинку «Метеор», яка знаходилась у власності держави Україна, в особі Міністерства оборони України та була закріплена на праві господарського відання за ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» було відчужено на прилюдних торгах з реалізації арештованого нерухомого майна приватним підприємством «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» на користь ОСОБА_4, який став переможцем прилюдних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна, що проводились Чернівецькою філією «Спеціалізоване підприємство «Юстиція».

20 травня 2013 року на забезпечення виконання ним умов кредитного договору від 14 серпня 2012 року ОСОБА_4 уклав з ПАТ «КБ Хрещатик» договір іпотеки, за яким передав в іпотеку банку належну йому базу відпочинку.

23 березня 2015 року ПАТ «КБ Хрещатик» відступив за відплатним договором право вимоги за кредитним та іпотечним договорами ОСОБА_6, який було зареєстровано 23 березня 2015 року приватним нотаріусом Мельник Р.П.

24 березня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6 був укладений договір про задоволення вимог іпотекодержателя, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мельник Р.П., реєстровий № 173.

Також 24 березня 2015 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено договір позики грошових коштів.

27 березня 2015 року між ними було укладено договір про задоволення вимог іпотекодержателя в зв'язку із порушенням позичальником ОСОБА_6 умов договору позики.

Постановою Львівського апеляційного господарського суду від 05 травня 2014 року, яка залишена без змін ухвалою Вищого господарського суду України від 30 липня 2014 року, прилюдні торги з відчуження бази відпочинку «Метеор», проведені 15 квітня 2013 року, були визнані недійсними.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 02 квітня 2015 року задоволено позов заступника Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері в інтересах держави в особі органу, уповноваженого здійснювати функції у спірних правовідносинах: Міністерства оборони України та ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» до ОСОБА_4 за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ПАТ «КБ «Хрещатик», Реєстраційної служби Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області про витребування майна та зобов'язання вчинити дії. Скасовано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про реєстрацію права власності на базу відпочинку «Метеор», яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, м. Білгород-Дністровський Одеської області, за ОСОБА_4 Визнано право власності на нерухоме майно - указану базу відпочинку «Метеор» власністю держави Україна в особі Міністерства оборони України на праві господарського відання ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» та витребувано її з чужого незаконного володіння громадянина ОСОБА_4

Однак рішенням апеляційного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року зазначене рішення було скасоване та у задоволенні позову заступника Чернівецького прокурора з нагляду за додержанням законів у воєнній сфері відмовлено.

Відповідно до закріпленого в ст. 387 ЦК України загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння.

Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч. 1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

За змістом ст. 388 ЦК України випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можливі за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею.

Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02 березня 2016 року у справі № 6-3090цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, боржник ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» не заперечував проти реалізації належного йому майна у рахунок погашення боргів перед стягувачами, про що свідчить заява від 19 червня 2012 року за підписом заступника начальника ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» ОСОБА_8 (том 1, а. с. 163).

Крім того Відділ примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Чернівецькій області листом від 29 грудня 2012 року повідомило Міністерство оборони України та Фонд державного майна України про вжиті заходи примусового виконання - звернення стягнення на зазначене нерухоме майно, його оцінку та передачу на реалізацію (том 1, а. с. 189.)

Також під час проведення прилюдних торгів, ДП МОУ «Чернівецький металообробний завод» рекомендувало Відділу примусового виконання рішень управління ДВС Головного управління юстиції у Чернівецькій області зробити уцінку вказаного майна на 25 % (том 1, а. с. 191).

Грошові кошти, отримані від реалізації майна, були направлені на погашення заборгованості позивача за зведеним виконавчим провадженням.

Таким чином, судом апеляційної інстанції зроблено передчасний висновок про відсутність волі власника на відчуження належного йому майна.

Як роз'яснено судам у п. 23 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»відповідно до ст. 387 ЦК України та ч. 3 ст. 10 ЦПК України особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача.

Крім того, у абз. 3 п. 30 вказаної постанови також роз'яснено, що у разі наявності підстав для визнання публічних торгів недійсними у первісний стан шляхом реституції повертаються сторони договору - організатор торгів та їх переможець. Отже, після цього майно підлягає повторному продажу з публічних торгів відповідно до порядку, встановленого для виконання судового рішення, оскільки задоволення позову про визнання торгів недійсними не скасовує судового рішення, для виконання якого такі торги були проведені.

Крім того, суд апеляційної інстанції не звернув уваги на те, що вказане майно не було передане ОСОБА_3 у володіння іншим шляхом, а було придбане нею за відплатним договором у попереднього власника цього майна.

Враховуючи викладене, апеляційний суд у порушення вимог ст. ст. 212 - 214, 303, 316 ЦПК України на зазначені положення закону уваги не звернув дійшов передчасного висновку про наявність у позивача права на захист в порядку, передбаченому положеннями ст. 388 ЦК України.

За таких обставин рішення апеляційного суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, щов силу ст. 338 ЦПК України є підставою для його скасування з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 червня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.С. Висоцька

Судді: М.К. Гримич

О.В. Кафідова

Г.І.Мостова

І.М.Фаловська