АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі: головуючого - Левенця Б.Б.

суддів: Лапчевської О.Ф., Прокопчук Н.О.

при секретарі - Синявському Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 про визнання договору поруки припиненим, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року позивач звернувся із позовом до відповідачів, на обґрунтування якого зазначив, що 16 березня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 11Ф-05, за яким останній отримав кредит у розмірі 405 000 грн. строком до 17 березня 2031 року, зі сплатою 15 % річних за користування кредитом.

16 березня 2011 року між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 11Ф-5/1 за яким ОСОБА_2 поручився перед Банком солідарно відповідати за виконання зобов'язання ОСОБА_1

Відповідач ОСОБА_1 не виконує зобов'язань за кредитним договором, тому, позивач просив стягнути на свою користь із відповідачів солідарно 593 527.23 грн., з яких: 383 524.87 грн. заборгованості за кредитом; 19657.56 грн. заборгованості за процентами; 58 001.57 грн. неустойки за прострочення сплати кредиту; 4 338.19 грн. неустойки за прострочення сплати процентів; 113 550.97 грн. індексації простроченої заборгованості за кредитом; 8 220.09 грн. індексації простроченої заборгованості за процентами; 5800.16 грн. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за кредитом); 433.82 грн. 3 % згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за процентами). Крім того, просив стягнути з відповідачів 1820,00 грн. судових витрат.(т.1 а.с.1-8, 121-128)

Відповідачі проти позову заперечували, ОСОБА_2 звернувся із зустрічним позовом про визнання договору поруки припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. На обґрунтування заявлених вимог зазначив, що Банк не пред'явив вимог до поручителя протягом встановленого шестимісячного строку від дня настання строку виконання основного зобов'язання, а тому, договір поруки припинив свою дію. Крім того, ОСОБА_2 поручався за виконання зобов'язань боржником за договором від 16 березня 2011 року і за додатковими договорами не поручався. (т.1 а.с.144-147, 176-183)

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року первісний позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» заборгованість за Кредитним договором №11Ф-05 від 16 березня 2011 року у сумі 587293,25 грн., стягнуто з ОСОБА_1 на користь Державного бюджету України 3654,00 грн. судового збору, у задоволенні позовних вимог ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» до ОСОБА_2 відмовлено, зустрічний позов задоволено, визнано припиненим договір поруки №11Ф-5/1 від 16 березня 2011 року, укладений між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та ОСОБА_2 (т.2 а.с.24-27)

В апеляційній скарзі Банк посилаючись на незаконність рішення суду, просив його скасувати і ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі. На обґрунтування скарги зазначив, що суд безпідставно відмовив в задоволенні позовних вимог про стягнення 5800.16 грн. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за кредитом); 433.82 грн. 3 % згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за процентами).

Крім того, 07 жовтня 2014 року Банк заявляв вимогу до боржника про погашення поточної заборгованості, а 17 січня 2015 року заявив про дострокове виконання кредитних зобов'язань, 22 січня 2015 року вимога отримана боржником, строк її виконання настав 22 лютого 2015 року, позов був поданий 19 червня 2015 року. Тому вважав, що не має підстав визнавати припиненим договір поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. (т.2 а.с.31-34)

В судовому засіданні представник апелянта ОСОБА_3 підтримала скаргу і просила її задовольнити, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти скарги і просив її відхилити.

Інші особи до суду не прибули, були сповіщені належним чином про що у справі є докази. ОСОБА_1 був сповіщений шляхом вручення повістки його представнику ОСОБА_5 (т.2 а.с.46-53)

Зважаючи на вимоги ч.ч. 3, 5 ст. 76, ст. 77, ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала повідомлення належним, а неявку такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, судова колегія дійшла висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню.

Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Як передбачено ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідні роз'ясненнями містяться і в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 (із змінами в редакції Постанови від 07.02.2014 р. N 7) «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Судом встановлено, що 16 березня 2011 року між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № 11Ф-05, зі змінами за Додатковою угодою № 1 від 08 квітня 2011 року за яким останній отримав кредит у розмірі 405 000 грн. строком до 17 березня 2031 року, зі сплатою 15 % річних за користування кредитом. (т.1 а.с.9-15)

16 березня 2011 року між Банком і ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 11Ф-5/1 за яким ОСОБА_2 поручився перед Банком солідарно відповідати за виконання зобов'язання ОСОБА_1 (т.1 а.с.30-31)

Відповідач ОСОБА_1 не виконував зобов'язань за кредитним договором,

ОСОБА_2 заявив про припинення поруки з підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України.

За п. 5.1 укладеного між Банком та ОСОБА_2 договору поруки визначено, що договір поруки діє до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором або до моменту припинення поруки з інших підстав, визначених чинним законодавством України. (т.1 а.с.30-31)

Зі змісту договору поруки вбачається, що строк її припинення не встановлено, тому, згідно з вимогами вищезазначених норм матеріального права, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково не пред'явить вимоги до поручителя.

Оскільки позичальник ОСОБА_1 порушив умови кредитного договору, 07 жовтня 2014 року Банк заявив письмову вимогу до боржника про погашення заборгованості станом на 06 жовтня 2016 року в розмірі 393 427.76 грн., з яких: 383524.87 грн. заборгованості за основним боргом, 5174.50 грн. простроченої заборгованості за процентами, 4728.39 грн. заборгованості за процентами. (т.1 а.с.41)

Колегія суддів перевірила доводи апелянта і встановила, що вказаний розмір станом на 06 жовтня 2016 року був повним розміром заборгованості за вищевказаним кредитним договором. Цих обставин в судовому засіданні сторони не заперечували про що свідчить журнал та звукозапис судового засідання.

Тому суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що заявивши вимогу 07 жовтня 2014 року про повернення усієї заборгованості за кредитним договором, Банк скористався правом дострокової вимоги повернення кредиту (п.п. 3.1.3 кредитного Договору).

Посилання апелянта на те, що Банк лише 17 січня 2015 року заявив вимогу про дострокове повернення кредитних грошей колегія суддів відхилила, оскільки за змістом вказаної вимоги Банк повторно заявив до повернення суму заборгованості в розмірі 383 524.87 грн. заборгованості за основним боргом та збільшив вимогу - 20 303.28 простроченої заборгованості за процентами, з урахуванням періоду з 06 жовтня 2014 року до 14 січня 2015 року.

10 листопада 2015 року рекомендований лист із зазначеною вимогою був доставлений за адресою ОСОБА_1, тому строк її виконання настав зі спливом тридцяти денного терміну встановленого кредитором для виконання вказаної вимоги - 10 грудня 2014 року. (т.1 а.с.41-45)

Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати.

Таким чином, якщо кредитор змінює на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строк виконання основного зобов'язання, то передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк обчислюється від цієї дати.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 09 вересня 2015 року у справі № 6-933цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

Тому право заявити вимогу до поручителя ОСОБА_2 Банк набув 11 грудня 2014 року і шестимісячний строк сплив 11 червня 2015 року.

Із зазначеним позовом до боржника ОСОБА_1 і поручителя ОСОБА_2 Банк звернувся 19 червня 2015 року. (т.1 а.с.52-53)

Тому колегія суддів погодилась із висновком районного суду про задоволення зустрічного позову і припинення поруки ОСОБА_2 за договором № 11Ф-5/1 від 16 березня 2011 року з підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України, та відсутності підстав солідарної відповідальності ОСОБА_1 і ОСОБА_2

Колегія суддів перевірила та погодилась з доводами апелянта про помилкову відмову районного суду в задоволенні позовних вимог Банку в частині стягнення з боржника 5800.16 грн. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за кредитом); 433.82 грн. 3 % згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за процентами)

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до частин 1, 3 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або реального повернення коштів позикодавцеві.

Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

У разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки Національного банку України (далі - НБУ) за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом.

Відповідна правова позиція міститься і в постанові Верховного Суду України від 02 вересня 2015 р. у справі N 6-369цс15, яка з огляду на положення ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для застосування судами України.

ОСОБА_1 не виконує зобов'язань за кредитним договором від 16 березня 2011 року № 11Ф-05, має заборгованість, його обов'язок погасити таку заборгованість у розмірі 593 527.23 грн., з яких: 383 524.87 грн. заборгованості за кредитом; 19657.56 грн. заборгованості за процентами; 58 001.57 грн. неустойки за прострочення сплати кредиту; 4 338.19 грн. неустойки за прострочення сплати процентів; 113 550.97 грн. індексації простроченої заборгованості за кредитом; 8 220.09 грн. індексації простроченої заборгованості за процентами; 5800.16 грн. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за кредитом); 433.82 грн. 3 % згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за процентами), розрахунки такої заборгованості наведені позивачем передбачені і відповідають змісту укладеного між Банком і ОСОБА_1 кредитного договору. (т.1 а.с.125-128)

Заяв про застосування положень частини 4 ст. 267 ЦК України до щомісячних платежів ОСОБА_1 не заявляв і подані ним до районного суду заяви та заперечення таких доводів не містять.

Не надано відповідачем власних розрахунків такої або доказів її погашення.

Наведені розрахунки обґрунтовані наявними у справі доказами, в межах заявлених позовних вимог, враховано період порушення боржником умов договору, і сплату ним коштів на виконання договору і часткове погашення заборгованості, розрахунок пені виконаний в межах річного строку.

При цьому розмір зазначених районним судом сум заборгованості в частині стягнення з ОСОБА_1 сторони не оскаржували, тому, з огляду на положення ч. 1 ст. 303 ЦПК України колегія суддів перевірила законність оскаржуваного рішення в межах доводів скарги.

На підставі ст. 88 ЦПК України із відповідача ОСОБА_1 підлягають стягненню на користь держави 3654 грн. судового збору за розгляд справи районним судом та на користь Банку сплачені останнім 4019.40 грн. судового збору за розгляд справи апеляційним судом. (т.2 а.с.35)

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують тому колегія суддів їх відхилила.

Керуючись ст. 303, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 307, п.п. 3, 4 ч. 1 ст. 309, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» задовольнити частково.

Рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року скасувати в частині часткового задоволення позову Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» і ухвалити в цій частині нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» () задовольнити частково і стягнути на його користь із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) заборгованість за кредитним договором від 16 березня 2011 року № 11Ф-05 в сумі - 593 527 ( п'ятсот дев'яносто три тисячі п'ятсот двадцять сім) грн. 23 коп., з яких: 383 524 (триста вісімдесят три тисячі п'ятсот двадцять чотири) грн. 87 коп. заборгованості за кредитом; 19657 (дев'ятнадцять тисяч шістсот п'ятдесят сім) грн. 56 коп. заборгованості за процентами; 58 001 (п'ятдесят вісім тисяч одна) грн. 57 коп. неустойки за прострочення сплати кредиту; 4 338 (чотири тисячі триста тридцять вісім) грн. 19 коп. неустойки за прострочення сплати процентів; 113 550 (сто тринадцять тисяч п'ятсот п'ятдесят) грн. 97 коп. індексації простроченої заборгованості за кредитом; 8 220 (вісім тисяч двісті двадцять) грн. 09 коп. індексації простроченої заборгованості за процентами; 5800 (п'ять тисяч вісімсот) грн. 16 коп. 3 % річних згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за кредитом); 433 (чотириста тридцять три) грн. 82 коп. 3 % згідно ст. 625 ЦК України (заборгованість за процентами).

В іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1):

- на користь Публічного акціонерного товариства «БРОКБІЗНЕСБАНК» () - 4019(чотири тисячі дев'ятнадцять) грн. 40 коп. судового збору за розгляд справи апеляційним судом;

- на користь держави 3654 (три тисячі шістсот п'ятдесят чотири) грн. судового збору за розгляд справи районним судом.

В іншій частині рішення Святошинського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді Апеляційного суду міста Києва: Б.Б.Левенець

О.Ф.Лапчевська

Н.О.Прокопчук

Справа № 22-ц/796/14629/2016

Унікальний номер 759/10308/15-ц

Головуючий у першій інстанції - Борденюк В.В.

Доповідач Левенець Б.Б.