Провадження № 2/263/305/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі: головуючого судді Шатілової Л.Г., при секретарі Маслюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

01.12.2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом до ПАТ «Азовелектросталь», в обґрунтування якого зазначив, що з 01.07.2009 року по 08.07.2015 року він перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 28к від 08.07.2015 року він був звільнений 08.07.2015 року з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням. У день звільнення 08.07.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з ним не провів, а провів лише 29.09.2015 року. Таким чином, були порушені його трудові права, тому він звернувся до суду з даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача на його користь суму компенсації за затримку проведення розрахунку при звільненні за період з 08.07.2015 року по 29.09.2015 року у розмірі 9074,39 гривень. Крім того, зазначив, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, оскільки через затримку розрахунку при звільненні був порушений нормальний ритм його життя, погіршилося самопочуття та душевна рівновага. Просив стягнути з відповідача на його користь суму моральної шкоди у розмірі 10000,00 гривень.

У судове засідання 16.05.2016 року представник позивача адвокат ОСОБА_2 подав заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, в якій просив суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 4752,19 гривень, суму компенсації втрати частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплати за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року у розмірі 308,89 гривень, суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 08.07.2015 року по час постановлення рішення суду (без урахування утримань податків), а також суму моральної шкоди у розмірі 1000,00 гривень.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 у судове засідання 01.06.2016 року надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, змінені позовні вимоги підтримав з підстав, викладених в уточненому позові, просив задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надав письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні в повному обсязі з підстав, викладених у письмових запереченнях.

Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь.

Суд, дослідивши письмові доказі по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Судом встановлено, що з 01.07.2009 року по 08.07.2015 року позивач перебував у трудових відносинах з відповідачем. Наказом № 28к від 08.07.2015 року він був звільнений 08.07.2015 року з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням, що підтверджується записом у трудовій книжці /а.с. 6/.

У день звільнення 08.07.2015 року відповідач повний розрахунок заробітної плати з позивачем не провів, у звязку з чим утворилася заборгованість, яка складає 4752,14 гривень (сума вказана з урахуванням утримання обовязкових податків та зборів), що підтверджується розрахунковими листами за вересень 2015 року /а.с. 89/, за жовтень 2015 року /а.с. 91/ та за березень 2016 року /а.с. 92/.

Судом також встановлено, що на день винесення даного рішення повний розрахунок по заробітній платі відповідачем так і не був здійснений, а тому заборгованість по заробітній платі у розмірі 4752,14 гривень підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Згідно п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року, сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом.

Враховуючи, що порушення строків виплати заробітної плати позивачу знайшло своє підтвердження у судовому засіданні, з відповідача на його користь підлягає стягненню сума компенсації у розмірі 308,89 гривень (сума заборгованості по заробітній платі 4752,14 х 6,5%(приріст індексів інфляції за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року 98,7% х 102 % х 100,7% х 100,9% х 99,6% х 101% х103,5% х 100% - 100% )/ 100 = 308,89 гривень), з утриманням ПрАТ «Азовелектросталь» передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті

Відповідно до ст. 116 КЗпП України якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок при звільненні проведений не був, оскільки на час винесення рішення по справі продовжує існувати заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 4752,14 гривень та компенсації у розмірі 308,89 гривень.

Одночасно з цим, судом було встановлено, що позивач в день свого звільнення 08.07.2015 року не працював, що підтверджується табелем обліку робочого часу, де в графі за 08 липня 2015 року стоїть позначка «Х», що за відомостями ПАТ «Азовелектросталь»: листа №А14/480 від 08.02.2016 року має визначення «вихідний день» та є днем відсутності працівника на роботі. В такому випадку відповідно до вимог статті 116 КЗпП України позивач мав обов'язок пред'явити до відповідача вимогу про проведення остаточного розрахунку. Відповідно до змісту статті 116 КЗпП України обов'язок працівника звернутися до працедавця із вимогою про здійснення остаточного розрахунку виникає у випадку, якщо працівник в день звільнення не працював. При цьому суд зауважує, що наведена норма не виділяє окремо причин невиконання трудових обов'язків працівником в день його звільнення. Такими причинами серед інших можуть бути вихідні дні працівника.

Отже, позивач, будучи відсутнім на робочому місці у день звільнення, у свій вихідний день, на виконання вимог статті 116 КЗпП України мав додатково пред'явити вимогу про розрахунок, тому лише після пред'явлення такої вимоги про розрахунок у працедавця виникає обов'язок його проведення та відповідальність за статтею 117 КЗпП України.

На підставі ст. 117 КЗпП України у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Відповідно до п. 20 Постанови від 24 грудня 1999 р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» зазначено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведені його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Позивач не надав до суду доказів того, що він звертався з заявою до відповідача про виплату йому суми заборгованості по заробітній платі, а тому такою вимогою про розрахунок слід вважати 01.12.2015 року - дату звернення до суду з даним позовом.

Отже, не пізніше 02.12.2015 року відповідач мав обов'язок здійснити остаточний розрахунок із позивачем та виплатити суму заборгованості по заробітній платі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягнення сума середнього заробітку за період з 02.12.2015 року по 01.06.2016 року, тобто по день винесення рішення по справі.

Вирішуючи питання про розмір суми середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд виходить з наступного.

Розрахунок при визначенні розміру середнього заробітку за весь час затримки у розрахунку при звільненні провадиться відповідно до «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100, згідно пункту 8 якого Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Так, судом встановлено, що згідно довідки ПАТ «Азовелектросталь» № 177 від 02.02.2016 року, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 за останні повні два місяці роботи перед його звільненням складала 83,27 гривень.

За даними представленого відповідачем графіку №1-9 для водіїв легкових автомобілів на одну зміну з робочим днем тривалістю 11 години на 2015 рік (бригада 1), за яким працював позивач, середньостатистична кількість робочих днів за період з 02.12.2015 року по 01.06.2016 року складає 91 день.

Таким чином, розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, а саме за період з 02.12.2015 року по 01.06.2016 року складає 7577,57 гривень (91 день х 83,27 грн.), а тому саме ця сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, з утриманням ПАТ «Азовелектросталь» передбачених законом податків та обов'язкових платежів при їх виплаті.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Судом встановлено, що порушенням трудових прав, яке полягало у нездійсненні у день звільнення розрахунку належної заробітної плати, позивачу була завдана моральна шкода, яка виразилася у моральних переживаннях та порушенні нормального ритму його життя. Виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд стягує з відповідача на користь позивача моральну шкоду в сумі 500,00 гривень.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 гривень, від сплати якого, згідно закону, звільнений позивач.

Керуючись ст.ст. 116, 117 КЗпП України, ст. 34 Закону України «Про оплату праці», п. 20 Постанови від 24 грудня 1999р. № 13 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», п. 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. № 100, п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)", із змінами, внесеними п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України від 25 травня 2001 року № 5, п. 4 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою КМУ № 159 від 21.02.2001 року, ст. ст.10, 11, 60, 61, 88, 208, 212-215 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, компенсації та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 невиплачену заробітну плату у розмірі 4752 гривні 14 копійок та моральну шкоду у розмірі 500 гривень 00 копійок, а всього 5252 (пять тисяч двісті пятдесят дві) гривні 14 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь ОСОБА_1 суму компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням строків її виплати у розмірі 308 гривень 89 копійок та суму середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні у розмірі 7577 гривень 57 копійок, а всього 7886 (сім тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 46 копійок, з утриманням ПАТ «Азовелектросталь» з цієї суми передбачених законом податків та обовязкових платежів при їх виплаті.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Азовелектросталь» на користь держави судовий збір в розмірі 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана в апеляційній суд Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.Г. Шатілова