Справа № 128/2992/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді: Гриценко І.Г.,

за участі секретаря: Кіяниця А.О.,

представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача: ОСОБА_2 - ОСОБА_3,

відповідача: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, за участі третіх осіб без самостійних вимог: Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання в порядку спадкування за законом права власності на частку земельної ділянки,-

Встановив:

Позивач ОСОБА_5 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 11 вересня 2010 року помер її чоловік ОСОБА_8. Згідно з рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27 листопада 2013 року позивачу, а також дітям спадкодавиці ОСОБА_2, ОСОБА_4, і ОСОБА_7 був визначений додатковий строк на подачу заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_8 У встановлений строк для прийняття спадщини ОСОБА_4 та ОСОБА_2 подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_8, а позивач подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сина ОСОБА_4 ОСОБА_1 ОСОБА_7 подав заяву про відмову від спадщини на користь ОСОБА_4 Після цього ОСОБА_4 звернувся до приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу Вінницької області ОСОБА_6 із заявою щодо оформлення на його ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом на 3/4 частки майна ОСОБА_8, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на 3/4 частки майна ОСОБА_8, оскільки нотаріус вважає позивачку такою, що не прийняла спадщину, а не такою, що відмовилася від неї на користь ОСОБА_4 Не погодившись із такою позицією нотаріуса зазначена вище постанова була оскаржена до суду та рішенням суду було відмовлено у задоволені позову про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Ухвалами апеляційного та касаційного суду вказане рішення було залишене без змін. Відповідно до даних рішень позивачка не могла відмовлятись від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4 у встановлений судом додатковий строк для прийняття спадщини, тому та частка у спадковому майні ОСОБА_8, яку позивачка мала право успадкувати за законом після смерті ОСОБА_8, не може бути приєднано до частки, яку успадковує ОСОБА_4, а має бути розподілена між ОСОБА_4 та ОСОБА_2 порівну. За таких обставин відмова від прийняття спадщини на користь ОСОБА_4, яка була викладена позивачкою у заяві від 21.02.2014 року, є недійсною, оскільки позивачка вважає, що відмова була вчинена нею під впливом помилки. Волевиявлення позивача при оформленні заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, на користь ОСОБА_4 було направлене саме на те, щоб та частка, яку вона має право успадкувати після смерті ОСОБА_8, була приєднана до частки ОСОБА_4

ОСОБА_5 на час відкриття спадщини постійно проживала із померлим ОСОБА_8 Тому відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину.

До складу спадкового майна ОСОБА_8 ввійшла земельна ділянка, кадастровий номер :01:009:0093, однак, у позивача відсутні правовстановлюючі документи на дану земельну ділянку, оскільки державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 775455, виданий на підставі розпорядження Вінницької районної державної адміністрації № 1765 від 08.09.2008 р., втрачений.

З огляду на вищезазначені обставини позивачка звернулась до суду з даним позовом, яким просить визнати відмову її ОСОБА_5 від прийняття спадщини, відкритої після смерті ОСОБА_8, викладеній у заяві від 21 лютого 2014 року, недійсною. Визнати ОСОБА_5 такою, що прийняла спадщину після померлого 11 вересня 2010 року ОСОБА_8. Визнати за ОСОБА_5 в порядку спадкування за законом право власності на 1/4 частки земельної ділянки, кадастровий номер :01:009:01 яка знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, що належала померлому ОСОБА_8 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку .

Ухвалами Вінницького районного суду Вінницької області (а.с.57,123) до участі в справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору було залучено приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6, та сина спадкодавця ОСОБА_7.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримали, з підстав викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити, додаткового пояснили, що спадкодавець ОСОБА_8 хоч був прописаний в с. Мізяківські Хутори, по вул. Гоголя, 15, але позивач з ним постійно, спільно проживали до дня смерті ОСОБА_8 в будинку по вул. Котовського 79, с. Переорки,

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, позовні вимоги не визнали, пояснили, що мати ОСОБА_5 і батько ОСОБА_8 були в шлюбі, але постійно до дня смерті батька не проживали в будинку матері в с. Переорки, вул. Котовського,79, Вінницького району. Батько проживав сам, біля сестри в будинку с. Мізяківські Хутори вул. Гоголя, 15.

Батька хоронили з будинку в с. Мізяківські Хутори, де він був зареєстрований, а не з будинку матері с. Переорки.

Так як мати і брат не подали заяви в нотаріальну контору на підставі рішення Вінницького районного суду, яким їм був визначений додатковий строк для подачі заяви, тому вони спадщину не прийняли.

Відповідач ОСОБА_4 пояснив, що позов визнає. Дав пояснення аналогічні поясненням позивача та її представника. ОСОБА_1 пояснив, що батьки були в шлюбі, батько був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, де жила його сестра, але проживав постійно разом з матірю в с. Переорки по вул. Котовського,79. Мати і він приймали участь у похованні батька, якого похоронили з будинку с. Мізяківські Хутори.

Третя особа, без самостійних вимог ОСОБА_7 дав пояснення, якими підтверджуються пояснення позивача, її представника, та відповідача ОСОБА_4 Пояснив, що також після визначення йому рішенням суду додаткового часу для прийняття спадщини після смерті батька, він подав нотаріусу заяву про відмову від спадщини на користь брата ОСОБА_4 і в даний час також оспорює в суді свою відмову від прийняття спадщини, справа розглядається суддею Ганкіною І.А.

Свідки ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, допитані за клопотанням представника позивача, дали покази, якими підтверджуються пояснення позивача, її представника, про відомі їм обставини, що ОСОБА_8 до дня смерті проживав із дружиною ОСОБА_5 в с. Переорки вул. Котовського, 79, що вони щоденно не бачили де проживав ОСОБА_8

Свідки ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16, допитані за клопотанням представника відповідача ОСОБА_2, дали покази, якими підтверджуються пояснення відповідача ОСОБА_2, її представника про відомі їм обставини, що ОСОБА_8 до дня смерті не проживав із дружиною ОСОБА_5 в с. Переорки вул. Котовського, 79, а проживав в батьківському будинку в с. Мізяківські Хутори вул. Гоголя, де жила також сімя його сестри.

Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області у вирішенні спору покладається на думку суду, представила суду для огляду в судовому засіданні погосподарські книги і пояснила, що по погосподарських книгах і по домовій книзі ОСОБА_8 значиться зареєстрованим з 1997 року у будинку своїх батьків, по вул. Гоголя, с. Мізяківські Хутори, Вінницького району Вінницької області та що сільській раді достовірно не відомо чи проживав він постійно з позивачкою до дня його смерті.

Третя особа без самостійних вимог на предмет спору приватний нотаріус ОСОБА_6 надала суду заяву про проведення судового засідання без її участі, при розгляді справи поклалась на розсуд суду (а.с.39, 113, 209).

Заслухавши учасників розгляду справи, вивчивши матеріали справи суд встановив факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 11.09.2010 року помер ОСОБА_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.3). Спадковавець ОСОБА_8 являється чоловіком позивачки ОСОБА_5, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.4). Спадкоємець ОСОБА_8, відповідно до довідки, виданої 20.07.2015 року №953 Мізяківськ-Хутірською сільською радою Вінницького району Вінницької області (а.с.40) не був зареєстрований, але проживав з ОСОБА_5 за адресою с. Переорки, вул. Котовського,79, Вінницького району Вінницької області.

Після смерті ОСОБА_8Я відкрилася спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку, кадастровий номер :01:009:0093, яка знаходиться на території Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, загальна площа - 1,6208 га, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала померлому ОСОБА_8 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 775455 від 24.11.2008 року (а.с.15), оригінал даного Державного акту було втрачено.

Спадкоємцями першої черги за законом, після смерті ОСОБА_8 є дружина ОСОБА_5, та діти ОСОБА_7, ОСОБА_4 і ОСОБА_2,

Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 27.11.2013 року було визначено ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_7, ОСОБА_4 додатковий строк на подачу заяв про прийняття спадщини до нотаріальної контори після смерті ОСОБА_8, який помер 11.09.2010р., в с. Мізяківські Хутори, Вінницького району та області строком в 3 місяці (а.с.6-7).

21.02.2014 року позивачка ОСОБА_5 склала до компетенційного органу заяву про відмову від прийняття спадщини майна померлого ОСОБА_8 (а.с.9, 69), яка надійшла до нотаріуса 02.04.2014 року. ОСОБА_1 такі дії були вчиненні спадкоємцем ОСОБА_7, що підтверджується копією відповідної заяви (а.с.8). Дані заяви містяться в матеріалах спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_8Я.(а.с.64-96).

ОСОБА_4 претендував на отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частки майна ОСОБА_8, однак, 25.12.2014 року постановою приватного нотаріуса ОСОБА_6 йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на ? частки майна ОСОБА_8, який помер 11.09.2010 року (а.с.16).

Постанова нотаріуса була оскаржена до Вінницького міського суду Вінницької області і рішенням суду від 07.04.2015 року ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні позову про визнання протиправною та скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с.11-12). Ухвалою Апеляційного суду Вінницької області від 06.05.2015 року дане рішення залишено без змін (а.с.13-14).

З оглянутих в судовому засіданні погосподарських книг будинковолодінь вул. Котовського,79 с. Переорки, Вінницького району і вул. Гоголя, 15 с. Мізяківські Хутори, Вінницького району, та копії домової книги встановлено, що спадкодавець був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_2, а з 1997 року, до дня смерті значиться зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 178, 179, 190).

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК України, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1,3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її; за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Але суд встановив, що у визначений рішенням Вінницького районного суду від 11.09.2014 року трьохмісячний строк позивачка не подала до компетентних органів заяву про прийняття спадщини.

Згідно до ст. 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 5, 6 ст. 1273 Цивільного кодексу України, відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною. Відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття, тобто на протязі 6 місяців з дня смерті спадкодавця.

Згідно з п. 25 постанови пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року відмова від прийняття спадщини може бути визнана судом недійсною з підстав, передбачених статтями 225, 229-231, 233 ЦК України.

Позивачка в обґрунтування позовних вимог посилається на те, що подача заяви про відмову від спадщини була вчинена нею під впливом помилки, так як її волевиявлення при оформленні заяви про відмову від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті ОСОБА_8, на користь ОСОБА_4 була направлена саме на те, щоб частка, яку вона має право успадкувати після смерті ОСОБА_8, була приєднана до частки сина ОСОБА_4

Відповідно до оглянутих судом копій матеріалів спадкової справи, встановлено, що ОСОБА_5 в шестимісячний строк з дня смерті чоловіка ОСОБА_8 взагалі не зверталась з заявою про прийняття спадщини, а на виконання рішення Вінницького районного суду, яким їй був визначений додатковий строк для подачі заяви в нотаріальну контору про прийняття спадщини три місяці, заяву про прийняття спадщини нотаріусу чи іншому компетентному органу також не подала, а подала заяву про відмову від прийняття спадщини (а.с.69), яка була складена 21.02.2014 року, підпис ОСОБА_5 посвідчено секретарем сільської ради с. Мізяківські Хутори, та зареєстрована ця заява в нотаріуса 02.04.2014 року.

Згідно з п. 25 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008 року відмова від прийняття спадщини на користь інших спадкоємців допускається лише протягом строку для прийняття спадщини. У разі відкликання спадкоємцем своєї відмови від прийняття спадщини протягом строку, встановленого для її прийняття, він відновлює своє право на спадкування.

Як вбачається з заяви про відмову ОСОБА_5 від прийняття спадщини, їй було роз'яснено, що відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною, також роз'яснено вимоги ст. 1274 ЦК України.

Варте уваги і те, що позивач оспорює відмову від прийняття нею спадщини майна ОСОБА_8, подану нотаріусу після спливу шестимісячного строку з дня смерті спадкодавця, визначеного Цивільним кодексом України, яка сама по собі не породжує ніяких правових наслідків для позивача.

Тому, суд вважає недоведеними належними доказами доводи позивача, що вона під впливом помилки подала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сина ОСОБА_4

ОСОБА_1 позивач не навела суду беззаперечних переконливих доказів, щодо постійного проживання її із спадкодавцем ОСОБА_8, внаслідок чого відповідно до ст. 1268 ч.3 ЦК України вона, як дружина, прийняла спадщину майна ОСОБА_8

З аналізу всіх досліджених доказів по справі, суд вважає, що останнім місцем проживання спадкодавця ОСОБА_8 є Вінницький район, Вінницька область с. Мізяківські Хутори, вул. Гоголя, 15, де він був зареєстрованим з 1997 року до дня смерті, що підтверджується частково поясненнями позивача і відповідача - ОСОБА_5, ОСОБА_4, поясненнями відповідача ОСОБА_2, копіями домової книги та погосподарських книг, поясненнями свідків допитаних за клопотанням відповідача ОСОБА_2, покази яких суд вважає правдивими. Тобто суд вважає, що позивач, незважаючи на те, що вона перебувала в шлюбі із ОСОБА_8, не проживали обоє постійно, до дня смерті спадкодавця в будинку позивача в с. Переорки вул. Котовського,79 Вінницького району, Вінницької області, яке знаходиться на території сільської ради с. Мізяківські Хутори (а.с.178, 190).

Доводи позивача ОСОБА_5, її представника ОСОБА_1, відповідача ОСОБА_4 та свідків допитаних за клопотанням представника позивача, про те, що позивач і спадкодавець ОСОБА_8 постійно проживали до дня смерті останнього в будинку ОСОБА_5І в с. Переорки, вул. Котовського,79 Вінницького району, Вінницької області, суд вважає неправдивими, і неправдивість цих доводів підтверджується оглянутими в судовому засіданні погосподарськими книжками двох будинковолодінь: с. Мізяківські Хутори вул. Гоголя, 15 і с. Переорки вул. Котовського,79, копією домової книги, з яких встановлено, що ОСОБА_8 був зареєстрований до 1997 року в будинку позивача с.Переорки вул. Котовського,79, а з 16.09.1997 року по день смерті був зареєстрований в будинку с. Мізяківські Хутори вул. Гоголя 15; та рішенням Вінницького районного суду від 27.11.2013 року, яким підтверджується обставина непроживання постійно позивача із спадкодавцем ОСОБА_8 на день його смерті. Суд вважає, що при наявності обставин постійного проживання позивача із спадкодавцем на день смерті, у позивача ОСОБА_5 не було б необхідності звертатись до суду з позовом про визначення їй додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини (а.с. 178,179, 190).

Довідка сільської ради с. Мізяківські Хутори № 953 від 20.07.2015 року, на думку суду також не є беззаперечним доказом підтвердження обставини постійного проживання ОСОБА_5 і ОСОБА_8 до дня смерті останнього в с. Переорки вул. Котовського,79 Вінницького району Вінницької області (а.с.40), оскільки в ній вказано, що ОСОБА_8 у вказаному будинку не був зареєстрований, але проживав з ОСОБА_5 Крім того представник сільської ради с. Мізяківські Хутори пояснила, що сільській раді чітко не відомо постійне місце проживання спадкодавця ОСОБА_8

Варте уваги і те, що місцем проживання особи є місце її реєстрації.

Тому, вимоги позивачки про визнання її такою, що прийняла спадщину майна ОСОБА_8 задоволенню не підлягають.

Вимога ОСОБА_5 про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку (пай) площею 1.6208 га, яка знаходиться на території сільської ради с. Мізяківські Хутори, є похідною від позовної вимоги про визнання ОСОБА_5 такою, що прийняла спадщину після померлого 11.09.2010 року ОСОБА_8 та остання вимога на думку суду задоволенню не підлягає.

Тому суд вважає, що вимога позивача про визнання права власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частку земельної ділянки (пай), що належала спадкодавцю задоволенню не підлягає, так як не доведена належними доказами.

Відповідно до ст.88 ЦПК України, судові витрати підлягають залишенню за позивачем.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.10, 60, 88, 209, 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 202, 205, 207, 1216, 1261, 1269, 1270, 1272ЦК України, суд, -

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, за участі третіх осіб без самостійних вимог: Мізяківсько-Хутірської сільської ради Вінницького району Вінницької області, приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_6, ОСОБА_7 про визнання відмови від прийняття спадщини недійсною, визнання особи такою, що прийняла спадщину та визнання в порядку спадкування за законом права власності на 1/4 частку земельної ділянки, залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час оголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: