У Х В А Л А

Іменем України

26 травня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Леванчук А.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від

4 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лиманське» про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, інфляційних втрат, 3 % річних та пені у зв'язку з несвоєчасною виплатою орендної плати та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лиманське» до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої орендної плати,

в с т а н о в и в:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищевказаним позовом, посилалась на те, що між нею 1 березня 2007 року та ТОВ «Лиманське» були укладені договори оренди земельних ділянок площею 6,77 га та 2,35 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, відповідно до яких позивач передала їх в оренду відповідачу на 5 років. Однак ТОВ «Лиманське» не виплатило орендну плату за користування вказаними земельними ділянками за 2014-2015 роки.

Уточнивши позовні вимоги позивач просила стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти у розмірі 13 968 грн. заборгованої орендної плати роки, інфляційні витрати - 1438 грн 71 коп., 3 % річних - 180 грн 82 коп., пеню - 153 грн 92 коп., 200 грн за встановлення пам'ятнику та 750 грн витрат на правову допомогу.

У жовтні 2015 року ТОВ «Лиманське» звернулося до суду з зустрічним позовом та просило стягнути з ОСОБА_2 на свою користь грошові кошти в розмірі 6909 грн 58 коп. в якості погашення зайво сплаченої орендної плати за оренду земельних ділянок.

Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково. Стягнуто з ТОВ «Лиманське» на користь ОСОБА_2 заборгованість по орендній платі згідно договорів оренди від 1 березня 2007 року у розмірі 7 391 грн 03 коп., інфляційні витрати у зв'язку з простроченням грошового зобов'язання у розмірі 680 грн 40 коп., 3 % річних від простроченої суми у розмірі 85 грн 13 коп., пеню за несвоєчасну виплату орендної плати у розмірі 72 грн 32 коп., а всього 8228 грн 88 коп.

Вирішено питання про розподіл судових витрат. У задоволенні решти вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ТОВ «Лиманське» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 4 квітня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір орендної плати, яка підлягає стягненню з ТОВ «Лиманське» на користь ОСОБА_2 з 7 391 грн 03 коп. до 2983 грн 88 коп., інфляційних витрат з 680 грн 40 коп. до 637 грн. 05 коп. та 3% річних від простроченої суми - з 85 грн 13 коп. до 51 грн.

В іншій частині рішення Решетилівського районного суду Полтавської області від 23 лютого 2016 року залишено без змін.

У касаційній скарзі заявник просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Суд апеляційної інстанції правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, а саме: з урахуванням ч. 1 ст. 4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» дійшов обґрунтованого висновку щодо зменшення розміру орендної плати, яка підлягає стягненню з ТОВ «Лиманське» на користь ОСОБА_2, оскільки індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 101 відсотка.

Крім того, відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції з висновком якого погодився й суд апеляційної інстанції дійшов вірного висновку про те, що оскільки ТОВ «Лиманське» добровільно виплачувало ОСОБА_2 орендну плату у збільшеному розмірі, то договірний характер спірних правовідносин виключає стягнення надмірно отриманих сум.

Докази та обставини, на які посилається заявник в касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої і апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.

У зв'язку з цим у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до товариства з обмеженою відповідальністю «Лиманське» про стягнення заборгованості з орендної плати за користування земельною ділянкою, інфляційних втрат, 3 % річних та пені у зв'язку з несвоєчасною виплатою орендної плати та за зустрічним позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Лиманське» до ОСОБА_2 про стягнення надмірно виплаченої орендної плати, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області від

4 квітня 2016 року відмовити.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ: А.О. Леванчук