Справа №203/4340/16-ц
Провадження №2/0203/1426/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Католікяна М.О.,

при секретарі Дзьомі Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

у с т а н о в и в:

16 вересня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.09.2015 року відповідач на вул. Набережна ім. В.І. Леніна в м. Дніпрі, у районі будинку №13, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АЕ8830ЕР, скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Ford», реєстраційний номер АЕ7101НВ. У результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу була заподіяна матеріальна шкода. Третя особа відшкодувала частину шкоди в сумі 89 659,62 грн. Непокрита частина витрат позивача з відновлення автомобіля складає 22 085,39 грн. Відповідач добровільно не відшкодовує позивачу витрачені кошти. Викладені обставини стали причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення з відповідача компенсації заподіяної матеріальної шкоди в сумі 22 085,39 грн., а також моральної шкоди в сумі 7 000,00 грн. (а.с.а.с. 1 5, 54).

24 жовтня 2016 року суд своєю ухвалою залучив до участі у справі в якості співвідповідача ПрАТ «СК «Уніка», яка застрахувала усі ризики сторін.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов у повному обсязі, а представник відповідача заперечував проти його задоволення.

Представник третьої особи до суду не зявився, був повідомлений належним чином.

Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом було встановлено, що 24.09.2015 року відповідач на вул. Набережна ім. В.І. Леніна в м. Дніпрі, у районі будинку №13, керуючи автомобілем марки «Mitsubishi», реєстраційний номер АЕ8830ЕР, скоїв зіткнення з автомобілем позивача марки «Ford», реєстраційний номер АЕ7101НВ, таким чином пошкодивши його (а.с. 39).

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля марки «Mitsubishi», а також усі ризики позивача застраховані третьою особою (а.с.а.с. 40 49, 75).

30 вересня 2015 року позивачем за послуги з дефектовки автомобіля було сплачено 300,00 грн. (а.с.а.с. 30 35).

Згідно з висновком судового експерта ОСОБА_3 від 09.10.2015 року №ZU300915 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача з урахування зносу склала 110 247,43 грн. (втрата товарної вартості автомобіля склала 9 765,23 грн.). При проведенні дослідження позивачем додатково було сплачено 850,00 грн. (послуги експерта) та 90,58 грн. (направлення телеграм відповідачу) (а.с.а.с. 8 25, 28, 29).

15 жовтня 2015 року постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська за фактом дорожньо-транспортної пригоди відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.с. 51).

10 листопада 2015 року третя особа сплатила позивачеві страхове відшкодування в сумі 89 659,62 грн. (франшиза склала 1 341,49 грн.) (а.с.а.с. 90 92).

04 грудня 2015 року позивачем за послуги з регулювання геометрії ходової частини було сплачено 257,00 грн. (а.с.а.с. 36, 37).

Відповідно до частин 1 3 статті 22 Цивільного кодексу України (далі ЦК) особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з частиною 1 статті 1166 ЦК майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У відповідності з частиною 2 статті 1187 ЦК шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За правилами пункту 1 частини 1 статті 1188 ЦК шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідач 24.09.2015 року керував автомобілем правомірно, отже, у розумінні закону, був володільцем джерела підвищеної небезпеки, тому відповідальність за заподіяну шкоду має нести саме він.

Частиною 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вина відповідача була встановлена Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська 15.10.2015 року під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, суд вважає, що вимога про відшкодування позивачу заподіяної матеріальної шкоди є цілком обґрунтованою.

При цьому відповідно до пункту 32.7 статті 32 Закону України від 01.07.2004 року №1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (крім франшизи) також не відшкодовує втрату товарної вартості пошкодженого майна.

Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу і втрату вартості автомобіля у разі її наявності.

Таким чином, суд вважає обґрунтованим позов у частині стягнення з відповідача франшизи в сумі 1 341,49 грн. та компенсації втрати товарної вартості автомобіля позивача в сумі 9 765,23 грн.

Суд такою вважає за необхідне компенсувати позивачу його втрати з оплати послуг з дефектовки автомобіля (300,00 грн.), регулювання геометрії ходової частини (257,00 грн.), оплати послуг експерта (850,00 грн.) та послуг поштового звязку (90,58 грн.), оскільки ці витрати за своєю природою є збитками позивача.

При цьому суд критично ставиться до заперечень представника відповідача проти висновку автотоварознавчого дослідження судового експерта ОСОБА_3, оскільки представник такі заперечення жодним чином не обґрунтував, як і не спробував спростувати цей доказ шляхом подання заяви про проведення відповідної судової експертизи.

Решта матеріальних вимог позивача задоволенню не підлягає, оскільки не ґрунтується на відповідних доказах.

Згідно зі статтею 23 ЦК особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, у тому числі, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності з частиною 1 статті 1167 ЦК моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Факт заподіяння позивачеві матеріальної шкоди та вина відповідача встановлені судом, а тому суд доходить висновку про те, що позивачеві насправді було завдано й моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, яких він зазнав у зв'язку з пошкодженням його майна.

Приймаючи до уваги положення приведеної норми та співвідношуючи їх із встановленими фактами, ураховуючи ступінь душевних страждань позивача, а також недостатню обґрунтованість запропонованого ним розміру моральної шкоди, суд вважає за необхідне позов у цій частині задовольнити в сумі 3 000,00 грн.

Керуючись статтями 4 11, 15, 18, 57 60, 208, 209, 212 215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1) компенсацію заподіяної матеріальної шкоди в сумі 12 604,30 грн., компенсацію заподіяної моральної шкоди в сумі 3 000,00 грн., разом 15 604,30 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили у порядку, передбаченому статтею 223 ЦПК України, і може бути оскаржено до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його постановлення. У разі якщо рішення було постановлено за відсутності особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення складено 07 грудня 2016 року.

Суддя М.О. Католікян