Справа № 379/1408/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.12.2016 року м.Тараща

Таращанський районний суд Київської області в складі:

головуючого: судді Потеряйко С.А.

за участю: секретаря Іванченко Т.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тараща цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Таращанський районний відділ Державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з даним позовом.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 28.09.2016 року вона звернулася до Таращанської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 на житловий будинок, який розташований по вул.Левади, 18 в м.Тараща Київської області.

Однак, їй було нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки на вказаний житловий будинок накладено арешт на підставі постанови державного виконавця від 19.08.2003 року. Фактично спадщина нею прийнята, оскільки вона проживає в даному житловому будинку та сплачує всі комунальні платежі. Арешт на вказаний житловий будинок був накладений на підставі відкритого 22.07.2003 року виконавчого провадження щодо виконання виконавчого листа № 1-40 від 19.06.2003 року Таращанського районного суду про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди на користь ВКФ ТОВ «Надія».

За результатами проведення виконавчих дій примусового характеру, виконавчий лист з актом про неможливість стягнення по справі ОСОБА_3 був повернутий без виконання стягувачу 25.12.2003 року, і з того часу до примусового виконання повторно не пред»являвся.

Виконавчий лист по справі ОСОБА_5 був закінчений по територіальності 28.08.2003 року та направлений на виконання за належністю до Сквирського РВ ДВС. Під час завершення виконавчих проваджень питання про зняття арешту з житлового будинку по вул.Левади 18 в м.Тараща Київської області не вирішувалось.

ОСОБА_3 ніколи не був ні власником, ні співвласником будинку, а ОСОБА_5 взагалі невідома їй особа, ніколи не була навіть зареєстрована за адресою проживання її сім»ї.

Тому, позивач просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте надала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, проте надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги визнають, не заперечують щодо задоволення позову.

Представник Таращанського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Київській області в судове засідання не зявилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належно, проте надала до суду заяву в якій просить розглядати справу у її відсутність.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши письмові матеріали справи суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що із свідоцтва про право власності на будинок від 19.10.1990 року, виданого виконавчим комітетом Таращанської міської ради народних депутатів ( відділом комунального господарства), вбачається, що власником житлового будинку, розташованого по вул.60-річчя СРСР,18 (Левади,18) в м.Тараща є ОСОБА_4.

Із свідоцтва про смерть серії І-ОК №230288, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Таращанського районного управління юстиції у Київській області вбачається, що 06.10.2011 року помер ОСОБА_4.

Померлий ОСОБА_4 та позивач в справі (ОСОБА_1) перебували в зареєстрованому шлюбі з 28.10.1985 року, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІІ-БК №274456).

Із листа Таращанського районного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ від 01.11.2016 року вбачається, що на виконання до відділу 22.07.2003 року надійшов виконавчий лист № 1-40 від 19.06.2003 Таращанського районного суду про солідарне стягнення з ОСОБА_3 та ОСОБА_5 матеріальної шкоди на користь ВКФ ТОВ «Надія». Виконавчий лист з актом про неможливість стягнення по справі ОСОБА_3 був повернутий без виконання стягувачу 25.12.2003 року. Виконавчий лист по справі ОСОБА_5 був закінчений по територіальності 28.08.2003 року та направлений на виконання за належністю до Сквирського РВ ДВС.

Із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.09.2016 року вбачається, що на житловий будинок, який розташований в м.Тараща по вул.Левади,18, накладено арешт, відповідно до постанови Державної виконавчої служби м.Тараща від 19.08.2003 року.

Порядок звільнення майна з-під арешту в рамках виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02 квітня 2012 року.

Відповідно до ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Процесуальний порядок звернення до суду із зазначеним позовом встановлений цивільним процесуальним кодексом та Постановою Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року №5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» (надалі Постанова).

Пунктом 1 Постанови №5 передбачено, що в порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби. Спори про право цивільне, повязані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статтею 15,16 ЦПК України розглядається в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Абзацом 2 пункту 8 Постанови №5 передбачено вирішення лише вимоги про зняття арешту з майна у випадку, якщо позивач є власником спірного майна.

Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, а також те, що в судовому засіданні позивач належними та допустимими доказами довів заявлені ним позовні вимоги, а відповідачі не заперечували проти їх задоволення, тому позовні вимоги підлягають до повного задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10, 60, 212, 213, 215, 294 ЦПК України, ст.ст.16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд,-

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Зняти арешт з житлового будинку, який належав померлому 06.10.2011 року ОСОБА_4, що розташований в м.Тараща по вул.Левади, 18, Київської області, накладений відповідно до постанови Державної виконавчої служби м.Тараща від 19.08.2003 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення через Таращанський районний суд до Апеляційного суду Київської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий:ОСОБА_6