Справа № 263/1619/16-ц
Провадження № 2/263/810/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Григорьєвій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 25 вересня 1993 року він уклав шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Від шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_3 року народилась дочка ОСОБА_3. Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. З травня 2013 року шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати.

Позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 також надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що сторони 25 вересня 1993 року зареєстрували шлюб у Міському відділі ЗАГС міста Маріуполя Донецької області, про що в книзі реєстрації актів громадянського стану про укладення шлюбу зроблено запис за № 2084 та видано свідоцтво про укладення шлюбу Серії НОМЕР_1.

Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу.

Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом майже три роки, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224, 225, 226, 228 ЦПК України і ст.ст. 105, 110, 112 СК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_2 (дошлюбне прізвище - ОСОБА_2), ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстрований 25 вересня 1993 року у Міському відділі запису актів громадянського стану міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 2084, розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвища сторін залишити без змін.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О.М. Томілін