Провадження № 2/752/900/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

06 червня 2016 року Голосіївський районний суд міста Києва у складі: головуючого - судді Новак А.В.,

при секретарі Закаблуківській О.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання недійсним кредитного договору,-

встановив:

позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Мотивує свої позовні вимоги тим, що 24 вересня 2007 року між ним та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-006/1637/2007 про надання йому грошових коштів у кредит в розмірі 98970 доларів США.

Позивач вважає, що ПАТ «ОТП Банк» не мав права надавати йому кредит у іноземній валюті, оскільки таке є валютною операцією, та є наявною незаконність надання такого кредиту для розрахунків цією валютою з іншими резидентами України на території України.

Позивач вважає, що така незаконність надання кредиту саме для розрахунку такою валютою з іншими резидентами України на території України є фактом вчинення ПАТ «ОТП Банк» протиправних дій.

Крім того, відповідач не виконав норми вимог законодавства, щодо перевірки цільового використання ним кредитних коштів, а тому на думку позивача наявна протиправна бездіяльність ПАТ «ОТП Банк».

З посиланням на зазначені у позовній заяві та заяві про зміну підстав позовних вимог обґрунтування позову ОСОБА_1 вважає, що кредитний договір № ML-006/1637/2007 від 24 вересня 2007 року укладений між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» підлягає визнанню недійсним. Також просить суд визнати дії ПАТ «ОТП Банк» протиправними, щодо надання кредиту ОСОБА_1 як резиденту України в іноземній валюті заздалегідь для розрахунку цією валютою з іншими резидентами України на території України. Крім того, просить суд визнати бездіяльність ПАТ «ОТП Банк» щодо здійснення контролю за цільовим використанням кредитних коштів, а саме за тим, щоб ОСОБА_1 використав отриману в нього валюту саме на розрахунки з іншими резидентами України.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. При цьому зазначив, що для вирішення даної справи немає необхідності брати до уваги встановлені обставини іншими рішеннями судів, оскільки такі є неправильними і у нього, як представника ОСОБА_1 існує своя власна думка щодо законності таких.

Представник відповідача надіслав до суду письмові заперечення проти позовних вимог. Просив суд ухвалити рішеня, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Заслухавши представника позивача, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2007 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк» було укладено кредитний договір № ML-006/1637/2007 про надання йому грошових коштів у кредит в розмірі 98970 доларів США.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2012 року ухваленому у цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг», 3-ті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_2, про визнання кредитного договору, договору поруки, договору наступної іпотеки недійсними встановлено факт отримання ПАТ «ОТП Банк» ліцензії, дозволу та додатку до нього і як зазначено у рішенні суду ПАТ «ОТП Банк» мало право на надання ОСОБА_1 кредиту в іноземній валюті, у розмірі визначеному договором кредиту.

Також суд у зазначеному рішенні встановив, факт отримання ОСОБА_1 кредитних коштів та факт того, що вказаний кредитний договір укладений між сторонами спору з дотриманням вимог, необхідних для чинності правочину і має обов'язкову силу для самих сторін.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Беручи до уваги вищенаведені мотиви та проаналізувавши доводи сторін, суд у сукупності з дослідженими доказами дійшов висновку про безпідставність вимог позивача з посиланням на норми статей 203, 215, 217. 227, 230 Цивільного кодексу України.

Відповідно, виходячи з таких міркувань, суд не знаходить підстав для задоволення вимог позивача в частині визнання недійсним кредитного договору № ML-006/1637/2007 від 24 вересня 2007 року укладеного між ОСОБА_1 та ПАТ «ОТП Банк».

Вирішуючи питання про визнання дій та бездіяльності ПАТ «ОТП Банк» протиправними, суд вважає необхідним зазначити наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 Цивільного процесуального кодексу України.

Частиною 2 статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 10 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту цивільного права та інтересу є право особи на звернення до суду з вимогою про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

ОСОБА_1, пред'являючи вимоги до ПАТ «ОТП Банк» про визнання його дій, бездіяльності протиправними, звернувся до суду у непередбачений законом спосіб, що є беззаперечною підставою для відмови у задоволені позовних вимог в цій частині.

Посилання позивача на порушення вимог Закону України «Про захист прав споживачів» також не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду та спростовуються обставинами встановленими у зазначеному рішенні Шевченківського районного суду міста Києва від 02 квітня 2012 року ухваленому у цивільній справі за позовом ТОВ «ОТП Факторинг» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ТОВ «ОТП Факторинг», 3-ті особи - ОСОБА_3, ОСОБА_2, про визнання кредитного договору, договору поруки, договору наступної іпотеки недійсними.

На основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про необхідність відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову.

Розподіл судових витрат між сторонами вирішити в за правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 212-215, 223, 294-296 ЦПК України,суд,-

в и р і ш и в:

в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», про визнання дій та бездіяльності протиправними, визнання недійсним кредитного договору - відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з дня його проголошення, а рішення яке було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує протягом десяти днів з дня отримання копії рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду м. Києва через Голосіївський районний суд м. Києва.

Суддя А.Новак