Провадження № 22-ц/779/2295/2016
Головуючий у 1 інстанції Пастернак І. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Васильковського В.М.

суддів: Девляшевського В.А., Малєєва А.Ю.,

секретар Мельник О.В.,

з участю: відповідача ОСОБА_2,

представників ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

у жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з даним позовом, посилаючись на те, що за кредитним договором № б/н від 15.07.2008 ОСОБА_2 отримав 14 000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки та зобовязався виконати зобов'язання. Однак внаслідок порушення графіку сплати коштів утворилась заборгованість в розмірі 16 659,13 грн, яку разом із судовими витратами просив стягнути з відповідача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення 16659,13 грн заборгованості за кредитним договором № б/н від 15.07.2008 та судових витрат у розмірі 1218 грн відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на необґрунтованість рішення суду, порушення норм матеріального і процесуального права. Зазначає, що відповідно до укладеного договору ОСОБА_2 отримав кредит та підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку складає між ним та банком договір. У звязку з порушенням зобовязань відповідач станом на 31.08.2015 мав заборгованість 52 841,69 грн. Суд не врахував, що різниця від стягнутої за рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.03.2013 суми 37 452,04 грн становить 15 389,65 грн, а також підлягає стягненню штраф в розмірі 500 грн (фіксована частина) та 769,48 грн (процентна складова); загальний розмір заборгованості складає 16 659,13 грн. Крім того, відмовляючи в позові суд вказував на пропуск строку позовної давності, однак не врахував, що 19.03.2013 судовим рішенням стягнуто заборгованість, внаслідок чого перебіг позовної давності було перервано. Банк звернувся до суду із зазначеним позовом 03.10.2015, тобто в межах строку позовної давності. Тому просить оскаржуване рішення скасувати, ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги банку задовольнити.

В засіданні апеляційного суду представник ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційну скаргу підтримала. ОСОБА_2 та його представник доводи апеляційної скарги заперечили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши подані докази і доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції виходив із того, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 19.03.2013 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 37 452,04 грн за кредитним договором № б/н від 15.07.2008. Після ухвалення цього судового рішення банк знову нарахував проценти та комісію за користування кредитом, пеню за несвоєчасне виконання зобов'язань і штрафи, з дати укладання кредитного договору 25.07.2008, що свідчить про повторне нарахування заборгованості по процентам, комісії, пені, штрафних санкцій. Крім того, згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2015 рішення суду про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» 37 452,04 грн виконано у повному обсязі. Із ухваленням судового рішення про задоволення вимог кредитора припиняються правовідносини сторін, що грунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом з тим виникає грошове зобовязання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. Однак, позовних вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Проте із вказаним висновком суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, 15.07.2008 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит в розмірі 14 000 грн. Умовами кредитного договору встановлено розмір відсотків за користування кредитними коштами 30 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Кінцевий термін повернення кредиту відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і Тарифами банку, викладеними на сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом на заяві.

Пунктом 9.12 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо на протязі цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Відповідно до п. 6.4 цих Умов за незгодою зі зміною Правил і Тарифів банку, викладених на банківському сайті, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання договору та погасити виниклу заборгованість.

Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти (картрахунок від 15.07.08) протягом липня 2008 року серпня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» неодноразово здійснював операції щодо збільшення/зниження кредитного ліміту за погодженням з ОСОБА_5 (а.с. 9), чого останній не заперечив у засіданні апеляційного суду.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому Тарифами банку, із розрахунку 360 календарних днів на рік (п. 5.5 Правил користування платіжною карткою).

Згідно п. 5.5.1 цих Правил за несвоєчасне виконання боргових обовязків власник карти сплачує проценти за підвищеною процентною ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлюються тарифами, які викладені на банківському сайті.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором, а згідно п. 6.6 у разі невиконання зобовязань за договором, на вимогу банку виконати зобовязання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати винагороди банку.

Відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн + 5% від суми позову.

Унаслідок неналежного виконання боржником обов'язків зі сплати кредитних коштів, у ОСОБА_2 станом на 30.07.2011 утворилась заборгованість у розмірі 37 452,04 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 19 березня 2013 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 15.07.2008 у розмірі 37 452,04 грн, що складалась із: заборгованість за кредитом 16 182,82 грн, заборгованість за процентами 13 334,70 грн, заборгованість по комісії 5674,90 грн, штраф (фіксована частина) 500 грн, штраф (процентна складова) 1759,62 грн. Рішення набрало законної сили 04 червня 2013 року.

Зазначене рішення боржник виконав у серпні 2015 року згідно постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.09.2015.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції керувався тим, що договірні відносини між сторонами унаслідок ухвалення судом 19 березня 2013 року рішення про стягнення усієї суми заборгованості за договором припинились, тому нарахування процентів за користування кредитними коштами, комісійних та пені поза строком дії кредитного договору законом не передбачено, а позовних вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Однак, такий висновок суду суперечить вимогам закону та умовам укладеного сторонами кредитного договору, ураховуючи наступне.

Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Поряд із цим, за змістом частини другої статті 1050 ЦК України у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

За змістом частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611, 1046, 1048, 1050 ЦК України, змісту кредитного договору можна зробити висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора про передбачене договором дострокове стягнення тіла кредиту та нарахованих процентів, яке ухвалене до спливу строку договору і не виконане боржником, не позбавляє кредитора права на отримання нарахувань та штрафних санкцій, передбачених умовами договору та цього кодексу.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15.

Як вбачається з матеріалів справи, кошти за кредитним договором у належному розмірі були повернуті на виконання рішення суду лише у серпні 2015 року. Отже, з огляду на положення статей 599, 1049 ЦК України усі нарахування за користування коштами та інші виплати, передбачені договором, підлягають стягненню до цієї дати, але в межах строку позовної давності.

Наведене узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 21 вересня 2016 року у справі № 6-2631цс15.

26 жовтня 2015 року ОСОБА_2 подав заяву про застосування позовної давності в частині стягнення пені за період з 19.03.2013 по 17.09.2014, а також штрафів.

Вирішуючи можливість застосування позовної давності, колегія суддів виходить із того, що згідно розрахунку заборгованості ОСОБА_5 за договором № б/н від 15.07.2008 станом на 31.08.2015, протягом серпня 2014 року серпня 2015 року боржником погашувалась частина боргу за наданим кредитом, в тому числі 5 681,80 грн 6 серпня 2015 року. Сума комісії/пені 3 190,04 грн нарахована за останні 12 місяців перед зверненням до суду з даним позовом. Крім того, як видно з виписки по рахунку боржника кошти на виконання попереднього судового рішення надійшли на рахунок банку 10 вересня 2015 року (а. с. 60-62). Тому з огляду на положення статті 264 ЦК України підстав для застосування позовної давності колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, проведений банком розрахунок суми заборгованості ОСОБА_2 з урахуванням сум, стягнутих за судовим рішенням, а саме: 52 841,69 грн (загальний розмір заборгованості станом на 31.08.2015, що складається з: 16 182,82 грн тіло кредиту, 33 468,83 грн проценти за користування кредитом, 3 190,04 грн пеня та комісія) за мінусом 37 452,04 грн суми, стягнутої за рішенням суду від 19.03.2013, різниця становить 15 389,65 грн, а також 500 грн штраф (фіксована частина), 769,48 грн штраф (процентна складова), всього 16 659,13 грн, є правильним, тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача.

З огляду на встановлене, рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що згідно ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення про задоволення позову.

Судові витрати у відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України у розмірі 2557,80 грн (1218 грн судовий збір за подачу позову + 1339,80 грн за подання апеляційної скарги) слід стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 07 жовтня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за користування кредитом в розмірі 15 389,65 грн, 500 грн штрафу (фіксована частина), 769,48 грн штрафу (процентна складова), а всього 16 659,13 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2557,80 грн судових витрат.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Касаційна скарга на рішення може бути подана до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Васильковський В.М.

Судді: Девляшевський В.А. Малєєв А.Ю.