РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року Київський районний суд м.Харкова

в складі: головуючого - судді Божко В.В.

за участю секретаря Гайфутдінової Б.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Київського районного Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про примусове виселення з житлового приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулось з позовом до ОСОБА_1, неповнолітніх ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Київського районного Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради про примусове виселення з житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В обґрунтування своїх доводів посилається на те, що 19.04.2007 між ПАТ «АК ПІБ» та ОСОБА_1 - відповідачем було укладено Кредитний договір № 1-14/07к з подальшим внесенням змін та доповнень.

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язався надати позичальникові (відповідачу) кредит у сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) доларів США, а Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачене Кредитним договором. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) дол. США.

Також 19.04.2007 р. в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Кредитором та Відповідачем укладено Іпотечний договір № 1-8/07з, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Драгу Ю.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1477, відповідно до якого Відповідач передала в іпотеку Кредитору нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 426,5 кв.м, житловою площею 201,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1). Заставна вартість предмету іпотеки відповідно до п. 1.6. Іпотечного договору становить 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) гривень.

У порушення умов Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого Банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно.

13.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, укладеному в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. 19.11.2013 року Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на підставі виконавчого напису нотаріуса винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що в будинку, який є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи малолітніх дітей.

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї від 03.12.2013 року № 3117, в будинку АДРЕСА_1, зареєстровані:

-ОСОБА_1, 1969 р.н..;

-ОСОБА_2, 2006 р.н

-ОСОБА_3, 2003 р.н.

Подальша реєстрація ОСОБА_2, 2006 р.н., ОСОБА_3, 2003 р.н. в будинку, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерно-комерційним промислово-інвестиційним банком» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір про передачу прав договорами забезпечення. В п.3.1. цього Договору зазначено, що в зв'язку з передач Кредитного портфелю за Договором відступлення Цедент, в порядку та на умов визначених цим Договором, передає Цесіонарію Права, що передаються, та зобов'язується передати Цесіонарію Договори забезпечення, а Цесіонарій приймає та набуває Права, що передаються, та зобов'язується прийняти Договори забезпечення. Права за Договорами забезпечення переходять до Цесіонарія виключно в силу положень українського законодавства. Крім того, 17 грудня 2012 року, між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усі Права вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорам забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язання Позичальників на заставне майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорам забезпечення. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 19.04.2007 № 1-14/07к позичальником згідно якого є ОСОБА_1

Враховуючи ці обставини, позивач звернувся до суду з вимогами про виселення відповідачів з іпотечного будинку, який підлягає примусовій реалізації.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

19.04.2007 між ПАТ «АК ПІБ» та ОСОБА_1 - відповідачем було укладено Кредитний договір № 1-14/07к з подальшим внесенням змін та доповнень.

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Банк зобов'язався надати позичальникові (відповідачу) кредит у сумі 170 000 (сто сімдесят тисяч) доларів США, а Відповідач зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачене Кредитним договором. Банк (кредитор) свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши Відповідачу кредит у сумі 170 000,00 (сто сімдесят тисяч) дол. США.

Також 19.04.2007 р. в якості забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором, між Кредитором та Відповідачем укладено Іпотечний договір № 1-8/07з, який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Драгу Ю.Г. та зареєстрований в реєстрі за № 1477, відповідно до якого Відповідач передала в іпотеку Кредитору нерухоме майно, а саме: житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 426,5 кв.м, житловою площею 201,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1). Заставна вартість предмету іпотеки відповідно до п. 1.6. Іпотечного договору становить 1 800 000,00 (один мільйон вісімсот тисяч) гривень.

В порушення умов Договору, Відповідач свої зобов'язання належним чином не виконував, в результаті чого Банк прийняв рішення звернути стягнення на заставне майно.

13.11.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пономарьовим В.Ю. вчинено виконавчий напис на договорі іпотеки, укладеному в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором. 19.11.2013 року Київським відділом державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на підставі виконавчого напису нотаріуса винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

Після відкриття виконавчого провадження стало відомо, що в будинку, який є предметом іпотеки, зареєстровані мешканці, включаючи малолітніх дітей.

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім'ї від 03.12.2013 року № 3117, в будинку АДРЕСА_1, зареєстровані:

-ОСОБА_1, 1969 р.н..;

-ОСОБА_2, 2006 р.н

-ОСОБА_3, 2003 р.н.

Подальша реєстрація ОСОБА_2, 2006 р.н., ОСОБА_3, 2003 р.н. в будинку, що є предметом іпотеки, унеможливлює її реалізацію, внаслідок чого порушуються законні права та інтереси Іпотекодержателя.

17.12.2012 року між ПАТ «Акціонерно-комерційним промислово-інвестиційним банком» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено Договір про передачу прав договорами забезпечення. В п.3.1. цього Договору зазначено, що в зв'язку з передач Кредитного портфелю за Договором відступлення Цедент, в порядку та на умов визначених цим Договором, передає Цесіонарію Права, що передаються, та зобов'язується передати Цесіонарію Договори забезпечення, а Цесіонарій приймає та набуває Права, що передаються, та зобов'язується прийняти Договори забезпечення. Права за Договорами забезпечення переходять до Цесіонарія виключно в силу положень українського законодавства. Крім того, 17 грудня 2012 року, між ПАТ «АК Промінвестбанк» та ТОВ «Кредитні ініціативи», відповідно до чинного законодавства України, був укладений Договір про відступлення прав вимоги. Відповідно до п. 2.2. внаслідок передачі (відступлення) Кредитного портфеля за цим Договором, новий Кредитор набуває усі Права вимоги первісного Кредитора за Кредитними договорами та Договорам забезпечення, включно з правом вимагати від Позичальників належного виконання всіх грошових та інших зобов'язань, правом на звернення стягнення за зобов'язання Позичальників на заставне майно, та іншими Правами Вимоги за Кредитними договорам забезпечення. Внаслідок укладення вказаних договорів відбулася заміна кредитора, а саме ТОВ «Кредитні ініціативи» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором від 19.04.2007 № 1-14/07к позичальником згідно якого є ОСОБА_1

Відповідно до ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно до частини третьої статті 47 Конституції України позбавити громадянина житла можна лише на підставі закону за рішенням суду.

У відповідності до статті 109 Житлового кодексу виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житлом будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ч. З ст. 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому. Під час прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передане в іпотеку житлове приміщення всі громадяни, що мешкають у ньому, зобов'язані на письмову вимогу кредитора або нового власника цього жилого приміщення добровільно звільнити його протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Керуючись ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК України ТОВ «Кредит ініціативи» надіслав Відповідачам письмову вимогу іпотекодержателя про добровільне виселення з житлового приміщення від 23.10.2014 вих. № 0816-34, проте, до даного часу вимога залишена без задоволення.

Враховуючи те що заборгованість за кредитним договором досі залишається не виплаченою; письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення з займаної житлової площі залишилась поза увагою мешканців; право користування спірним будинком в малолітніх виникло після укладення Договору іпотеки, тому Позивач звернувся до суду з позовом про примусове виселення Відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки.

Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

За змістом ч. 1 ст. 575 ЦК України та ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону.

Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене у статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом

Крім того, правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачене Законом України «Про іпотеку». Звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду здійснюється відповідно до статті 39 Закону України «Про іпотеку».

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного жилого приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

Частина третя цієї статті регулює порядок виселення громадян.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку жилий будинок чи жиле приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити жилий будинок чи жиле приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють жилий будинок або жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Отже, частина друга статті 109 ЖК УРСР установлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» підлягають застосуванню як положення статті 40 цього Закону, так і положення статті 109 ЖК УРСР.

НеповнолітніОСОБА_2, 2006 р.н., ОСОБА_3, 2003 р.н, зареєстровані в зазначеному житловому приміщенні після укладення договору іпотеки, тобто передача її в іпотеку відбулась раніше реєстрації в ній неповнолітніх осіб.

Як зазначено в п. 43 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від березня 2012 року, при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати наступне. Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в поряду встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканні добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або ново власника або в інший погоджений сторонами строк.

Відповідно до п. 44 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України № 5 від 30 березня 2012 року, згідно зі статтею 32 ЦК, ст. 177 СК та ст. 17 Закону України від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ «Про охорону дитинства» батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації. відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобов'язуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобов'язання. У зв'язку із наведеним суди повинні виходити із того, чи мала дитина право власності на предмет іпотеки чи право користування предметом іпотеки на момент укладення договору іпотеки. Будь-які дії. вчинені без згоди іпотекодержателя після укладення договору іпотеки (наприклад, реєстрація неповнолітньої дитини в житловому будинку, народження дитини після укладення договору іпотеки) не є підставою для визнання такого договору недійсним із підстави невиконання вимог закону про отримання згоди органу опіки та піклування.

З урахуванням того, що заборгованість за кредитним договором досі залишається не виплаченою; письмова вимога іпотекодержателя про добровільне виселення з займаної житлової площі залишилась поза увагою мешканців; право користування спірним будинком у малолітніх виникло після укладення Договору іпотеки, у позивача є право вимагати примусового виселення Відповідачів з квартири, що є предметом іпотеки.

Суд вважає, що з огляду на положення про диспозитивність цивільного судочинства відповідачем не надано належних доказів які б спростовували доводи позивача. Таким чином, позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, ст.ст. 514, 575, 589, 590, 1054 ЦК України, ст. 109 ЖК України, Законом України «Про іпотеку», суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Виселити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ОСОБА_2, 2006 року народження, ОСОБА_3, 2003 року народження, з житлового будинку з надвірними будівлями, загальною площею 426,5 кв.м., житловою площею 201,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» сплачений судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-дений строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий -