Справа № 524/9617/15-ц
01.03.2016 року, Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області в складі:
головуючого судді Рибалка Ю.В.,
при секретарі - Недяк Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування,
У грудні 2015 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування, в якому просили стягнути з ОСОБА_1 на його користь грошові кошти у розмірі 2262 грн. 00 коп. та судові витрати.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9052093. Забезпечений транспортний засіб за договором ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1.
19 вересня 2014 року по вул. Леніна, 1 в с. Потоки сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_1
Із заявою про страхове відшкодування до позивача звернувся власник пошкодженого легкового автомобіля НОМЕР_2 ОСОБА_2
Позивач, на підставі зібраних документів, враховуючи умови страхування, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 4524 грн. 52 коп., що підтверджується страховим актом №4613 від 10.08.2015 року.
Представник позивача у судове засідання не зявився, надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач у судове засідання не прибув по невідомій суду причині, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв.
Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.
Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які маються у матеріалах справи.
Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом достовірно встановлено, що 14.01.2014 року між ОСОБА_1 та ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» було укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АС/9052093. Забезпечений транспортний засіб за договором ВАЗ д.н.з. НОМЕР_1.
19 вересня 2014 року по вул. Леніна, 1 в с. Потоки сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_2 та ВАЗ, д.н.з. НОМЕР_1, під керування водія ОСОБА_1
Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 17 грудня 2014 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124, 1224 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності.
Постановою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 28 лютого 2013 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, в результаті якого сталася вищевказана ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.
29.07.2015 року із заявою про страхове відшкодування до позивача звернулась довірена особа власника пошкодженого легкового автомобіля НОМЕР_2, ОСОБА_4 - ОСОБА_5.
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №11/123/14 від 27.11.2014 року вартість матеріального збитку спричиненого власнику автомобіля НОМЕР_2 становить 4524,52 грн.
Позивач, на підставі зібраних документів, враховуючи умови страхування, здійснив виплату страхового відшкодування у розмірі 4524 грн. 52 коп., що підтверджується страховим актом №4613 від 10.08.2015 року та платіжним дорученням №610 від 11.08.2015 року.
Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
Згідно з ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.
У письмових запереченнях відповідач посилався, як на підставу для відмови у задоволенні позовних вимог, а саме: підпункт 33.1.2. пункту 33.1 ст. 33 та пункт 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не передбачають права страховика на звернення до суду з регресним позовом до особи, яка не повідомила страхову компанію про настання ДТП, а лише зобов'язують осіб, причетних до неї, вжити заходів з метою запобігання чи зменшення розміру подальшої шкоди.
Суд не погоджується з такими висновками відповідача, виходячи з наступного.
01 липня 2004 року Верховною Радою України було прийнято Закон України №1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», яким були визначені обов'язки учасників дорожньо-транспортної пригоди, а також підстави для звернення страховика з регресним позовом до страхувальника.
Відповідно до підпункту 33.1.2 п. 33.1 ст. 33 вказаного Закону (у редакції, чинній до 07 серпня 2011 року) у разі настання ДТП учасник такої пригоди зобов'язаний вжити заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика, з яким було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.
Відповідно до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону (у редакції, чинній до 07 серпня 2011 року) страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 ст. 33 цього Закону.
Законом України від 17 лютого 2011 року №3045-УІ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» було внесено зміни у ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» - розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4. пункту 33.1 ст. 33 Закону України №1961-ІУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».
Проте, відповідні зміни до підпункту 38.1.1. пункту 38.1 ст. 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів ст. 33 зазначеного Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були.
При цьому, виходячи з аналізу ст. ст. 33, 38 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", положення про обов'язок страхувальника щодо вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів, повідомлення страховика про настання ДТП, і відповідне право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страхувальника про її настання, у зв'язку із внесеними до цього Закону змінами були збережені, отже неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 ст. 33 та підпунктів пункту 38.1 ст. 38 Закону, що виникла після внесених до нього змін Законом України від 17 лютого 2011 року № 3045-УІ" не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика подати регресний позов до страхувальника у разі недотримання строків і умов повідомлення страховика про ДТП, а тому й не може бути підставою для відмови в задоволенні такого позову (постанова Верховного Суду України від 12 лютого2014 року).
З огляду на наведене, факт неповідомлення страховика про ДТП є підставою для відшкодування страхувальником в порядку регресу сплаченого страховиком страхового відшкодування.
Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.
Відповідно до ч.1 ст.1191 Цивільного кодексу України, особа яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.
Враховуючи те, що ДТП сталась з вини ОСОБА_1 який керуючи транспортним засобом порушив п.10.2 Правил дорожнього руху, не повідомив страхувальника про настання страхового випадку, ПрАТ «Страхова компанія «Український страховий стандарт» набуло право регресної вимоги до останнього.
На підставі встановлених обставини, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і підтверджуються наданими суду доказами, які є належними та допустимими, в зв'язку з чим підлягають задоволенню.
Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1218 грн.
Керуючись ст. ст. 993, 1191 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» , ст. ст. 14, 57 59, 208, 209, 212 215, 218, 224 - 228, 233 ЦПК України,-
Позов Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» до ОСОБА_1 про стягнення страхового відшкодування задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_3, на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» суму страхового відшкодування в порядку регресу у сумі 2262 (дві тисячі двісті шістдесят дві) грн.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» у відшкодування сплаченого судового збору 1218 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуте судом після подання заяви про перегляд рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука шляхом подання апеляційної скарги на рішення протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копій цього рішення після розгляду заяви про перегляд заочного рішення.
Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом Полтавської області.

Суддя Ю.В. Рибалка