ЦИВІЛЬНЕ СУДОЧИНСТВО Справа № 170/18/16-ц
Позовне провадження Провадження № 2/170/28/16
Шацький районний суд Волинської області
і м е н е м У к р а ї н и
02 березня 2016 року смт. Шацьк
Шацький районний суд Волинської області у складі:
головуючого судді Сушик Н.В.,
за участю секретаря Копитко І.О.,
прокурора Козачук Н.І.,
позивача ОСОБА_1 ,
представника позивача ОСОБА_2 ,
відповідача ОСОБА_3 ,
представника відповідача ОСОБА_4 ,
представника третьої особи Єрофєєвої Л.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Шацьк цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Шацька райдержадміністрація Волинської області,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернулась в суд з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги обгрунтовувала тим, що на її утриманні знаходиться малолітній син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . З батьком дитини ОСОБА_3 вона перебувала у шлюбі з 2006 року по 2012 рік. Рішенням Шацького районного суду Волинської області від 26.01.2012 року шлюб між сторонами розірвано. Вже майже чотири роки батько участі у вихованні сина не приймає і ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Він не спілкується з дитиною ні особисто, ні через засоби зв`язку, хоча має таку можливість, оскільки проживає також у Волинській області і позивач йому у побаченнях з сином не перешкоджає, йому відомий номер телефону позивача. Враховуючи зазначене, оскільки малолітній ОСОБА_5 проживає разом з нею, то, відповідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу вона просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 . Разом з тим, відповідач ухиляється не тільки від виховання дитини, але й від обов`язку по її утриманню. З часу розірвання шлюбу дитина знаходиться на повному її утриманні, ОСОБА_3 ніяким чином матеріально не допомагає. Вона працює та має сталий дохід, проте у зв`язку з станом здоров`я (інвалідність ІІІ групи) коштів на утримання сина не вистачає.
Враховуючи те, що відповідач ніде офіційно не працює, проте має нерегулярний мінливий дохід, просить стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі, в розмірі 700 (сімсот) гривень щомісячно до досягнення ним повноліття.
Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав заявлених в позовній заяві та пояснила, що ОСОБА_5 народився із захвоюванням внаслідок перенесеної церебро-спінальної травми. У зв`язку з чим потребувала реабілітації: масажі, плавання, фізкультуру. До двох років дитина перебувала в лікаря невропатолога на обліку в м. Луцьк, тому вона в цей період приїжджала разом з дитиною в м.Луцьк на лікування. В той час відподповідач хоча й не часто але бачився з дитиною. В два роки дитину знято з обліку. Протягом останніх трьох років відповідач не приїжджав до дитини, не цікавився її життям, розвитком та станом здоров`я. В зв`язку з чим просить позов задовольнити, позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі.
Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, зокрема лише в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього ОСОБА_5 , та пояснив, що після розірвання шлюбу з позивачем між ним та відповідачем, а також членами її сім`ї склалися не зовсім доброзичливі відносини, в зв`язку з чим він не бажає їздити до смт. Шацьк де проживає позивач, так як вона проживає з своїми батьками. До трьох років, коли позивач привозила дитину в м. Луцьк на лікування та масажі, він бачився з дитиною, водив дитину в піцерію, на дитячі майданчики, частково оплачував лікування дитини. Після того як дитина була знята з обліку в лікарні, позивач вже рідше приїжджала з дитиною на лікування в м. Луцьк, оскільки їздила в інші міста: Нововолинськ, Київ. Кілька разів він телефонував до позивача, та цікавився про дитину, оскільки телефон у дитини з`явився лише на його день народження, тому в цей день він особисто телефонував до сина та привітав його. Він не міг їздити в смт. Шацьк, а тому телефонував до позивача та пропонував їй, щоб вони разом з сином приїхали до нього в с. Лище та пожили тут, щоб він мав змогу спілкуватись з дитиною. Позивач звинувачує його, що він протягом трьох років не відвідує дитину, проте, за рік до перебування в зоні АТО його сімейні обставини складалися так, що він лише передавав подарунки в Шацьк дитині: іграшки, ноутбук, взуття, гроші в розмірі 1 000 грн. Після перебування в зоні АТО він відчував неспокій, душевні страждання, у зв`язку з чим проходив психологічну реабілітацію. Після цього він лише телефонував до свого товариша ОСОБА_6 , який проживає в смт. Шацьк та цікавився чи відвідує Матвій садочок. Він визнав та усвідомив, що не в повній мірі приділяв необхідну увагу дитині про що дуже шкодує. Просив суд не позбавляти його прав відносно малолітнього ОСОБА_5 , оскільки бажає та буде налагоджувати спілкування із сином. Крім цього, зазначив, що під час винесення висновку про позбавлення його батьківських прав орган опіки і піклування Шацької РДА не викликав, не повідомляв та не запрошував його в смт. Шацьк для дачі пояснень з даного приводу.
Прокурор Козачук Н.І. заслухавши сторін зробила висновок, що між сторонами є непрості відносини, проте зі слів відповідача не вбачається, що він втратив інтерес до дитини, оскільки встановлені факти, що він цікавився дитиною, дарував сину подарунки, оплачував лікування, тому прокурор в судовому засіданні висловила думку про недоцільність позбавлення відповідача ОСОБА_3 батьківських прав, проте вважає за доцільне стягувати з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітньої дитини.
Представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача орган опіки і піклування Шацької райдержадміністрації Волинської області Єрофєєва Л.С. в судовому засіданні позов підтримала, просила позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_5 та стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання малолітнього ОСОБА_5 в твердій грошовій сумі.
Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, представлені докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.
Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я, дитини, її фізичний, духовний і моральний розвиток.
Згідно ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у тому разі, коли вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.
Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти.
Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.
З довідки-характеристики, виданої Шацькою селищною радою Шацького району Волинської області 01.10.2015 року № 2088 вбачається, що ОСОБА_1 проживає в АДРЕСА_1 . До складу сім`ї належать: чоловік ОСОБА_7 , син ОСОБА_5 , батько ОСОБА_8 , мати ОСОБА_9 , баба ОСОБА_10 (а.с. 11).
ОСОБА_1 є матір`ю, а ОСОБА_3 батьком малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 7), а також свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 (а.с. 12).
Відповідач ОСОБА_3 проживає окремо від дитини в с. Лище Луцького району Волинської області ( а.с. 51).
З Виписки № 2955 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, а також з консультативних висновків спеціаліста вбачається, що ОСОБА_5 хворіє з народження, внаслідок перенесеної церебро-спінальної травми (а.с 56-59).
Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.
В судовому засіданні ОСОБА_1 за її клопотанням, будучи допитаною як свідок, суду повідомила, що відповідач ухиляється від обов`язку по вихованню сина, ОСОБА_5 , останні три роки він не бачив дитини, не приїжджав до нього, не цікавиться який стан здоров`я дитини, знаючи що син народився з важкими вадами здоров`я. Відповідач періодично телефонує до неї, однак в розмові не цікавиться про дитину. До дитини ОСОБА_3 не телефонує, хоча знає номер його телефону. Вона часто перебувала на лікуванні з сином в м. Луцьк, та телефонувала відповідачу, щоби він приїхав до дитини, побачив сина, поспілкувався з ним, однак він нехтував цим. На даний час вона проживає у шлюбі з іншим чоловіком, якого ОСОБА_11 називає татом. Вона має інвалідність ІІІ групи, на даний час не працює, тому коштів на утримання дитини їй не вистачає.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_8 суду показав, що відповідач жодного разу за п`ять років не приїжджав до дитини та не бачився з сином.
Однак суд оцінює критично показання цього свідка, оскільки вони спростовуються показаннями самого позивача та поясненнями відповідача
Допитана в якості свідка ОСОБА_12 показала, що не бачила відповідача з того часу коли він поїхав з ОСОБА_13 .
Допитана в якості свідка хресна ОСОБА_11 , ОСОБА_14 суду показала, що неодноразово їздила з позивачем та Матвієм в Луцьк на реабілітацію дитини, проте жодного разу не бачила, щоб відповідач бачився з дитиною.
Згідно довідки наданої дошкільним навчальним закладом №1 смт. Шацьк від 07.10.2015 року, ОСОБА_5 із 2013 року по даний час відвідує ДНЗ №1 смт. Шацьк. За цей період батько дитини ОСОБА_3 не цікавився навчанням і вихованням сина в даному закладі, не відвідував батьківські збори, свята, не приймав участі у громадсько-господарській діяльності дошкільного закладу (а.с. 14).
Актом обстеження умов проживання від 03.12.2015 року встановлено, що ОСОБА_1 перебуває в шлюбі з ОСОБА_7 з 2014 року та проживають разом з малолітнім ОСОБА_5 . Дитина має власну кімнату, забезпечена всім необхідним відповідно до віку та сезону, в неї склались теплі, родинні стосунки з ОСОБА_7 , хлопчик називає його батьком, дитина відвідує дитячий садок №1 смт. Шацьк, після бесідами з членами сім`ї встановлено, що біологічний батько ОСОБА_11 , ОСОБА_3 протягом 3 років не відвідує дитину, не цікавиться її здоров`ям, тому за результатами бесіди було рекомендовано винести на розгляд комісії з питань захисту прав дитини питання про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього сина ОСОБА_5 (а.с.13).
Згідно висновку Шацької районної державної адміністрації Волинської області № 10/27/2-16 від 05.01.2016 року, встановлена доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_5 (а.с. 5).
Однак, представник органу опіки та піклування Шацької РДА Єрофєєва Л.С. пояснила, що особисто з відповідачем ОСОБА_5 представник органу не спілкувався і для дачі пояснень з приводу неналежного виконання ним своїх батьківських обов`язків останнього не запрошував. Тому суд критично відноситься до висновку органу опіки та піклування, оскільки даний висновок був наданий лише на підставі пояснення позивача.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_6 , який є товаришем відповідача суду показав, що теж має дитину, яка відвідує разом з Матвієм садочок, і він часто бачить сина відповідача. Відповідач періодично телефонує до нього та запитує чи бачить він ОСОБА_11 , тобто цікавиться ним.
Допитаний в якості свідка ОСОБА_15 суду показав, що займається перевезенням товарів, і на прохання відповідача разів п`ять- шість привозив передачі до будинку позивача.
З військового квитка серії НОМЕР_3 вбачається, що ОСОБА_3 проходив військову службу в Збройних Силах України з 09.04.2014 року по 13.05.2015 року, безпосередньо брав участь у антитерористичній операції в період з 15.06.2014 року по 31.08.2014 року. (а.с. 53-54).
Із заключення ЛКК-стаціонару Волинської психіатричної лікарні № 1 м. Луцька від 14.04.2015 року вбачається, що за результатами обстеження, лікування, психологічної реабілітації ОСОБА_3 встановлений діагноз: посттравматичний стресовий розлад, тривожний варіант. Ф.43.1. Потребує продовження амбулаторного лікування та огляду на ВЛК військової частини НОМЕР_4 (а.с.65).
З довідки-характеристики виданої Лищенською сільською радою Луцького району Волинської області 18.02.2016 року вбачається, що ОСОБА_3 користується авторитетом серед жителів села, в побуті скромний і вічливий, до адміністративної відповідальності не притягувався, скарг на нього не надходило (а.с.51).
На думку суду вказані у висновку Шацької РДА від 05.01.2016 року обставини, при яких відповідач не виконував батьківських обов`язків, не дають підстав для остаточного висновку про те, що відповідача за такі дії слід позбавити батьківських прав. З трьох останніх років, за які, як вказано позивачем, відповідач не брав участь у вихованні дитини, відповідач служив у лавах ЗС України, брав участь у антитерористичній операції, після якої його психічний стан погіршився, він став замкнутий у собі, потребеє реабілітації, і можливо через це не міг спілкуватись з сином. Однак, під час розгляду справи, відповідач своєю поведінкою довів, що може змінити спосіб свого життя та почати дбайливіше ставитись до виховання свого малолітнього сина. ОСОБА_16 брати участь у вихованні сина та надавати кошти на його утримання.
Разом з тим суд вважає, що ці обставини являються винятковими, в зв`язку з чим надалі відповідачу необхідно активніше виконувати всі передбачені законом батьківські обов`язки по вихованню малолітнього сина, про що його слід попередити.
Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Пунктом 18 вищезазначеної Постанови Пленуму Верховного суду зазначено, що зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.
Враховуючи наведені норми і роз`яснення, суд повно і об`єктивно дослідивши всі обставини справи і проаналізувавши їх в сукупності, виходячи виключно з інтересів малолітньої дитини, беручи до уваги, що батько прихильний до нього, про що свідчить його поведінка, в тому числі під час судових засідань, шкодує що у минулому неналежно виконував свої батьківські обов`язки та не приділяв належної уваги сину, він не втратив інтерес до дитини, суд вважає, що у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 відносно малолітнього ОСОБА_5 слід відмовити. Разом з тим, суд вважає за доцільне попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.
Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини.
Згідно ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.
Відповідач в судовому засіданні позов в цій частині визнав, пояснивши, що на даний час влаштовується на роботу та проходить стажування, а тому здатен слачувати аліменти в розмірі 700 гривень на утримання малолітнього ОСОБА_5 . Таким чином, вбачається підстава для стягнення аліментів з відповідача у твердій грошовій сумі.
Оскільки відповідач ОСОБА_3 не надав суду докази існування обставин, які істотно обмежують його працездатність, докази існування в нього зобов`язань по утриманню інших осіб та існування інших обставин, що мають істотне значення, тому суд дійшов висновку про його спроможність сплачувати аліменти на утримання малолітньої дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати по справі.
На підставі ст.ст. 150, 155, 164, 180, 181, 182, 184, 191 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 209, 212, 213, 215, 218 ЦПК України суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на неповнолітню дитину, третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Шацька райдержадміністрація Волинської області, задовольнити частково.
Попередити ОСОБА_3 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає по АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі 700 грн. (сімсот гривень) щомісячно, починаючи з 14 січня 2016 року до досягнення ОСОБА_5 повноліття.
В решті позову відмовити.
Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць підлягає до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 551,20 грн (п`ятсот п`ятдесят одну гривню 20 копійок) судового збору.
На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Волинської області через Шацький районний суд Волинської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Повний текст рішення виготовлено 04.03.2016 року
Суддя Н.В.Сушик