АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року Апеляційний суд м. Києва

у складі:

головуючого Вербової І.М.

суддів Болотова Є.В.

ШаховоїО.В.

при секретарі Горбачовій І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» державного госпрозрахункового зовнішньоторговельного підприємства «Спецтехноекспорт» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» державного госпрозрахункового зовнішньоторговельного підприємства «Спецтехноекспорт» на рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року,

у с т а н о в и в :

У липні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» про скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року поновлено ОСОБА_2 строк на звернення до суду з позовом; позов задоволено частково: визнано дії ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт», пов'язані зі звільненням ОСОБА_2, неправомірними; скасовано наказ директора ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» від 17 квітня 2015 року № 46-ос про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста канцелярії у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, за п. 3 ст. 40 КЗпП України; поновлено ОСОБА_2 на посаді головного спеціаліста канцелярії ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» з 17 квітня 2015 року; стягнуто з ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» на ОСОБА_2 заробітну плату за час вимушеного прогулу у сумі 71211,35 грн.; 2000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; у задоволенні решти позовних вимог - відмовлено; стягнуто з ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» судовий збір у сумі 1442,91 грн. в дохід держави. Допущено негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньомісячного заробітку у межах суми платежу за один місяць у розмірі 13505,60 грн.

_____________________________________________________

Справа № 756/9716/15-ц

№ апеляційного провадження 22-ц/796/10237/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Великохацька В.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Вербова І.М.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року виправлено описку, допущену у вступній та резолютивній частинах рішення від 25 вересня 2015 року, вірно зазначивши «Скасувати наказ директора дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» державного госпрозрахункового зовнішньоторговельного підприємства «Спецтехноекспорт» від 17 квітня 2015 року № 46-ос про звільнення ОСОБА_2 з посади головного спеціаліста канцелярії у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, за п. 3 ст. 40 КЗпП України» замість «Скасувати наказ директора дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» державного госпрозрахункового зовнішньоторговельного підприємства «Спецтехноекспорт» від 17 квітня 2015 року № 3-д про накладення на ОСОБА_2 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення» (а. с. 90-91).

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 8 червня 2016 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 2 листопада 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Представник відповідача, зокрема, посилається на ті обставини, що судом першої інстанції не встановлено усі обставини, що мають значення для справи, зокрема те, що законодавство про працю не встановлює обов'язку роботодавця проводити службове розслідування в певний спосіб, а зобов'язує його: застосувати стягнення в межах строків, встановлених законодавством; зажадати надання письмових пояснень, що є гарантією працівника від свавілля роботодавця та дозволяє спростувати необґрунтовані звинувачення у скоєнні правопорушення; врахувати при накладенні стягнення ступінь тяжкості, шкоду, обставини за яких вчинено правопорушення і попередню роботу працівника.

Зазначає, що суд неправильно застосував норми матеріального права, допустивши, що очікування відповіді прокуратури, тобто органу, на який не покладено вирішення трудових спорів, є поважною причиною пропуску позивачем позовної давності.

Представник відповідача вказує, що позивач надавати пояснення з приводу порушень трудового законодавства відмовлялась, хоча роботодавцем така можливість їй надавалась. Крім того, суд скасував наказ про звільнення, виданий на підставі двох наказів про застосування дисциплінарного стягнення, які не втратили юридичної сили, в позові не оскаржувалися і досі є чинними.

В суді апеляційної інстанції представник ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» - ОСОБА_6 апеляційну скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представники ОСОБА_2 - ОСОБА_7, ОСОБА_8 у задоволенні апеляційної скарги просив відмовити, рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Перевіривши законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не знаходить підстав для її задоволення, виходячи з наступного.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 з 10 січня 2006 року працювала провідним, а потім головним спеціалістом канцелярії ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» (а. с. 6-8).

Наказом директора ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» від 16 квітня 2015 року №2-д ОСОБА_2 було оголошено догану за недоліки в організації роботи, недбале ставлення до виконання службових обов'язків, що призвело до порушення процесу електронного та паперового документообігу на підприємстві (а. с. 11).

Наказом директора ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» від 17 квітня 2015 року № 3-д на ОСОБА_2 було накладено дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення (а. с. 12).

17 квітня 2015 року наказом директора ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» № 46-ос ОСОБА_2 була звільнена з посади головного спеціаліста канцелярії у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором. Цим же наказом скасовано накази «Про надання частини щорічної основної відпустки ОСОБА_2.» від 14 квітня 2015 року № 86-о та «Про надання матеріальної допомоги на оздоровлення та виплату грошової компенсації ОСОБА_2.» від 16 квітня 2015 року № 81-з.

Задовольняючи позов частково, суд виходив з того, що по-перше, підстави пропуску позивачем строку на звернення до суду з позовом до ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» є поважними, та по-друге, представниками відповідача не наведено жодного доказу на підтвердження того, що стосовно ОСОБА_2 проводилось службове розслідування за фактом недбалого виконання нею службових обов'язків та не надано доказів на підтвердження того, що остання була ознайомлена з наказом про проведення стосовно неї службового розслідування та з висновком за його результатами.

Колегія суддів вважає такі висновки суду першої інстанції законними та обґрунтованими з огляду на наступне.

Щодо строків звернення до суду із позовом, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Як свідчать матеріали справи та вже було зазначено судом вище, наказом № 46-ос від 17 квітня 2015 року ОСОБА_2 була звільнена з посади головного спеціаліста канцелярії у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором.

27 квітня 2015 позивач звернулася до Генерального прокурора України зі скаргою на дії відповідача по її звільненню. Генеральна прокуратура України, за результатами розгляду зазначеної скарги, 28 травня 2015 року надіслала її за належністю до державного концерту «Укроборонпром».

Державний концерн «Укроборонпром», за результатами розгляду отриманих з Генеральної прокуратури матеріалів, листом від 24 червня 2015 року, рекомендував ОСОБА_2 звернутися до суду для вирішення трудового спору.

Позовна заява була подана ОСОБА_2 до Оболонського районного суду м. Києва 31 липня 2015 року.

Так, ст. 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Згідно з п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9 встановлені статями 228, 233 КЗпП України строки звернення до суду застосовуються незалежно від заяви сторін. У кожному випадку суд зобов'язаний перевірити і обговорити причини пропуску цих строків, а також навести у рішенні мотиви, чому він поновлює або вважає неможливим поновити порушений строк. Передбачений ст. 233 КЗпП України місячний строк поширюється на всі випадки звільнення незалежно від підстав припинення трудового договору.

Таким чином, визначальною вимогою для початку перебігу строку звернення до суду, є встановлення дня вручення копії наказу про звільнення.

Колегія суддів звертає увагу на ту обставину, що наказом № 3-д від 17 квітня 2015 року дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення було застосовано до ОСОБА_9, в той час як вірне ім'я по-батькові позивача - ОСОБА_2.

Встановивши вказану невідповідність, директором ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» ОСОБА_3 внесено виправлення шляхом перекреслення помилково вказаного імя по-батькові позивача «Житник Зінаїди Іванівни» із зазначенням вірного «Житник Зінаїди Василівни».

Однак, ОСОБА_2 не було ознайомлено із оновленим наказом, а тому доводи представника ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт», що позивачем пропущено строк звернення до суду спростовується наведеними обставинами справи, оскільки в матеріалах справи відсутня дата ознайомлення позивача із наказом про звільнення.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме листом УДППЗ «Укрпошта» від 3 листопада 2016 року № 60-07 та конвертами, лист № 275 від відповідача позивач ОСОБА_2 отримала 28 липня 2015 року,

Таким чином, суд дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з поважних причин, а отже доводи представника ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» щодо пропуску строку звернення до суду спростовуються.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Пунктами 22, 23 Постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 6 листопада 1992 року «Про практику розгляду судами трудових спорів» передбачено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40, п. 1 ст. 41 КЗпП, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147 (1), 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За передбаченими п. 3 ст. 40 КЗпП підставами працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Як вбачається з пояснень сторін, вірно встановлено судом першої інстанції та підтвердилося під час апеляційного розгляду справи, за результатами службового розслідування за фактом недбалого виконання службових обов'язків ОСОБА_2, що призвело до незадовільної роботи електронної бази вихідних документів, несвоєчасного виконання термінових документів працівниками підприємства, останній було оголошено догану за недоліки в організації роботи, недбале ставлення до виконання службових обов'язків, що призвело до порушення процесу електронного та паперового документообігу на підприємстві.

Однак, представниками відповідача в силу ст. 60 ЦПК України не наведено жодного доказу на підтвердження того, що стосовно ОСОБА_2 проводилось службове розслідування за фактом недбалого виконання нею службових обов'язків, що призвело до незадовільної роботи.

Викликає сумнів і підстави проведення вказаного службового розслідування. Зокрема, в поданих позивачем копіях службових записок завідувача канцелярії А. Вороніна № 479-В, 480-В, 481-В від 16 квітня 2015 року, на підставі яких було проведено службове розслідування, відсутній їх номер та дата, а в поданих представником відповідача копіях цих же службових записок дата та номер документа дописані авторучкою.

Судова колегія наголошує на тому, що попри наведені сумніви, представниками відповідача не надано доказів на підтвердження того, що ОСОБА_2 взагалі була ознайомлена з наказом про проведення стосовно неї службового розслідування та з висновком за його результатами.

Разом з тим, матеріалами справи підтверджується, що за весь час роботи в ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» ОСОБА_2 в повному обсязі забезпечувала робочий процес на відведеній їй ділянці роботи, неодноразово заохочувалась керівництвом, жодних претензій та зауважень до її роботи не було, до позивача жодного разу не застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, про що зазначено у наказі директора ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» від 16 квітня 2015 року № 2-д «Про оголошення догани ОСОБА_2.».

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, оцінивши зібрані по справі докази у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України, дійшов законних та обґрунтованих висновків про те, що наказ директора ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» від 17 квітня 2015 року № 46-ос, про звільнення з роботи ОСОБА_2 у зв'язку з систематичним невиконанням без поважних причин обов'язків, покладених на неї трудовим договором, за п. 3 ст. 40 КЗпП України, є незаконним, а тому його необхідно скасувати, а позивача - поновити на посаді головного спеціаліста канцелярії ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» з моменту звільнення, тобто з 17 квітня 2015 року.

Крім того, судом вірно визначено, що відповідно до ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Середній заробіток позивача за час вимушеного прогулу становить 71211,35 грн. (5 місяців та 6 днів (з 17 квітня 2015 року по 25 вересня 2015 року) х середньомісячну зарплату позивача, що складає 13505,60 грн.), який підлягає стягненню з відповідача ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» на користь ОСОБА_2

Згідно зі ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Колегія суддів вважає обґрунтованим висновки суду першої інстанції стосовно того, що незаконним звільненням позивачеві були завдані моральні страждання, був порушений звичний уклад її життя, вона змушена була докладати додаткових зусиль для організації свого життя, а тому враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнала позивач, тяжкість вимушених змін у її життєвих і виробничих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди ОСОБА_2у сумі 2000,00 грн., яке підлягає стягненню з відповідача ДП ДК «Укрспецекспорт» ДГЗП «Спецтехноекспорт» на користь ОСОБА_2

Інші доводи, наведені в апеляційній скарзі, не відносяться до підстав, з якими процесуальне законодавство пов'язує можливість скасування або зміни оскаржуваного рішення.

Судом також вірно вирішено питання про розподіл судових витрат на підставі ст. 88 ЦПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції законними та такими, що відповідають дійсним обставинам справи. Судом повно та всебічно з'ясовано фактичні обставини, вірно встановлено правовідносини сторін та правильно застосовано відповідну норму закону, що їх регулює, з огляду на що апеляційна скарга має бути відхилена на підставі п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України.

Керуючись статтями 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах дочірнього підприємства державної компанії «Укрспецекспорт» державного госпрозрахункового зовнішньоторговельного підприємства «Спецтехноекспорт» відхилити.

Рішення Оболонського районного суду м. Києва від 25 вересня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.М. Вербова

Судді: Є.В. Болотов

О.В.Шахова