Справа № 363/2275/16-ц Головуючий у І інстанції Котлярова І. Ю.
Провадження № 22-ц/780/5944/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 29.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участі секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2016 року позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заявлені вимоги мотивував тим, що 14 квітня 2006 року між АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № 25-79U/04-2006А, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 15542 доларів США з розрахунку 12,5 % річних на строк з 14 квітня 2006 року по 14 квітня 2012 року. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі права вимоги до ОСОБА_2 Відповідач не виконував належним чином умови кредитного договору, у звязку із чим станом на 01 червня 2016 року за ним наявна заборгованість у сумі 721605,46 грн., з яких тіло кредиту 204118,67 грн. та відсотки 517486,79 грн. Просив стягнути із відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором в сумі 721605,46 грн. та покласти на нього судові витрати.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Позивач ПАТ «Дельта Банк», не погоджуючись із рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, вказував, що пунктом 9.5 договору про надання споживчого кредиту строк дії кредитного договору встановлюється з дня укладання даного договору і до повного погашення суми кредиту та плати за кредит.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.

Відмовляючи позивачу в задоволенні позову про стягнення заборгованості за кредитним договором, суд першої інстанції виходив із пропуску позивачем строку позовної давності при зверненні до суду із даним позовом і подання відповідачем заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності, що є підставою для відмови в позові.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, так як вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 14 квітня 2006 року АКБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 уклали кредитний договір № 25-79U/04-2006А, за умовами якого банк зобовязується надати позичальнику, а позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 15542 долари США, що еквівалентно 78487,10 грн. За використання кредитних коштів на перший місяць установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 12,5 % річних. По закінченню цього терміну та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п. 9.2 даного договору. У випадку, якщо банк не повідомив позичальника в порядку, передбаченому п. 9.2 даного договору, про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць терміну кредитування, застосовується діючий розмір процентної ставки.

Позичальник зобовязався сплачувати плату за кредит та інші платежі на рахунки, вказані в першому розділі даного договору.

Пунктом 9.2 договору погоджено, що збільшення розміру процентної ставки здійснюється в такому порядку: про встановлення іншого розміру кредитної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення поштою рекомендованого листа за адресою, що вказана позичальником у даному договорі, або іншу адресу, яку позичальник повідомить банку при зміні адреси. Сторони погодили, що зміна розміру процентної ставки, що здійснюється відповідно до цього пункту, не потребує додаткового підписання сторонами угод про внесення змін, а новий розмір процентної ставки за даним договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана в повідомленні банку.

Згідно додатку № 1 до кредитного договору, остання дата погашення кредиту 14 квітня 2012 року.

Пунктом 9.5 договору передбачено, що строк дії даного договору встановлюється з дня укладання даного договору і до повного погашення суми кредиту та плати за кредит.

08 грудня 2011 року ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, в тому числі за кредитним договором № 25-79U/04-2006А, укладеним із ОСОБА_2

Позивачем надано розрахунок суми заборгованості ОСОБА_2 за кредитним договором, згідно з яким застосовано відсоткову ставку 19,5 % річних.

Станом на 01 червня 2016 року ПАТ «Дельта Банк» нараховано заборгованість в розмірі 721605,46 грн., із яких тіло кредиту 204118,67 грн., відсотки 517486,79 грн.

27 липня 2016 року ОСОБА_2 подав клопотання про застосування строків позовної давності, посилаючись на те, що позовна давність спливла 14 квітня 2015 року.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Звертаючись до суду із позовом, ПАТ «Дельта Банк» посилався на наявність заборгованості за кредитним договором у відповідача, право вимоги до якого перейшло до відповідача згідно із договором купівлі-продажу прав вимоги від 08 грудня 2011 року.

Разом із тим, останнім днем виконання зобовязання згідно кредитного договору є 14 квітня 2012 року.

Вирішуючи клопотання про застосування наслідків спливу позовної давності, суд першої інстанції виходив із перебігу строку позовної давності, починаючи від дня, наступного за днем настання строку виконання основного зобовязання, з чим погоджується колегія суддів.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа.

Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Із даним позовом позивач звернувся 13 червня 2016 року.

Аналізуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивач, звернувшись до суду із позовом в червні 2016 року, пропустив строк позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі, перебіг якого розпочався 15 квітня 2012 року і сплив 15 квітня 2015 року.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги, в якій позивач посилався на п. 9.5 кредитного договору, що передбачає термін його дії до повного погашення кредиту та плати за кредит.

Дана позиція не ґрунтується на вимогах статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Сама по собі умова кредитного договору про дію договору до повного виконання позичальником зобовязання перед кредитодавцем не може розглядатися як установлення дії кредитного договору.

Інші доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на доказах та законі і не спростовують висновків суду першої інстанції.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду першої інстанції без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції відповідає обставинам справи, ухвалене з дотриманням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасоване з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» відхилити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_3