Справа № 363/5225/15-ц Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 22-ц/780/2268/16 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 49 26.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

26 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Мельника Я.С., Матвієнко Ю.О.,

при секретарі: Нагорній Г.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 січня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

встановив:

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 29 січня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на утримання сина - ОСОБА_4, у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 04.12.2015 року.

Не погоджуючись з даним рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на упередженість суду та неможливість сплачувати дану суму, просив рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 січня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким зменшити розмір аліментів.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, враховуючи наступне.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. У пункті 2 постанови №14 Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Згідно зі ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд, зокрема, вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, тощо.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вимогам закону, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 04.07.2008 року по 30.03.2012 року (а.с. 4) Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження, в якому батьками дитини зазначені ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с. 5).

Відповідно до довідки Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області від 25.01.2016 року №175, ОСОБА_3 проживає разом із своїм сином ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1.

29 січня 2016 року ОСОБА_2 подав заяву, відповідно якої він позовні вимоги визнає, просив позов ОСОБА_3 задовольнити та розглядати справу без його участі.

Статтею 180 СК України «Батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття». Відповідно до статті 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Враховуючи, що відповідач є дієздатним, на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків не має, добровільно матеріальну допомогу не надає, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції вірно визначив суму аліментів.

ОСОБА_2 зазначає в апеляційній скарзі, що тимчасово не працює та не може знайти більш-менш пристойну роботу.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому рішення суду першої інстанції не підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, вірно послався на закон, що регулює спірні правовідносини, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову і ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 29 січня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: