РІШЕННЯ

Іменем України

25.05.2016 року Франківський районний суд м.Львова в складі :головуючого

судді Гулієвої М.І.

При секретарі Жовнір Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5,3 осіб Франківської райадміністрації, Львівської міської ради,ЛКП»Навколо базару» про визнання права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію ,зобов»язання не чинити перешкоди у здійсненні права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію, зобов»язання відновити становище,яке існувало до порушення її права ,шляхом демонтажу встановлених при в»їзді до прибудинкової території воріт,-

В с т а н о в и в

позивачка звернулася до суду з позовом про визнання права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію ,зобов»язання не чинити перешкоди у здійсненні права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію, зобов»язання відновити становище, яке існувало до порушення її права ,шляхом демонтажу встановлених при в»їзді до прибудинкової території воріт, посилаючись на те, що проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1,яка належить її матері ОСОБА_6 на праві власності,членом сім"ї якої вона є та на неї поширюються всі права власника квартири щодо користування квартирою та прибудинковою територією. Їй на праві власності належить автомобіль марки "Фольксваген Поло" н/з НОМЕР_1, однак,відповідачі чинять їй перешкоди на вільний доступ (проїзд) до житлового будинку, де вона мешкає та на вільне користування власним майном. Так, відповідачі- власники квартир №1,2,3,4 будинку №8 по вул. І.Багрняного самовільно без будь яких дозвільних документів при в"їзді на прибудинкову територію будинку №8 з вул. І.Багряного встановили ворота, які зачиняють на висячий замок та таким чином використвоують прибудинкову територію будинку №8 для стоянки власних транспортних засобів ,не даючи при цьому можливості проїзду до будинку. Такими діями відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 порушуть право на вільне пересування, вільний доступ до житлового будинку, у якому вона мешкає та можливість користування прибудинковою територією.Встановлені відповідачами ворота крім перешкод у здійсненні вільного пересування,ставлять під загрозу її право та право її дитини на отримання медичної,протиаварійної та протипожежної охорони,так як ворота постійно закриті, а ключ від них мають лише відповідачі.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, пояснення дали аналогічні викладеним у позовній заяві , доповнивиши їх тим, що позивачка поселилась у вказану квартиру у жовтні 2010 року,на той час ворота були, однак фіртка не закривалась,.На даний час ключ від фіртки вона має від воріт- ні, висячий замок поставили сусіди два роки тому без її згоди, зверталась до ОСОБА_2 за ключами від воріт ,але їй відмовили,просять позов задоволити визнати право безперешкодного проїзду на прибудинкову територію, зобов»язати не чинити перешкоди у здійсненні права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію, зобов»язати відновити становище, яке існувало до порушення її права ,шляхом демонтажу встановлених при в»їзді до прибудинкової території воріт.

У судове засідання,призначене на 25.05.16р.позивачка не з"явилась,про причини неявки суд не повідомила,хоч належно увідомлена про час та місце судового розгляду.Суд вважає за можливе справу розглядати у її відсутності,так як вона надала пояснення по суті позову та забезпечила в судове засідання явку свого представника.

Представник Відповідачки ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав пояснив, що рішенням Франківського районного суду від 23.05.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Позивачка ситематично ухиляється від виконання обов"язків по утриманню прибудинкової території. Брама встановлена давно працівниками ЖЕК,замок на ворота встановлено за спільним рішенням мешканців будинку.Позивачка відмовилась здійснювати витрати на купівлю замка.Їй не чиняться перешкоди у користуванні прибдинковою територією.Доступ до будинку та прибудинкової території у неї є.Просить в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_5 в судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що ворота ставив ЖЕК, поставили висячий замок за спільним рішенням мешканців,щоб на подвір"я будинку не заходили сторонні особи.Позивачка має ключ від фіртки,має доступ до будинку та прибудинкової території.

Відповідачка ОСОБА_4 в судовому засіданні позов не визнала, та пояснила, що позивачка не хоче брати участі в облагородженні прибудинкової території.Браму дійсно закрили,щоб діти не виходили на вулицю.Просить в позові відмовити.

Відповідачка ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлена про час та місце слухання справи. За таких обставин, суд вважає, що справу можна слухати у її відсутності, на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до ст.169 ЦПК України.

Представники третіх осіб Франківської райадміністрації, Львівської міської ради,ЛКП»Навколо базару» в судове засідання не з"явилися, про причини неявки суд не повідомили, хоча належним чином повідомлені про час та місце слухання справи. За таких обставин, суд вважає, що справу можна слухати у їх відсутності, на підставі доказів, наявних у справі, відповідно до ст.169 ЦПК України.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає з наступних підстав.

Згідно ч.2 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

За змістом ст. 15 ЦК України право на захист цивільного права належить тій особі, право якої порушується, не визнається або оспорюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільного права та інтересів є визнання права, припинення дії, яка порушували право. Суд може захистити цивільне право і інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Статтею 42 ЗК України встановлено, що земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території державної або комунальної власності, надаються в постійне користування підприємствам, установам і організаціям, які здійснюють управління цими будинками.

У разі приватизації громадянами багатоквартирного жилого будинку відповідна земельна ділянка може передаватися безоплатно у власність або надаватись у користування об'єднанню власників.

Порядок використання земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні жилі будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкової території, визначається співвласниками.

Статтями 125-126 ЗК України встановлено, що право власності або право користування на земельну ділянку виникає після отримання документа, який підтверджує це право, зокрема, державний акт.

Згідно ст.317 ч.1 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як вбачається із ст.150 ЖК України,громадяни,які мають у приватній власності квартиру,користуються нею для особистого проживання та проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатись цією власністю на свій розсуд.

Згідно положень ст.156 ЖК України,члени сім"ї власника,які проживають з ним у квартирі,що йому належить,користуються жилим приміщенням нарівні з власником,якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування.Повнолітні члени сім"ї власника зобов"язані брати участь у витратах по утриманню квартири та прибудинкової території.

Відповідно до ст.13 Закону України « Про благоустрій населених пунктів» до обєктів благоустрою належать прибудинкові території, території загального користування, території будівель та споруд інженерного захисту території.

Згідно Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17.05.2005р. № 76, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 25.08.2005р. за № 927/11207, прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена актом на право власності чи користування земельною ділянкою і призначена для обслуговування багатоквартирного будинку.

Пунктом 3.7.65. Правил передбачено, що до всіх будівель і споруд має бути забезпечений вільний доступ.

Відповідно до ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», п. 3 Правил користування приміщеннями і прибудинковими територіями за власником житлового будинку органом місцевої державної влади закріплюється прибудинкова територія.

Як вбачається з рішення Львівської міської ради №318 від 18.03.11р.,ним визначено розміри прибудинкових територій для будинків,які обслуговують львівські комунальні підприємства житлового господарства, так розмір прибудинкової території для буд.8 по вул.І.Багряного у м.Львові встановлено 30 кв.м.

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1зареєстрована та проживає у ІНФОРМАЦІЯ_1,яка належить її матері ОСОБА_6 на праві власності.

Рішенням Франківського районного суду м.Львова від 23.05.2015 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ЛКП Навколо базару», ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, та стягнення матеріальної та моральної шкоди відмовлено. Вказаним рішенням також відмовлено у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом заборони паркування транспортного засобу на подвірї будинку. Дане рішення набуло законної сили і підлягає до виконання.

Статтею 60 ЦПК України передбачено,що кожна сторона зобов"язана довести ті обставини,а які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.Доказування не можегрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Позивачкою на підтвердження позовних вимог надано акт ЛКП "Навколо базару" від 10.04.2014 року ,згідно якого встановлено, що для забезпечення заїзду автотранспорту на прибудинкову територію будинку №8 на вул. Багряного встановлена брама, яка закрита мешканцями даного будинку на навісний замок. Ключі від навісного замка мешканцям кв.№5 по вул. Ів.Багряного 8 не дають.

Як вбачається з рішення Франківського районного суду м.Львова від 23.05.2015 року, зазначений акт від 10.04.14р.був предметом дослідження у справі №2/465/264/15 за позовомЯрмоли ОСОБА_7 до ОСОБА_2, треті особи: ЛКП Навколо базару», ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні прибудинковою територією, стягнення матеріальної та моральної шкоди ,зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні майном шляхом заборони паркування транспортного засобу на подвірї будинку.

Даним рішенням,яке набуло законної сили,встановлено,що ОСОБА_8не надано доказів чинення їй перешкод у користуванні прибудинковою територією,крім того,встановлено,що вона не є власником квартири будинку8 по вул.І.Багряного у м.Львові,а тому її право не було порушено.

Окрім цього,з наданого акту не вбачається чинення перешкод проїзду на прибудинкову територію ОСОБА_1на момент звернення до суду.За наведених обставин, даний акт не є належним доказом на підтвердження позовних вимог.

Інших доказів щодо чинення їй перешкод позивачкою суду не надано,як і не надано доказів встановлення воріт відповідачами,оскільки, повідомлення Франківської райадміністрації від 3.02.16р.про неприйняття за період з 2005р.по 2016р.розпорядчих документів щодо встановлення огорожі чи її окремих елементів на прибудинковій території буд.8 по вул.І.Багряного у м.Львові та лист ЛКП"Навколо базару" від 29.04.15р. про невстановлення ЛКП огорожі з брамою на межі прибудинкової території буд.8 по вул.І.Багряного у м.Львові не свідчить про встановлення такої відповідачами.

Відповідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За наведених обставин,у задоволенні позовних вимог слід відмовити .

Керуючись ст.ст.10,11,60,169, 208,209,212-215,218 ЦПК України, суд,-

В и р і ш и в

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5,3 осіб Франківської райадміністрації, Львівської міської ради,ЛКП»Навколо базару» про визнання права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію будинку 8 по вул.І.Багряного у м.Львові,зобов»язання не чинити перешкоди у здійсненні права безперешкодного проїзду на прибудинкову територію будинку 8 по вул.І.Багряного у м.Львові, зобов»язання відновити становище,яке існувало до порушення її права ,шляхом демонтажу встановлених при в»їзді до прибудинкової території воріт- відмовити.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 10днів з дня його проголошення.

Суддя М.І.Гулієва