Справа № 296/3127/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

"06" травня 2016 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира в складі:

головуючого судді Галасюка Р.А.,

при секретарі Могилевець В.С.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Житомирській області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 05.04.2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька. В обґрунтування якого вказала, що між нею та відповідачем 10.02.1990 року було укладено шлюб, який було розірвано в 2000 році, але вони продовжували проживати однією сім"єю.

16.08.2001 року вони знову уклали шлюб, який був зареєстрований ВДРАЦС Житомирського МУЮ, актовий запис №1187.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2

Діти перебувають на повному її утриманні, на утримання старшого відповідач сплачує аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно.

Син ОСОБА_3 часто хворіє респіраторними захворюваннями, син ОСОБА_4 має 1 рік і 9 місяців, лікарями рекомендовано оздоровлювати дитину, оскільки теж є проблеми із здоров'ям.

Відповідач безпідставно не надає згоди на виїзд дитини, тому позивачка просить дозволити дітям здійснювати тимчасовий виїзд за межі України без згоди та супроводу батька.

В судове засідання позивачка не зявилася, від адвоката ОСОБА_5 надійшла заява про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, хоча про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи Управління Державної міграційної служби в Житомирській області до суду не зявився, надіслав заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні спору поклався на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи встановив наступне.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який було розірвано в 2000 році, але вони продовжували проживати однією сім"єю.

16.08.2001 року сторони знову уклали шлюб, який був зареєстрований ВДРАЦС Житомирського МУЮ, актовий запис №1187.

Від шлюбу у них народилося двоє дітей син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та син ОСОБА_4, 26.06.2014р.н.

Діти перебувають на повному утриманні позивачки, на утримання старшого сина відповідач сплачує аліменти в розмірі 500 гривень щомісячно.

Діти часто хворіють респіраторними захворюваннями, лікарями рекомендовано дітей оздоровлювати.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженого Постановою КМУ від 27.05.1995 року №57 «Перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку», здійснюється лише за згодою обох батьків (усиновлювачів), піклувальників (далі - батьків) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними.

Згідно зі ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Статтею 272 ЦК України передбачено, що особисті немайнові права здійснюються батьками в інтересах малолітніх дітей. Тобто дитина є носієм права, але не може його здійснювати самостійно. Виходячи із презумпції розумності й добросовісності дій учасників цивільних правовідносин, яка зводиться до того, що дії вважаються розумними й добросовісними, доки не доведене протилежне, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, тому суд приходить до висновку, що поїздка з дітьми за кордон ініціюється позивачкою з урахуванням інтересів і потреб дітей, оскільки відпочинок в Ізраїлі добре вплине на стан їх здоровя.

Керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 208, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Головне управління Державної міграційної служби у Житомирській області про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати дозвіл на тимчасовий виїзд до Держави Ізраїль в період з 01.07.2016 року по 01.11.2016р, неповнолітньому ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, та неповнолітньому ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_4 у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5 або інших уповноважених матірю повнолітніх осіб, без згоди та супроводу батька - ОСОБА_2, 1969р.н.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заява про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У такому випадку апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Житомирської області через Корольовський районний суд м. Житомира протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Cуддя Р. А. Галасюк