№ 2/219/4671/2016
Артемівський міськрайонний суд Донецької області
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

(заочне)

30.11.2016 року м. Бахмут

Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі

головуючого судді Давидовської Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Наумової А.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2

до ОСОБА_3,

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

установив:

Позивачі звернулись до суду з позовом до ОСОБА_4 про визнання такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Зазначають, що відповідач, яка є сестрою позивача - ОСОБА_2, з листопада 2008 року за місцем реєстрації не проживає, особистих речей у житлі не зберігає, що порушує їх права як власників помешкання.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог.

Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, про місце і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 74 Цивільного процесуального кодексу України, відповідач вважається належним чином повідомлений про місце і час розгляду справи.

З урахуванням ч. 2 ст. 197 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує.

Розглянувши матеріали справи, додатково представлені документи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлено, що будинок АДРЕСА_1, належить на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.07.1995 року зареєстрованим № 7353 (а.с.8). У зазначеному будинку зареєстровані ОСОБА_2, ОСОБА_1 та ОСОБА_4 (а.с.11).

Згідно з актом, складеним головою вуличного комітету Соледарської міської ради №10 у складі сусідив, ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, не проживає за місцем своєї реєстрації з 05.11.2008 року (а.с. 31).

Приймаючи рішення, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Конституцією (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.97 р. відповідно до закону №475/97-ВР від 17.07.97р. "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (стст.316, 317, 319, 321 ЦК, ст.48 Закону України "Про власність").

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379, 382 ЦК).

Згідно вимог ст. ст. 27, 28, 29, 30 ЦПК України, засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Аналізуючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ОСОБА_4 не є власником спірного будинку, у спірному будинку не проживає, особистих речей у будинку не зберігає, будинком не цікавиться, її необхідно визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - будинком АДРЕСА_1

Керуючись статей 10, 11, 60, 61, 214, 215-218, 224 Цивільного процесуального кодексу України, ст. 156 Житлового кодексу Української РСР, ст. 405 Цивільного кодексу України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий суддя Т.В.Давидовська