Ухвала

іменем україни

03 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дьоміної О.О., Маляренка А.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Івано-Франківський військовий лісопромисловий комбінат» в особі Шепетівського військового лісгоспу про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у квітні 2005 року відповідач прийняв його на роботу за сумісництвом різноробочим, проте через свій стан здоров'я він у цей же місяць звільнився з роботи. Зазначив, що відповідач не розрахувався із ним при звільнення, тому, посилаючись на ст. ст. 21, 47, 116, 117 КЗпП України, просив стягнути з відповідача на свою користь 392 грн 89 коп. заборгованості із заробітної плати та 42 432 грн 12 коп. середнього заробітку за весь час затримки проведення з ним повного розрахунку за період із 01 травня 2005 року до 31 травня 2014 року. Також зазначив, що із пенсійного фонду за своєю обліковою карткою за період із 2000 року до 2009 року позивач випадково дізнався про розмір нарахованої йому заробітної плати.

Рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення судів першої й апеляційної інстанцій, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відмовляючи у задоволенні указаного позову, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із недоведеності та необґрунтованості вказаних позовних вимог, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження обставин про те, що він із відповідачем перебував у трудових відносинах, тому відсутні правові підстави для стягнення з останнього на його користь заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують, зводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії касаційного перегляду справи недопустимо.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Житомирського районного суду Житомирської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

О.О.Дьоміна

А.В.Маляренко