Справа № 212/336/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 березня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області

в складі головуючого - судді Шум Л.І.,

при секретарі Водоп'яновій Ю.С.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в м. Кривому Розі, цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Жовтневої райлнної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В :

В січні 2016 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу з позовом, в якому просив визнати за ними право власності в порядку спадкування за заповітом на однокімнатну квартиру загальною площею 29.4 кв.м, за адресою АДРЕСА_1, після смерті ОСОБА_4, яка померла 14 липня 2014 року.

На підтвердження вимог зазначив, що згідно договору купівлі-продажу від 13 грудня 1991 року, ойго рідна тітка, ОСОБА_4 була власником однокімнатної квартири загальною площею 29.4 кв.м., у тому числі житловою площею 16.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

30 серпня 2002 року ОСОБА_4 склала заповіт на все майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, на ім'я позивача.

14 липня 2014 року ОСОБА_4 померла.

03 лютого 2015 року позивач звернувся до державного нотаріуса Другої Криворізької держаної нотаріальної контори ОСОБА_5 для оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримав відмову у зв'язку з тим, що відсутній правовстановлюючий документ на квартиру.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовільнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 померла 14 липня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 1134) (а.с. 8).

Спадкове майно, яке залишилося після смерті ОСОБА_4, є однокімнатна квартира загальною площею 29.4 кв.м., у тому числі житловою площею 16.5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1.

Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

У відповідності до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_4 залишила заповіт, посвідчений державним нотаріусом Другої криворізької державної нотаріальної контори ОСОБА_6 30.08.2002 року зареєстрований в реєстрі за номером 1-4191, за яким все її майно, з чого б воно не складалось та де б воно не знаходилось, і взагалі все те, що буде належить їй на день смерті, та на що вона за законом буде мати право переходить ОСОБА_3. (а.с. 9).

Частиною 1 стаття 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки.

Водночас, згідно з вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, що за життя спадкодавець ОСОБА_4 зареєструвала своє право власності на вказану квартиру шляхом подання до КП Криворізьким БТІ відповідних документів, а саме договір купівлі-продажу від 13 грудня 1991 року, і, таким чином, суд приходить до висновку про те, що за життя ОСОБА_4 не набула права власності на квартиру, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1, тому згадана квартира не є об'єктом спадкування, як об'єкт нерухомого майна.

Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 дійшов до висновку, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту набуття спадкодавцем ОСОБА_4 (за життя) на праві власності вказаної квартири та факту порушення права позивача.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 131, 208, 209, 213-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до Виконавчого комітету Жовтневої райлнної у місті ради м. Кривого Рогу про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Судові витрати віднести на рахунок позивача.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області через районний суд на протязі десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Л. І. Шум