АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И [1]

01 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого судді: Прокопчук Н.О.

суддів: Саліхова В.В.,Семенюк Т.А.

при секретарі: П'ятничук В.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28 вересня 2016 року

в цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення та зняття з реєстраційного обліку ,-

ВСТАНОВИЛА :

У серпні 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом до відповідача. Зазначала ,що вона та її донька ОСОБА_3 є співласниками квартири АДРЕСА_1 в рівних частках.Відповідач є її колишнім чоловіком. Посилаючись на те,що проживання в одній квартирі з відповідачем стало нестерпним,оскільки він зловживає спиртними напоями,влаштовує сварки та бійки,просила виселити його з квартири та зняти з реєстраційного обліку.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28 вересня 2016 року позов задоволено частково. Виселено ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_1 без надання іншого житлового приміщення. У задоволенні позову в інший частині відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції в цій частині та ухвалення нового про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.Посилається на порушення судом норм матеріального та процессуального права, неповноту з'ясування обставин,що мають значення для справи ,помилковість висновків суду та неправильну оцінку доказів. Зазначає,що він не зловживає спиртними напоями, виклики поліції здійснювала позивачка яка сама влаштовувала скандали из метою його виселення,проте протиправних дій з його боку не встановлено,він не притягувався до ніякої відповідальності та не піддавався ніяким заходам впливу.

До суду апеляційної інстанції ОСОБА_1 не з'явився,повідомлений належним чином.Виходячи з положень ч.2 ст.305 ЦПК України колегія суддів вважає за можливе провести апеляційний розгляд справи за його відсутності.

Позивачка просила апеляційну скаргу відхилити.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги,перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в цій частині, колегія суддів вважає,що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного .

Задовольняючи позовні вимоги, суд вважав доведеним,що відповідач порушує громадський порядок,правила співжиття, своєю антисоціальною поведінкою створює неможливим спільне з ним проживання і з підстав встановлених ст.116 ЖК України підлягає виселенню без надання іншого житлового приміщення.

Колегія суддів з такими висновками суду погодитися у повній мірі не може,оскільки вони не грунтуються на встановлених обставинах справи,наявних у справі доказах,зроблені із порушенням норм матеріального та процесуального права,що відповідно до ст.309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення.

Як убачається з матеріалів справи та установлено судом спірна квартира АДРЕСА_1 складається з однієї житлової кімнати розміром 14.80 кв.м і належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 та ОСОБА_3, в рівних частках, на підставі договору купівлі-продажу від 23.06.2006 року ( а.с.14).

Відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з позивачкою до 2005 року, проте після розірвання шлюбу поселився у спірну квартиру за згодою власниць в якості члена їх сім'ї у 2006 році та був зареєстрований в ній.

Згідно з ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення (ст. 157 ЖК України)

За правилами ч.1 ст.116 ЖК України якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивачка посилалася на антисоціальну поведінку відповідача,яка робить спільне з ним проживання неможливим.

На підтвердження такому позивачкою надано :два висновки дільничого інспектора від 19.02.2014 року та від 22.07.2016 року про завершення перевірки, у яких зафіксовано виклик позивачкою поліції до спірної квартири з приводу сварок,які із слів учасників цих сварок виникли з приводу поділу майна,при цьому ніяких заходів щодо відповідача не застосовувалося і його винних дій не було встановлено та Консультативне заключення від 23.05.2005 року про наявність у відповідача синдрому алкогольної залежності на час обстеження ,з аркушем огляду пацієнта перед введення препарату в/в,що свідчить про проходження ним відповідного лікування ( а.с.19-20,22-23).

Разом із цим вказані докази, як і показання іншого співвласника, не свідчать про порушення відповідачем правил співжиття, скоєння ним протиправних дій щодо позивачки,їх доньки або спірної квартири і не можуть бути підставою для його виселення.

Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних прав, свобод чи інтересів у спосіб, передбачений законом або договором.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

За загальними положеннями ЦПК України обов'язок суду під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача та якими доказами вони підтверджуються; перевірити наявність чи відсутність певних обставин за допомогою доказів шляхом їх оцінки; оцінити подані сторонами докази та дійти висновку про наявність або відсутність певних юридичних фактів.

З огляду на вищевказане колегія суддів вважає,що висновок суду щодо доведеності позовних вимог є безпідставним,поданим позивачкою доказам надана невірна правова оцінка.

За викладених обставин рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову в частині виселення відповідача із спірної квартири.

В інший частині рішення суду не оскаржувало ся і, виходячи з положень ст..303 ЦПК України,не перевірялося.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 309, 313-314,316,317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28 вересня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту : У задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про виселення без надання іншого жилого приміщення - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення ,але може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий :

Судді :

Справа № 761/30035/16

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/ 14416 /2016

Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Прокопчук Н.О.