АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22ц/796/7933/2016 Головуючий у 1-й інстанції -Грегуль О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі :

головуючого - Шахової О.В.

суддів Вербової І.М., Поливач Л.Д.

при секретарі - Литвиненку Р.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

13 квітня 2016 року позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на Ѕ частку квартири АДРЕСА_1, що належить відповідачу, мотивуючи свої вимоги тим, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований спосіб.

Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у задоволенні заяви відмовлено.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та постановити нову про задоволення заяви.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено у задоволенні її заяви про забезпечення позову.

У судовому засіданні відповідач та його представник заперечували проти задоволення апеляційної скарги.

Позивач в судове засідання не з'явився.

Перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення судді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Виходячи зі змісту ч. 1 ст. 152 ЦПК України та роз'яснень п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» позов майнового характеру дозволяється забезпечувати накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб.

Згідно з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» встановлено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідають виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про те, що заявником належним чином не було обґрунтовано заяву про забезпечення позову в частині того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду або зробити неможливим його виконання у разі не забезпечення позову саме у запропонований спосіб.

Суд першої інстанції вірно визначився з тим, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, необхідні для забезпечення позову.

Позивачем не було надано до суду першої інстанції жодних відомостей, які є необхідними для вирішення питання про застосування заходу забезпечення позову, не вказано обґрунтування на предмет того, що саме такий вид забезпечення позову необхідно застосувати і він буде відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає правильними висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для вжиття заходів забезпечення позову, оскільки умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що спірна частина квартири може бути відчужена іншим особам.

Оскільки подана позивачем заява не містить обґрунтованих посилань, а матеріали заяви - відповідних доказів, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення заяви, а відтак - доводи апеляційної скарги є безпідставними.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої інстанції без змін.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312 п. 1, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Деснянського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді