Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Касьяна О.П.,

суддів: Гончара В.П., Дербенцевої Т.П.,

ОстапчукаД.О., Парінової І.К.,

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення аліментів за договором

за касаційною скаргою ОСОБА_3 в особі представника на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року, -

в с т а н о в и л а :

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду із указаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 13 липня 2011 року між нею та відповідачем укладено договір про участь у вихованні та утриманні спільної дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначала, що в серпні 2011 року відповідачем сплачено аліменти у розмірі 30 000 грн, та за інші періоди до квітня 2013 року ним сплачувалися аліменти у розмірі 40 000 грн щомісячно. Починаючи з червня 2014 року відповідач почав сплачувати аліменти у меншому розмірі, а саме у червні 2014 року - 23 000 грн, а з липня по жовтень 2014 року - по 17 397 грн щомісячно. Зменшення розміру аліментів відбулося у зв'язку із зменшенням його розміру заробітної плати на підставі наказу № 173-ок від 07 червня 2013 року.

Посилаючись на те, що зменшення заробітної плати відповідачу, який працює генеральним директором акціонерного товариства, на підставі власного наказу є протиправним, розмір аліментів повинен визначатися із заробітної плати, що була встановлена відповідачу до 01 липня 2013 року, ОСОБА_3 просила стягнути із ОСОБА_4 заборгованість зі сплати аліментів за листопад, грудень 2014 року, січень 2015 року у розмірі 121 501, 08 грн.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 в особі представника, посилаючись на порушення судами норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

За вимогами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 1 статті 189 СК України встановлено, що батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується.

У справі встановлено, що 13 липня 2011 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 укладено нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини, відповідно до п. 2 якого, ОСОБА_4 зобов'язується в добровільному порядку щомісячно до 15 числа поточного місяця сплачувати матері ОСОБА_3 грошові кошти (аліменти) у розмірі 27/100 від його заробітку. Сторони домовились, що у якості суми заробітку для розрахунку аліментів сторони приймають суму заробітної плати, яку батько отримує за основним місцем роботи, за відрахуванням сум податків та інших обов'язкових платежів.

Згідно довідки ПрАТ «ФК «Шахтар» (Донецьк) заробітна плата ОСОБА_4 з 01 серпня 2011 року по 30 червня 2013 року складала за вирахуванням податків 150 001, 32 грн в місяць, а з 01 липня 2013 року по теперішній час заробітна плата платника аліментів за вирахуванням податків становить 64 433, 42 грн в місяць.

Будь-яких даних про те, що відповідач за місцем основної роботи отримував та отримує заробітну у більшому розмірі, матеріали справи не містять.

Враховуючи те, що у відповідності до п. 2 договору про сплату аліментів на дитину аліменти розраховуються у частці від заробітку батька, який в період з 01 листопада 2014 року по 31 січня 2015 року складає 64 433, 42 грн в місяць, виконання ОСОБА_4 обов'язку зі сплати аліментів за листопад 2014 року - січень 2015 року у розмірі 17 397 грн щомісячно свідчить про дотримання ним умов договору.

Виникнення боргу за аліментами в оспорюваний період із листопада 2014 року по січень 2015 року позивач не пов'язувала із тими обставинами, що сплачені в цей період кошти зараховуються у погашення боргу за аліментами за минулий час. Позов з цих підстав не заявлявся та не розглядався судами. Порушення прав позивач обґрунтовувала лише незаконністю зменшення розміру заробітної плати платника аліментів. Щодо таких обґрунтувань позову, суд правильно вказав, що трудові відносини платника аліментів із ПрАТ «ФК «Шахтар» не стосуються спірних правовідносин, що виникли з договору про участь у вихованні та утриманні дитини.

Щодо доводів заявника про розгляд справи судом першої інстанції із порушенням строку, передбаченого ст. 157 ЦПК України, такі розглянуто апеляційним судом із належним вмотивуванням їх відхилення. Колегія суддів погоджується із висновками апеляційного суду про те, що відкладення справи зумовлено об'єктивними причинами через неналежність повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи та необхідність ознайомлення відповідача із збільшеними позовними вимогами.

Таким чином, наведені у касаційній скарзі обставини не можуть становити підставу скасування ухвалених у справі рішень.

Відповідно до ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 336, 337, ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, -

у х в а л и л а:

Касаційну скаргуОСОБА_3в особі представника відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.П. Касьян

Судді: В.П. Гончар

Т.П. Дербенцева

Д.О.Остапчук

І.К. Парінова