ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4218/16-ц
провадження № 2/753/3523/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" травня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Лужецької О.Р.

при секретарі - Кубів С.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «РАДА 2» до ОСОБА_2, третя особа: Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Позняківський» про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 р. товариство з обмеженою відповідальністю «Рада 2» (далі - ТОВ "Рада") звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги в розмірі 1004,25 грн. - основного боргу, інфляційної складової боргу - 396,38 грн., 3% річних в сумі 31,88 грн., пені - 1102,67 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, а ТОВ "Рада 2" є житлово-експлуатаційною організацією, яка обслуговує зазначений будинок. Відповідно до умов договору від 07.05.2007 року ОСОБА_2 зобов'язувалась вносити плату за житлово-комунальні послуги не пізніше 20 числа наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з грудня 2014 року по травень 2015 р. у відповідача утворився борг в сумі 1004,25 грн. Отже, ОСОБА_2 як боржник, що прострочив виконання грошового зобов'язання, на підставі договору та положень статті 625 ЦК України зобов'язана сплатити суму боргу з урахуванням інфляційної складової, що становить 396,38 грн., трьох відсотків річних, що становить 31,88 грн., пені - 1102,67 грн.

В судовому засіданні представник позивача, зменшивши позовні вимоги на суму основної заборгованості за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року, просила стягнути з відповідача заборгованість за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року в сумі інфляційної складової, трьох відсотків річних та пені та за період з березня 2015 по травень 2015 року суму основного боргу - 602,55 грн., суму інфляційних нарахувань, 3% річних та пеню.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити посилаючись на те, що була сумлінним платником житлово-комунальних послуг і заборгованості не має, послуги оплачувала вчасно та в повному обсязі. Щодо стягнення заборгованості за період з березня 2015 року по травень 2015 року зазначила, що 28.11.2014 року в будинку АДРЕСА_1 було створено ОСББ «Позняківський», членом якого є відповідач. 11.02.2015 року відповідач подала позивачу заяву про розірвання договору про управління будинком, надання послуг, а 01.03.2015 року уклала договір з ОСББ «Позняківський» та, починаючи з 01.03.2015 року сплачує за спожиті житлово-комунальні послуги на користь ОСББ «Позняківський».

Представник третьої особи проти задоволення позову заперечував та просив суд відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1, що підтверджується договором купівлі-продажу від 17.04.2007 року.

07.05.2007 року між ТОВ «Рада2» та ОСОБА_2, укладено договір про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території предметом якого є забезпечення підприємством обслуговування та ремонту житлового будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1.

Відповідно до умов договору підприємство зобов'язалося забезпечити виконання комплексу робіт по утриманню будинку, прибудинкової території, створення необхідних умов мешкання в будинку, надання співвласнику комунальних та інших послуг згідно діючих розцінок і тарифів, ведення особистого рахунку співвласника тощо, а співвласники зобов'язалися щомісячно, не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим здійснювати платежі.

Так, відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-IV) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а стаття 20 цього Законузобов'язує споживача своєчасно оплачувати надані йому житлово-комунальні послуги та витрати на утримання будинку і прибудинкової території пропорційно до загальної площі займаної квартири.

За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами.

В судовому засіданні представник позивача, зменшивши позовні вимоги на суму основної заборгованості за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року, просила стягнути з відповідача заборгованість за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року в сумі інфляційної складової, трьох відсотків річних та пені та за період з березня 2015 по травень 2015 року суму основного боргу - 602,55 грн., суму інфляційних нарахувань, 3% річних та пеню.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Частина 1 ст. 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як на підставу своїх вимог ТОВ «Рада 2» посилається на те, за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року відповідачу були надані експлуатаційні послуги (послуги з утримання будинку та прибудинкової території), вартість яких вона вчасно не оплатила, що спричинило виникнення відповідальності, встановленої ч.2 ст.625 ЦК України.

Заперечуючи проти позову в цій частині, відповідач пояснила, що є сумлінним платником житлово-комунальних послуг і заборгованості не має, оплату проводила вчасно, одразу після того як отримувала від ТОВ «Рада-2» рахунок, на підтвердження чого надала копії квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги.

При вирішенні цього позову суд враховує, що укладений між сторонами договір є різновидом договору про надання послуг, і керується положеннями частини 1 статті 903 ЦК України, яка передбачає обов'язок замовника оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Частиною 1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Отже за змістом цієї норми та положень статей 10, 60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, виконавець, заявляючи вимогу на підставі ч.2 ст.625 ЦК України та стягнення пені повинен довести наявність простроченого грошового зобов'язання.

Не дивлячись на те, що суд неодноразово відкладав розгляд справи, надаючи можливість надати відповідні докази, які б підтверджували прострочення грошового зобов'язання, таких доказів надано не було, у зв'язку з чим суд відмовляє у задоволенні позову в частині стягнення сумі інфляційної складової, трьох відсотків річних та пені.

Щодо стягнення заборгованості за період з березня 2015 по травень 2015 року слід зазначити наступне.

Згідно із ст. 22 Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку» - для забезпечення утримання та експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у такому будинку, включаючи поточний ремонт, утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, водопостачання та водовідведення, теплопостачання і опалення, вивезення побутових відходів, Об'єднання за рішенням загальних зборів має право - задовольняти зазначені потреби самостійно шляхом самозабезпечення; визначати управителя, виконавців окремих житлово-комунальних послуг, з якими усі співвласники укладають відповідні договори; виступати колективним споживачем (замовником) усіх або частини житлово-комунальних послуг, тощо.

З матеріалів справи вбачається, що 28.11.2014 року в будинку АДРЕСА_1 було створено ОСББ «Позняківський».

Рішенням позачергових загальних зборів ОСББ «Позняківський» від 06.02.2015 року, свідоцтво про державну реєстрацію якого здійснено 11.12.2014 року, а Статут затверджено 10.12.2014 року, було постановлено прийняти будинок АДРЕСА_1 та визначено останнього балансоутримувачем та Управителем вказаного будинку, починаючи з 28.02.2015 року.

Згідно з прийнятим рішенням,ОСББ «Позняківський» повідомило ТОВ «Рада 2», яке обслуговувало спірний будинок про розірвання з ТОВ «Рада 2» попередніх відносин щодо обслуговування будинку - з 01.03.2015 року. Крім того, 11.02.2015 року відповідач подала позивачу відповідну заяву про розірвання договору про управління будинком, надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території,

Уклавши з постачальниками та виробниками відповідних житлово-комунальних послуг самостійні договори щодо надання послуг, з 01.03.2015 року ОСББ «Позняківський» самостійно почало забезпечувати обслуговування вищевказаного будинку.

01.03.2015 року між ОСББ «Позняківський» та ОСОБА_2 укладено договір № 15/03/030-107 відносин власників житлових приміщень з Управителем.

Відповідач є членом ОСББ «Позняківський» та з 01.03.2015 року сплачує на користь ОСББ «Позняківський» відповідні рахунки щодо надання останнім житлово-комунальних послуг, зокрема і у період березень-травень 2015 року, надавши при цьому копії квитанцій.

Таким чином, відповідачем були надані суду докази на підтвердження того, що отримані житлово-комунальні послуги за період з березня 2015 по травень 2015 року включно були належно оплачені. А тому зобов'язання відповідача щодо оплати за житлово-комунальні послуги виконані нею належним чином.

Враховуючи встановлені обставини, суд відмовляє у позові за недоведеністю вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11, 27, 57, 60, 88, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ О.Р.ЛУЖЕЦЬКА