пр. № 2/759/1235/16
19 лютого 2016 року Святошинський районний суд м. Києва
в складі: головуючого - судді Кириленко Т.В.
при секретарі Євфіменко К.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Міжнародний медіа центр - СТБ» до ОСОБА_1 про стягнення коштів, суд, -
Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити.
Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав.
Як встановлено в судовому засіданні, 4.08.2014р. ОСОБА_1 звернувся до голови правління ПрАТ «Міжнародний медіа центр - СТБ» з заявою, в якій просив надати йому безпроцентну позику в розмірі 34 655,00грн. строком на 12 місяців з першим погашенням із заробітної плати за вересень /ас 7/.
Відповідно до видаткового касового ордеру від 05.09.2014 року за № 3 835 ОСОБА_1 надано позику згідно договору № 11-14-ВЗ від 04.09.2014 року в розмірі 34 655,00грн. /ас 6/.
Відповідно до п. 4.1 Договору, позика надається Позикодавцем Позичальнику строком до 07.09.2015 року.
Згідно п. 10.2 Договору, за несвоєчасне повернення Позикодавцеві позики або частини позики у строк, що перевищує 3 (три) календарні дні, Позичальник сплачує на користь Позикодавця штраф у розмірі п'ятдесят відсотків від невчасного сплаченої суми позики, по кожному випадку несвоєчасного повернення позики.
Згідно п. 11.1 Договору, договір набирає чинності з дати його підписання та скріплення печаткою Позикодавця і діє до моменту виплати Позичальником Позикодавцеві всієї суми позики.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Статтею 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із положеннями ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або тож кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Судом встановлено, що позивач свої обов'язки за договором виконав в повному обсязі, факт надання грошових коштів відповідачу за договором позики підтверджується видатковим касовим ордером від 05.09.2014 року.
Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором.
Відповідно до п. 3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки.
Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня - це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою.
Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом.
Частина 3 статті 551 ЦК України надає суду право оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання.
Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).
З встановлених обставин справи та досліджених доказів вбачається, що заборгованість відповідача по сумі основного боргу - 34 655,00грн., сума штрафу - 112 630,84грн., тобто, значно перевищує розмір заборгованості відповідача по основному боргу за договором позики, а тому є всі підстави для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України та зменшення розміру неустойки до 34 655,00грн.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 525, 549, 551, 625, 610, 612, 611, 1046, 1049 ЦК України, ст.ст. 10, 57, 60, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 226 ЦПК України, суд,-
Позов Приватного акціонерного товариства «Міжнародний медіа центр - СТБ» до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити частково.
В решті позову - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів.

Суддя