Провадження № 2/161/4100/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 листопада 2016 року

Луцький міськрайонний суд Волинської області

у складі: головуючого судді Івасюти Л.В.

при секретарі Заболотько Д.М.

з участю позивача ОСОБА_1

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

їх представника ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користування житлом шляхом виселення ,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 свій позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку №19а по вул. Мисливській у м. Луцьку на підставі договору дарування. В будинку № 19а він зареєстрований постійно, проте проживати, володіти та розпоряджатися на свій розсуд житлом не може, оскільки у ньому проживають відповідачі із своїми дітьми:сином ОСОБА_5 та донькою ОСОБА_6 і звільнити житловий будинок в добровільному порядку не погоджуються. У 2003році, відповідачі після одруження, з його дозволу вселилися у спірне житло, доки побудують своє. Відповідач ОСОБА_2 є сином його дружини, тому він дав згоду на їх тимчасове проживання. У звязку з оформленням дитини в дитячий садок їм необхідна була постійна реєстрація у м. Луцьку. Відповідачі обіцяли, що випишуться відразу після оформлення дитини в садок, він повірив і дав згоду на їх постійну реєстрацію у спірному житловому будинку. Договору найму житла з відповідачами він не укладав. Фактично, можливість проживання відповідачів у будинку №19а по вул. Мисливській у м. Луцьку мала тимчасовий характер. Згодом виявилося, що відповідачі не мали наміру зніматися з реєстрації. Вони продали земельну ділянку, яка їм була виділена для будівництва житлового будинку, не розпочавши його будівництва. На даний час, він не має доступу до власного жилого будинку. Відповідачі чинять йому перешкоди в користуванні будинком, на його пропозиції звільнити житло наносять йому образи, побої та погрожують фізичною розправою. У звязку з тим, що відповідачі на його усні пропозиції звільнити житло не погоджуються, їх офіційно через нотаріальну контору, попереджено звільнити житло до 10серпня 2016року. Зважаючи на відмову відповідачів виселитися у добровільному порядку з будинку №19а по вулиці Мисливській, що у місті Луцьку та на те, що вони своїми діями чинять перешкоди у користуванні його власним житлом, він змушений звернутись до суду .

На даний час, у нього виникла потреба у житловій площі, оскільки до нього на постійне місце проживання має приїхати його син із сімєю, який немає власного житла. Відповідачі, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхні діти не є та не були членами його сімї, що позбавляє останніх на проживання та користування житлом на підставі ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України.

Зважаючи на те, що між ним та відповідачами відсутні взаємовідносини , ведення спільного господарства, а також відсутні взаємні спільні сімейні права та обовязки, підстав виникнення права на проживання та користування його будинком у відповідачів не має .

Посилаючись на вищенаведене, позивач просив суд виселити сімю відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3 та їхніх дітей: ОСОБА_5, 1999року народження та ОСОБА_6, 2010року народження з будинку №19а по вулиці Мисливській в м.Луцьку, без надання іншого приміщення .

В судовому засіданні позивач підтримав позов з наведених у ньому мотивів.

Відповідачі в судовому засіданні позов не визнали та пояснили, що у 2003 році, з дозволу позивача, вони вселились у спірний житловий будинок, у якому проживають по даний час. Ними, за власні кошти,з дозволу позивача, проведено реконструкцію та добудову до житлового будинку, з дозволу позивача у спірному житловому будинку вони були зареєстровані , як постійні мешканці. На даний час іншого житлового приміщення у них немає, просять в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення позивача, відповідачів , оцінивши показання допитаної в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 є власником житлового будинку №19а по вул. Мисливській у м. Луцьку, який належить йому на підставі договору дарування від 17 січня 1997 року серії ААЕ №218889, посвідченого державним нотаріусом Першої Луцької державної нотаріальної контори ОСОБА_10, зареєстровано в реєстрі за №3-107.

Судом встановлено, що відповідачі у спірному житловому будинку проживають з 2003 року, з дозволу позивача.

У цьому ж житловому будинку відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 разом з дітьми ОСОБА_5, 1999року народження та ОСОБА_11, 2010року народження, зареєстровані як постійні мешканці, з дозволу позивача.

Даний факт підтвердив в судовому засіданні позивач та вбачається з оглянутої в судовому засіданні будинкової книги.

Судом встановлено, що між сторонами був укладений договір найму житлового приміщення на невизначений строк.

Посилання позивача на те, що відповідачі тимчасово вселились у спірний житловий будинок не знайшло свого підтвердження під час судового розгляду , оскільки відповідачі проживають у будинку тривалий час , провели його реконструкцію та здійснили добудову.

Крім того, позивачем не надано суду переконливих доказів, що спірний житловий будинок йому необхідний для проживання його та членів його сімї, адже позивач забезпечений житлом, оскільки є власником та проживає у будинку за адресою: м.Луцьк, вулиця Мисливська, 19а.

Згідно статті 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як слідує із змісту статті 168 ЖК України, договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сімї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Договір найму жилого приміщення, укладений як на визначений так і на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо наймач або особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи одному будинку, а також у разі систематичного невнесення наймачем квартирної плати і плати за комунальні послуги.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 07.07.2016р. подав заяву, зареєстровану в реєстрі за №493, приватному нотаріусу Луцького міського нотаріального округу ОСОБА_12, на імя відповідачів про необхідність зняття з реєстрації та їх виселення разом з дітьми із спірного житлового будинку, а також звільнення будинку від їхніх речей домашньої обстановки та вжитку до 10 серпня 2016 року. (а.с.13)

Отже, всупереч вимогам ст.168 ЖК України відповідачів було попереджено про необхідність виселитись із спірного житлового будинку лише за один місяць.

Таким чином, аналізуючи наведене, та приймаючи до уваги, що між сторонами був фактично укладений договір найму житлового приміщення на невизначений строк, доказів про те, що відповідачі є тимчасовими мешканцями та про те, що позивачу спірний житловий будинок необхідний йому для проживання та проживання членів його сімї, не надано, а тому підстав для задоволення позову суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 8, 10, 60, 212-215 ЦПК України, ст.ст.150, 168 ЖК УРСР України, суд,

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житлом шляхом виселення відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області через Луцький міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду Л.В. Івасюта