Справа № 186/678/16-ц
Провадження номер № 2/0186/375/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої судді Янжули С. А.

при секретарі: Лиман Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Придніпровська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним,

ВСТАНОВИВ:

16 травня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Придніпровська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 25 грудня 1998 року він придбав у своєї дружини ОСОБА_3 1/4 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,3 кв.м. Договір купівлі-продажу уло зареєстровано на Придніпровській товарній біржі, за реєстраційним номером 12/27-НДП.

02 березня 2015 року його дружина померла. Після її смерті відкрилася спадщина на частку вказаної квартири, однак при зверненні до нотаріальної контори, він отримав відмову у вчиненні нотаріальних дій, оскільки договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований на біржі, а не посвідчений нотаріально, як того вимагає закон.

Про порушене право він дізнався 24 березня 2016 року, коли отримав відмову нотаріуса, тому вважає, що строк позовної давності порушений ним з поважних причин і просить суд його поновити.

Просить суд визнати дійсним договір купівлі-продажу 1/4 частини вказаної квартири.

В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просить їх задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи в її відсутність, просить винести рішення згідно з чинним законодавством.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився.

Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

На підставі ст.ст.256, 257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ч.5 ст.267 цього ж Кодексу якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Так як позивачам було невідомо, що договір обміну нерухомого майна зареєстрований на біржі є недійсним, а про порушення свого права дізналися лише у квітні 2016 року, коли хотіли продати належну їм квартиру, суд вважає за можливе визнати причини пропущення позовної давності поважними і порушене право підлеглим захисту.

Згідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, обставини визнані сторонами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у випадку визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позовних вимог.

Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб. інтересів держави.

У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених ОСОБА_4 України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність.

Статтею 15 ЦК України передбачено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Згідно ст.ст. 15, 16 ЦК України, ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку.

Способами захисту цивільних прав та інтересів, можуть зокрема бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Так, судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини.

Серед основних прав і свобод людини і громадянина ОСОБА_4 України проголошує право на житло. Тобто право на житло - це одне із найважливіших соціально-економічних прав громадян України, оскільки воно стосується основ життя людини.

Відповідно до ст. 25 Загальної декларації прав людини «Кожна людина має право на такий життєвий рівень, включаючи їжу, одяг, житло, медичний догляд і необхідне соціальне обслуговування, що є необхідним для підтримки здоров'я й добробуту її самої та її родини».

Невід'ємне право кожної людини на житло закріплено і в інших міжнародно-правових документах про права людини, у тому числі в Міжнародному пакті про економічні, соціальні й культурні права від 16 грудня 1966 року (ст.10). При цьому, як вбачається із п.1 ст. 12 Міжнародного пакту про цивільні і політичні права від 16 грудня 1966 року, право на житло має реалізовуватися за умови вільного вибору людиною місця проживання.

Повага до права людини на житло закріплена також у ст. 8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод.

Згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Так у Рішенні Європейського Суду від 29 листопада 1991 року у справі «ОСОБА_5 Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.

У разі порушення цих прав передбачено право на судовий захист. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України.

Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЖК і ЦК), позивач, в силу ст. 10 ЦПК України, зобов'язаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог.

Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Матеріалами справи підтверджується, що ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 продали, а ОСОБА_3 придбала квартиру АДРЕСА_1, що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 11 вересня 1996 року, посвідченого Першотравенською державною нотаріальною конторою за №2890.

Копією свідоцтва про шлюб ІІІ-КИ №278564 від 08 червня 1984 року підтверджується, що ОСОБА_1 та ОСОБА_9 08 червня 1984 року уклали шлюб, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1.

25 грудня 1998 року ОСОБА_3 продала ОСОБА_1, який діяв як законний представник неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/4 частину двокімнатної квартири АДРЕСА_1, загальною площею 54,3 кв.м, житловою площею 28,5 кв.м, яка належить їй на підставі договору купівлі-продажу від 11 вересня 1996 року. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна посвідчено Павлоградською філією Придніпровської Товарної біржі за реєстраційним номером 12/27-НДП.

Копією довідки КП "Павлоградське міжміське бюро технічної інвентаризації" від 05 травня 2016 року та копією технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2, підтверджується, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 (55/100 частин квартири) станом на 02 жовтня 1996 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 11 вересня 1996 року Першотравенською держнотаріальною конторою р.2890 та ОСОБА_10 і ОСОБА_11 (45/100 частин квартири), станом на 28 січня 1999 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованого 25 грудня 1998 року Павлоградською Філією Придніпровської Товарної біржі р.12/27-НДП.

Згідно копії свідоцтва про смерть І -КИ №614372 від 03 березня 2015 року, ОСОБА_3 померла 02 березня 2015 року в м.Першотравенську, Дніпропетровської області.

Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №41190289 від 11 серпня 2015 року підтверджується, що спадкову справу померлої ОСОБА_3 зареєстровано.

Приватним нотаріусом Першотравенського міського нотаріального округу було видано постанову від 24 березня 2016 року про відмову у вчиненні нотаріальних дій, в зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу спірної квартири не був нотаріально посвідчений, як того вимагають норми законодавства.

Згідно ст.ст.224,227 ЦК України (1963 року) договір купівлі-продажу житлових квартир повинен бути нотаріально засвідченим, якщо хоча б одна із сторін є громадянином.

На підставі ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу продавець зобовязується передати майно у власність покупцеві, а покупець-прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Статті 658 цього Кодексу право продажу майна належить власникові.

У відповідність ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації.

Згідно ст.649 ЦК України розбіжності, що виникли між сторонами при укладенні договору можуть бути вирішені судом у випадках, встановлених за домовленістю сторін або законом.

Частини 2 статті 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним.

Сторони виконали всі умови договору купівлі-продажу нерухомого майна і, так як їм було невідомо, що Товарна біржа не має права посвідчувати вказаний договір, про порушення їх права стало відомо в березні 2016 року при оформленні спадкових документів, суд вважає за необхідне продовжити позивачу строк звернення до суду, так як він його порушив з поважних причин та визнати вказаний договір дійсним.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Однак, враховуючи, що позивач в позовній заяві не просить покласти судові витрати на відповідача, то суд, за таких обставин, вважає за можливе не стягувати понесені позивачем судові витрати з відповідача по справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.30, 60, 62, , 212, п.6 ст.256 ЦПК України,- суд

ВИРІШИВ:

ОСОБА_1 продовжити строк звернення до суду з позовом до ОСОБА_2 комітету Першотравенської міської ради Дніпропетровської області, третя особа Придніпровська товарна біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Визнати договір купівлі-продажу нерухомого майна, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_1, який діяв як законний представник неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, за яким ОСОБА_3 продала ОСОБА_1, який діяв як законний представник неповнолітніх дітей: ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, 1/4 частину двокімнатної квартири №31 в житловому будинку №26 по вул.Горького, м.Першотравенська, Дніпропетровської області, загальною площею 54,3 кв.м., житловою площею 28,5 кв.м., яка належить продавцеві на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Першотравенською держнотконторою 11 вересня 1996 року за №2890, зареєстрований Павлоградською Філією Придніпровської Товарної біржі 25 грудня 1998 року за реєстровим номером 12/27-НДП- дійсним.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_12