Справа пр. №2/756/1311/16
У Х В А Л А

02 червня 2016 року Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Великохацької В.В.

при секретарі - Приходько І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві клопотання представника відповідача приватного акціонерного товариства "Київфундаментбуд" про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Київфундаментбуд" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, -

в с т а н о в и в:

У провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Київфундаментбуд" про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ "Київфундаментбуд" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

18.05.2016 року та 31.05.2016 року представником відповідача ПрАТ "Київфундаментбуд" заявлено клопотання про закриття провадження у зв'язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, позивач подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив.

Суд, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

За приписами п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З матеріалів справи, вбачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01.04.2014 року по 13.04.2016 року у сумі 77866,18 грн.

Ст.15 ЦПК України визначено, що суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до приписів ст.1 та ст.2 ГПК України господарський суд вирішує господарські спори, що виникають між підприємствами, установами, організаціями та іншими юридичними особами, громадянами, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи та в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених законодавством, може вирішувати спори й розглядати справи за участю

Відповідно до п.7 ч.1 ст.12 ГПК України господарським судам підвідомчі справи у спорах з майновими вимогами до боржника, стосовно якого порушено справу про банкрутство, у тому числі справи у спорах про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму Листі від 07.05.2013 року №709/0/4-13 "Про визначення юрисдикції спору про стягнення заробітної плати у випадку банкрутства боржника" зауважив, що вирішуючи питання про визначення юрисдикції (предметної підсудності) справи за позовом про стягнення заробітної плати з роботодавця, судам слід враховувати положення пункту 11 розділу Х "Прикінцеві та перехідні положення" Закону України "Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом", вимоги статті 15 ЦПК, статті 12 ГПК та брати до уваги дату порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство боржника, якщо таку ухвалу постановлено після 19 січня 2013 року.

З аналізу згаданих положень випливає, що господарському суду підсудні лише ті справи, провадження в яких було відкрите після порушення господарським судом провадження у справі про банкрутство підприємства-боржника.

Таким чином, доводи відповідача з приводу того, що вказаний спір відноситься до компетенції Господарського суду м. Києва, у провадженні якого знаходиться справа про банкрутство ПрАТ "Київфундаментбуд", не заслуговують на увагу, оскільки ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом 03.11.2015 року, а Господарським судом м. Києва порушено провадження у справі про банкрутство ПрАТ "Київфундаментбуд" тільки 15.03.2016 року, тобто після звернення до суду з вказаним позовом (зазначена позиція висловлена також в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.10.2014 року у справі №6-27130св14).

Враховуючи вищевикладене та суть заявленого позову, суд вважає, що даний спір слід розглядати в порядку цивільного судочинства.

За таких обставин, керуючись ст.205 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

У задоволенні представника відповідача приватного акціонерного товариства "Київфундаментбуд" про закриття провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства "Київфундаментбуд" про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена через Оболонський районний суд міста Києва до апеляційного суду м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя В.В. Великохацька