У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЗакропивногоО.В., Коротуна В.М., Нагорняка В.А.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2011 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про відшкодування шкоди.

Позивач посилався на те, що 01 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір підряду, відповідно до якого підрядник зобов'язувався на свій ризик виконати за завданням замовника наступну роботу: будівництво декоративного озера площею 76 кв. м з водоспадом, розташованого по АДРЕСА_1, монтаж і запуск в експлуатацію обладнання, що забезпечує водонаповнення і водообіг об'єкта з аерозуванням механічною та бактерицидною очисткою води; гарантійне обслуговування конструкцій і механізмів об'єкта протягом визначеного цим договором терміну.

У березні 2010 року замовником виявлено на береговій доріжці декоративного озера тріщини шириною від 1 см. до 2,5 см. та загальною довжиною 10 м. 29 березня 2010 року у зв'язку із виявленими дефектами, замовник пред'явив підряднику претензію про безоплатне усунення виявлених тріщин, на що отримав відмову. Після чого позивач на початку червня 2010 року здійснив набір води з метою спроби використання озера за призначенням, в результаті чого рівень води зменшився, втрати води за добу становлять приблизно 3,6 м3, а стінки водойми деформовані, тому позивач 17 червня 2010 року пред'явив відповідачу претензію про безоплатне усунення виявлених тріщин та вимогу виявити та усунути причини зменшення рівня води в декоративному озері. На вказану претензію відповідач відмовився усунувати виявлені дефекти за власний рахунок.

Рішенням Бродівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року, позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 заподіяну шкоду у розмірі 80 429 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В задоволенні решти вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_5, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 01 липня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір підряду, відповідно до умов якого відповідач зобов'язувався на свій ризик виконати за завданням позивача наступну роботу: будівництво декоративного озера площею 76 кв. м з водоспадом, розташованого по АДРЕСА_1, монтаж і запуск в експлуатацію обладнання, що забезпечує, водонаповнення і водообіг об'єкта з аерозуванням, механічною та бактерицидною очисткою води; гарантійне обслуговування конструкцій і механізмів об'єкта протягом визначеного цим договором терміну.

30 серпня 2008 року сторонами складено акт здавання-приймання виконаної роботи до договору, відповідно до якого роботи за вказаним договором виконані якісно і в повному обсязі, після складення акта замовником було проведено повну оплату згідно з договором.

29 березня 2010 року у зв'язку із виявленими дефектами декоративного озера ОСОБА_4 пред'явлено ОСОБА_5 претензію про безоплатне усунення виявлених тріщин на береговій доріжці декоративного озера.

23 квітня 2010 року ОСОБА_5 надано відповідь на претензію ОСОБА_4, згідно з якою відповідач відмовлявся усунути виявлені дефекти, у зв'язку із порушенням ОСОБА_4 експлуатації водойми: водойма в зимовий період була без води, що категорично не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст. 1209 ЦК України продавець, виготовлювач товару, виконавець робіт (послуг) зобов'язаний відшкодувати шкоду, завдану фізичній або юридичній особі внаслідок конструктивних, технологічних, рецептурних та інших недоліків товарів, робіт (послуг), а також недостовірної або недостатньої інформації про них.

Відшкодування шкоди не залежить від їхньої вини, а також від того, чи перебував потерпілий з ними у договірних відносинах.

За нормами ч. ч. 1, 3 ст. 1210 ЦК України, шкода, завдана внаслідок недоліків товарів, підлягає відшкодуванню, за вибором потерпілого, продавцем або виготовлювачем товару.

Шкода, завдана внаслідок ненадання повної чи достовірної інформації щодо властивостей і правил користування товаром, підлягає відшкодуванню відповідно до частини першої цієї статті.

Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив з того, що причиною руйнування декоративного озера стала неналежна експлуатація позивачем такого озера у зимовий період, проте, оскільки ОСОБА_5 при передачі виконаних робіт не було повідомлено позивача про заборону осушення штучної водойми - декоративного озера у зимовий період, то заподіяна шкода підлягає стягненню з відповідача.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Бродівського районного суду Львівської області від 06 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 11 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Закропивний О.В. Коротун В.М. Нагорняк В.А.