Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №321/1533/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Ворожбянов А.М.
Провадження №22-ц/778/2612/16 Суддя-доповідач Онищенко Е.А.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької с області у складі:

Головуючого Онищенка Е.А..

Суддів Бєлки В.Ю

Воробйової І.А.

При секретарі Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, -

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_4, про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки.

В обґрунтування позову зазначав, що йому на підставі державного акту про право власності на земельну ділянку від 15.09.2008 року належить земельна ділянка площею 5,22 га, яка розташована на території Високівської сільської ради Михалівського району Запорізької області.

20 квітня 2012 року він уклав з відповідачем договір оренди вищевказаної земельної ділянки. Того ж дня вони відписали акт прийму-передачі земельної ділянки та акт визначення меж земельної ділянки в натурі.

З осені 2013 року між ним та відповідачем почали виникати суперечки з приводу невиконання останнім обов'язків, передбачених договором щодо порядку, розміру та строків внесення орендної плати та її індексації.

Восени 2015 року відповідач надав йому примірник договору оренди земельної ділянки від 20 .04.2012 року. При цьому ним було з'ясовано, що договір оренди містить його підпис лише на останній сторінці договору. Крім того, було з'ясовано, що договір оренди пройшов державну реєстрацію лише 20.08.2014 року.

Крім того, в договорі оренди не визначено порядку внесення орендної плати в грошовій формі.

Вважає, що договір оренди не відповідає вимогам закону, а тому підлягає визнанню недійсним.

Враховуючи вищевикладене просив визнати недійсним договір оренди земельної ділянки площею 5,22 га, розташованої на території Високівської сільської ради Михайлівського району Запорізької області, укладений 20 квітня 2012 року між ним та ФОП ОСОБА_4

Рішенням Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати, ухвалити нове про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог процесуального та матеріального права.

Встановлено, що в 20 квітня .2012 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено Договір оренди земельної ділянки.

Державну реєстрацію здійснено 20.08.2014 року.

До теперішнього часу, ОСОБА_3 на протязі 3-х років отримував орендну плату від ОСОБА_4 за користування його земельною ділянкою, претензій з приводу сплати орендної плати не заявлялися.

Позивач, письмових доказів, стосовно звернення до останнього з будь - якими претензіями з приводу укладання Договору оренди земельної ділянки, суду не надав.

Відповідно до ст. 792 ЦК України, за договором найму (оренди) земельної ділянки наймодавець зобов'язується передати наймачеві земельну ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату. Земельна ділянка може передаватись у найм разом з насадженнями, будівлями, спорудами, водоймами, які знаходяться на ній, або без них. Відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про оренду землі», істотними умовами договору оренди землі є орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за несплату. Згідно ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 21 Закону України «Про оренду землі», орендна плата за землю - це платіж який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати. Орендодавець зобов'язаний: передати в користування земельну ділянку у стані, що відповідає умовам договору оренди; при передачі земельної ділянки в оренду забезпечувати відповідно до закону реалізацію прав третіх осіб щодо орендованої земельної ділянки; не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою; відшкодувати орендарю капітальні витрати, пов'язані з поліпшенням стану об'єкта оренди, яке проводилося орендарем за згодою орендодавця; попередити орендаря про особливі властивості та недоліки земельної ділянки, які в процесі її використання можуть спричинити екологічно небезпечні наслідки для довкілля або призвести до погіршення стану самого об'єкта оренди.

З огляд наведеного судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що позивач у відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України як сторона, яка приймала участь у справі не довів суду ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог, а саме не довів недійсність спірного Договору оренди землі в момент його укладення..

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Посилання апеляційної скарги на те, що спірний договір не має визначення ціни оренди протиричіть самому договору ( а.с. 8).

Доводи скарги щодо запізньої реєстрації Договору не впливає на його недійсність.

Таким чином вказані та інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права , які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

З урахування наведеного колегія суддів вважає, що рішення суду постановлено з додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст. ст. 307, 308 , 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Михайлівського районного суду Запорізької області від 13 квітня 2016 року по цій справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: