Справа № 199/1530/15-ц
29 лютого 2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:
головуючого судді Богун О.О.
при секретарі Рибак К.О.,
за участі представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Управління Держземагенства у місті Дніпропетровському Дніпропетровської області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування шляхом припинення права власності на землю, -
Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про скасування державного акта про право власності на землю, в обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що вона на підставі договору купівлі - продажу домоволодіння від 21.05.2011 року вона придбала домоволодіння №22 по вул. Седнєва у м. Дніпропетровську. Дане домоволодіння придбане у ОСОБА_5, яка на момент укладення договору проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1.
Як вбачається з договору купівлі - продажу від 21.05.2011 року, попередній власниці ОСОБА_5 належало домоволодіння №22 по вул. Седнєва у м. Дніпропетровську, яке розташоване на земельній ділянці площею 841 кв.м., з яких ОСОБА_5 належало 400 кв.м., на підставі договору купівлі - продажу земельної ділянки від 03.03.2008 року №491.
Оскільки до неї перейшло право власності на дане домоволодіння, вона звернулась до відповідних державних установ для оформлення права власності на вищевказану земельну ділянку.
Отже гр.. ОСОБА_3, було продано домоволодіння та земельну ділянку двом власникам, про що укладено відповідні договори, однак не було проведено реєстрації переходу прав власності на частини земельної ділянки.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в змісті позовної заяви.
Відповідачі у судове засідання не зявилися, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, не надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, не скористались правом надання заперечень проти позову, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа - Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області до судового засідання свого представника не направило, надавши суду заяву про слухання справи у їх відсутність.
Третя особа - Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції до судового засідання свого представника не направила, про час, дату та місце слухання справи сповіщена належним чином, про причини неявки представника суд не сповістила.
Третя особа ОСОБА_6 - до судового засідання не зявилася, її представником до суду надано письмові заперечення проти позову і яких вони просять суд в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі з посилання на відсутність правових підстав до його задоволення та скасування державного акту про право власності на землю.
Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.
Відповідно до договору купівлі-продажу від 21 травня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 позивачу на праві власності належить домоволодіння №22 по вул.. Седнєва в м. Дніпропетровську. Згідно даного договору ОСОБА_5 передала а ОСОБА_2 прийняла у власність домоволодіння №22 по вул. Седнєва в м. Дніпропетровську. Відчужуване домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 841 кв.м., з них 400 кв.м. належить гр.. ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.03.2008 року №491 та 441 кв.м., що належать ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 07.07.2007 року №2519.
Звертаючись до суду з даним позовом позивачка наголошує на тому, що на разі належним чином зареєструвати своє право власності на земельну ділянку площею 841 кв.м., на якій розташоване належне їй на праві власності домоволодіння 22 по вул.. Седнєва в м. Дніпропетровську, так як станом на 01.01.2013 року дана ділянка зареєстрована за гр.. ОСОБА_3
Частинами першою та другою статті 116 ЗК України визначено, що громадяни і юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.
Громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу (ч. 1 ст. 118 ЗК України).
Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України).
Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень.
Обставин щодо неправомірності приватизації ОСОБА_3 спірної земельної ділянки та видачі органом місцевого самоврядування в межах їх повноважень Державного акту про право власності на неї позивачем не зазначено.
Як передбачено статтею 140 Земельного кодексу України підставами припинення права власності на земельну ділянку є:
а) добровільна відмова власника від права на земельну ділянку;
б) смерть власника земельної ділянки за відсутності спадкоємця;
в) відчуження земельної ділянки за рішенням власника;
г) звернення стягнення на земельну ділянку на вимогу кредитора;
ґ) відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності та для суспільних потреб;
д) конфіскація за рішенням суду;
е) не відчуження земельної ділянки іноземними особами та особами без громадянства у встановлений строк у випадках, визначених цим Кодексом.
Вказаний перелік є вичерпними, інші юридичні факти, не перераховані у зазначеній статті, не можуть розглядатися як підстави припинення права власності на земельну ділянку.
Тому, вирішуючи даний спір, суд виходить з того, що згідно вказаного переліку та з обставин, викладених позивачем в обґрунтування свої позовних вимог, підстави саме для припинення права власності ОСОБА_3 на земельну ділянку площею 0,0841 га, розташовану по вул. Седнєва, 22 у м. Дніпропетровськ відсутні.
Відповідно до ч. 1 ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками.
Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них (ч. 2 ст. 78 ЗК України).
В силу ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
За ч. 2 даної статті, особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.
Дані положення також викладені і в статті 378 ЦК України, згідно якої право власності на земельні ділянки може бути припинене за рішенням суду у випадках встановлених законом.
Питання щодо розподілу судових витрат по справі, суд вирішує у відповідності до приписів ст.88 ЦПК України.
Керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 88, 214, 215, 222, 224 ЦПК України, суд, -
В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4, треті особи: Управління Держземагенства у місті Дніпропетровському Дніпропетровської області, Реєстраційна служба Дніпропетровського міського управління юстиції про скасування шляхом припинення права власності на землю відмовити в повному обсязі.
На рішення може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.
Головуючий О.О.Богун