Справа №577/1439/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Разумова І. Є.
Номер провадження 22-ц/788/978/16 Суддя-доповідач - Хвостик С. Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Хвостика С. Г.,

суддів - Левченко Т. А. , Околота Г. М.

за участю секретаря - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення неустойки та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 411 грн. 07 коп. пені за період з 01 травня 2015 року по 01 липня 2015 року.

Відмовлено у задоволенні іншої частини позовних вимог.

Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в дохід держави судовий збір у розмірі 15 грн. 10 коп.

Вказане рішення суду позивач оскаржив в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду в частині відмови у задоволенні його позовних вимог про стягнення моральної шкоди, а також щодо стягнення пені у меншому розмірі і ухвалити нове про повне задоволення заявлених позовних вимог.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції при розрахунку суми пені мав керуватися нормами ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», а не умовами наданого відповідачем договору підряду, який він не підписував, що свідчить про порушення судом вимог закону.

Крім того, неналежне виконання відповідачем робіт по договору підряду та наявність дефектів в частково проведеній ним роботі завдало позивачу, як замовнику таких робіт, моральну шкоду, тому суд мав керуватися нормами п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», чого він безпідставно не зробив.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 ОСОБА_5 про залишення рішення суду без змін, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, що визнано сторонами і відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України не підлягає доказуванню, 11 серпня 2014 року між ОСОБА_6 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 був укладений договір підряду за № 3, відповідно до умов якого позивач, як замовник, доручає та сплачує, а відповідач, як підрядник, бере на себе зобов'язання по виконанню заливки наливної підлоги малого гаража та побутової кімнати зі своїх матеріалів відповідно до переліку та у обсягах, наведених у проекті та кошторисі, які є невід'ємною частиною цього договору.

Умовами договору підряду було передбачено, що також сторони визнали, його ціна становила 8198,86 грн. без ПДВ (п.2.1) і оплату за договором позивач здійснив, а всі зазначені роботи мали бути виконані відповідачем до 26 серпня 2014 року (п.3.1) (а.с.18).

Частково задовольняючи позовні вимоги у даній справі щодо стягнення пені за період з 01 травня 2015 року по 01 липня 2015 року в сумі 411 грн. 07 коп., суд першої інстанції керувався розрахунком, вказаним у примірнику договору, наданого відповідачем, тобто в розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожен день прострочення, а не тим, про який зазначено у ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів», на чому наполягав позивач, а саме: у розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення за кожний день прострочення, посилаючись на те, що обставини щодо стягнення пені із такого розрахунку встановлені судовими рішеннями у цивільних справах, що набрали законної сили, тому не доказуються при розгляді даної справи, рішення в якій є предметом оскарження, про що йдеться у ч.3 ст.61 ЦПК України.

Дійшовши висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги про стягнення моральної шкоди, суд першої інстанції послався на те, що таке відшкодування не передбачено умовами укладеного між сторонами договору підряду, а обставини справи не свідчать про наявність підстав для її стягнення на підставі п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», про що просив позивач.

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погоджується, виходячи з наступного.

Матеріалами даної справи, а також попередніми судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлені обставини щодо невиконання відповідачем обумовлених в договорі підряду робіт у визначений строк, за що передбачена відповідальність у вигляді сплати пені, що сторони визнали, але на умовах, визнаних відповідачем, тобто у розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору за кожен день прострочення, так як надані сторонами докази у вигляді різних екземплярів одного і того ж договору підряду № 3 від 11 серпня 2014 року визнані судом, як неналежні та недопустимі (а.с.3, 4, 5, 6, 7).

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України вказані обставини встановлені судовими рішеннями у цивільних справах, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді даної цивільної справи, у якій беруть участь ті самі особи.

Зокрема, рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_6 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 про стягнення пені та моральної шкоди, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 02 червня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 пеню за період з 27 серпня 2014 року по 06 листопада 2015 року в розмірі 199 грн. 33 коп. та 1000 грн. моральної шкоди. Вирішено питання про судові витрати (а.с.24-25, 26).

В даній справі суди встановили, що позивач надав суду не завірену у встановленому порядку копію, а не оригінал свого екземпляра договору підряду № 3 від 11 серпня 2014 року на одному аркуші, а відповідач надав свій примірник договору підряду на двох аркушах з відтиском печатки та власним підписом. Однак, вказані докази судами визнані як неналежні та недопустимі. В той же час, суди взяли до уваги той розмір пені, який був визначений, виходячи з розрахунку, про який зазначено у примірнику договору підряду, наданого відповідачем, так як відповідач визнав заявлену суму пені, на що послались суди у судових рішеннях.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області від 02 лютого 2016 року, яким було скасовано рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 06 серпня 2015 року про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, позов останнього задоволено частково. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 на користь ОСОБА_6 пеню у розмірі 253,36 грн. за невиконання договірних зобов'язань за період з 06 листопада 2014 року до 26 січня 2015 року та відмовлено у задоволенні вимог про стягнення моральної шкоди, а також вирішено питання про стягнення судових витрат (а.с.20-22).

З наданої відповідачем суду апеляційної інстанції копії платіжного доручення за № 26 від 08 жовтня 2015 року вбачається, що того дня відповідач повернув позивачу 8198 грн. 86 коп., які отримав в рахунок виконання робіт за договором підряду.

Таким чином, встановивши обставини того, що відповідач порушив термін виконання своїх зобов'язань за договором підряду від 11 серпня 2014 року, за що має нести відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі однієї облікової ставки НБУ від ціни договору, тобто обставини, що не доказуються при розгляді даної цивільної справи, за період з 01 травня 2015 року по 01 липня 2015 року, що знайшло підтвердження матеріалами даної справи, так як сторони період прострочення виконання зобов'язання не заперечують, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача на користь позивача пені за вказаний період у розмірі 411 грн. 07 коп.

При цьому, колегія суддів погоджується з проведеним судом розрахунком пені, виходячи з розміру облікової ставки НБУ, яка за спірний період становила 30%, ціни договору у розмірі 8198 грн. 86 коп. та кількості прострочених днів виконання зобов'язання за період з 02 травня 2015 року по 01 липня 2015 року, а саме: 61 день (8198,86 грн. * 30% / 365 * 61).

У зв'язку із зазначеним, доводи апеляційної скарги позивача про безпідставне незастосування судом вимог ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» стосовно розрахунку пені не заслуговують на увагу колегії суддів, оскільки є помилковими.

Також колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для стягнення на його користь моральної шкоди, оскільки таке відшкодування не передбачено умовами укладеного між сторонами договору підряду, а також не ґрунтуються на вимогах закону.

Зокрема, пославшись на п.5 ч.1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», як на підставу для відшкодування моральної шкоди, позивач не довів, а матеріалами справи не встановлено, що внаслідок порушення відповідачем терміну виконання робіт за договором підряду та неналежною якістю її виконання (дефект в продукції), враховуючи, що остання ознака також не доведена, йому була заподіяна моральна шкода, пов'язана з пошкодженням або знищенням майна споживача або його каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, а ті обставини, на які позивач посилається в апеляційній скарзі з цього приводу не свідчать про наявність підстав для задоволення вказаної вимоги.

Інші доводи апеляційної скарги висновків місцевого суду також не спростовують і не містять посилань на такі порушення, які б слугували підставою для зміни чи скасування рішення суду.

Відповідно до вимог ч.2 ст.308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

За таких обставин, коли суд першої інстанції постановив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає, отже, апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.1; 308; 314 ч.1 п.1; 315 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити, а рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 11 квітня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -