АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження №22-ц/790/3604/16 Головуючий 1-ї інстанції Якименко Л.О.
Справа №619/5122/15-ц Доповідач Довгаль А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді Довгаль А.П.

суддів Сащенко І.С., Овсяннікової А.І.

при секретарі Щегельському Д.О.,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в приміщенні суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Дергачівського районного суду Харківської області від 14 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини та стягнення пені за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3, 15.04.2008р.н., в розмірі 200,00грн. щомісячно, починаючи з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, а також пеню за прострочення сплати аліментів на утримання дитини ОСОБА_3, за період з 01.12.2013року по 01.02.2016року в розмірі 51 814,88грн.

Заявлені вимоги позивач мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають дитину дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з нею та перебуває на її утриманні. Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 листопада 2013 року з відповідача були стягнуті аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача. На підставі вказаного рішення 11.11.2013року Дергачівським районним судом Харківської області видано виконавчий лист, який на даний час перебуває на виконання Дзержинського ВДВС ХМУЮ. Вказує, що відповідач постійно ухилявся від свого обовязку щодо утримання дитини, не виплачує аліменти у повному обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем своїх зобовязань, утворилася заборгованість, яка до теперішнього часу не сплачена. Згідно розрахунку старшого державного виконавця Дзержинського ВДВС ХМУЮ ОСОБА_4 у відповідача станом на 01.02.2016року заборгованість по сплаті аліментів складає 16 407,00грн. За її підрахунком розмір пені за несвоєчасну сплату аліментів за період з 01 листопада 2013року по 01 лютого 2016 року складає 51 814,88грн.

В судовому засіданні суду першої інстанції позивач ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала і просила їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 позовні вимоги в частині пені не визнали, зазначив, що відповідач платив аліменти з листопада 2013 року, але не в повному обсязі.

Рішенням Дергачівського районного Харківської області від 14 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 додаткові витрати на утримання доньки ОСОБА_3, 15.04.2008р.н., повязані зі станом здоровя дитини на лікування, в розмірі 200,00грн. щомісяця, починаючи з 03.12.2015року і до покращення стану здоровя дитини.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неустойки (пені) із заборгованості по аліментам у розмірі 4000,00грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 551,20грн.

В апеляційні скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду першої інстанції в частині визначення розміру пені за прострочення сплати аліментів змінити, а саме стягнути з відповідача на її користь пеню в розмірі 51 814,88грн., відповідно з її розрахунком, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідач ОСОБА_2 рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржує.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що зявилися, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оскільки рішення суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржується лише в частині розміру стягнутої неустойки (пені), тому відповідно до положень ч.1 ст.303 ЦПК України в іншій частині колегією суддів не переглядається.

Перевіряючи законність та обґрунтованість судового рішення, апеляційний суд з'ясовує чи були враховані судом першої інстанції при ухваленні рішення всі факти, що входять до предмета доказування; чи підтверджені обставини (факти); якими доказами мотивовано рішення, належними чи допустимими доказами та чи доведені вони; чи відповідають висновки суду встановленим фактам; чи дотримані та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права.

Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину дочку ОСОБА_3, 15.04.2008р.н. (а.с.6).

Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом з матірю, що підтверджується довідкою виданою виконавчим комітетом Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області №631 від 12.02.2016року (а.с.22).

Рішенням Дергачівського районного суду Харківської області від 06 листопада 2013 року з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 були стягнуті аліменти на утримання дитини - дочки ОСОБА_3, 15.04.2008р.н. в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача.

На підставі вказаного рішення 11 листопада 2013 року Дергачівським районним судом Харківської області було видано виконавчий лист №619/4721/13-ц про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3, 15.04.2008р.н. в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку.

Із довідки №18 від 08.02.2016року, виданої Дергачівським навчально-виховним комплексом №1 Дергачівської міської ради Дергачівського району Харківської області вбачається, що з 01.09.2015року ОСОБА_3 відвідує цей учбовий заклад та є ученицею 2-го класу (а.с.23).

Згідно довідки ТОВ «ОАСП «РЕГАРД» №33 від 27.01.2016року ОСОБА_3, 2008р.н. рекомендовано постійно носити лікувальні окуляри, а також терміново пройти курс лікування на програмно-апаратному комплексі в ДЛПЦ «Неболейка» тривалістю 15 діб, вартість якого складає 2 706,00грн. (а.с.24-25).

Відповідач з 03.03.2016року працює в ТОВ «Інвестеційна компанія «ХХІ сторіччя Харків» на посаді менеджер по роботі з клієнтами (а.с.41).

За правилами ст.195 СК України та ст.74 Закону України від 21 квітня 1999 року №606-ХІV «Про виконавче провадження» (з подальшими змінами та доповненнями), (надалі - ЗУ «Про виконавче провадження») розмір заборгованості з виплати аліментів визначається державним виконавцем, а за наявності спору питання про розмір такої заборгованості вирішується за заявою заінтересованої особи судом у порядку, встановленого законом.

Із наданого державним виконавцем ВДВС Дзержинського ХМУЮ ОСОБА_6 розрахунку вбачається, що станом на 01.02.2016року розмір заборгованості по сплаті аліментів за період з 01.11.2013року по 01.02.2016року складає 16 407,00грн. (а.с.30).

Ніяких даних, які б свідчили про те, що існує спір з приводу неправильності нарахування суми заборгованості по аліментам матеріали справи не містять.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів.

Згідно з положеннями СК України аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, тому за змістом ст.196 СК обмежується лише сумою несплачених аліментів за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

Це повязано з тим, що відповідно до ст.61 Конституції України ніхто не може бути притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Таким чином, сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається за наступні, а кількість днів прострочення обчисляється виходячи з того, скільки днів прострочено до сплати певної суми заборгованості. При цьому пеня нараховується не з часу фактичного ухилення від утримання і не з часу подання позовної заяви про стягнення аліментів чи з часу набрання рішенням суду про стягнення аліментів законної сили, а з часу невиконання рішення суду.

Виходячи з правових позицій, викладених у постановах Верховного Суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15 та від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2696цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку, та у зв'язку з тим, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст.196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Наведений у рішенні суду розрахунок (неустойки) пені за спірний період часу проведено згідно вищевказаних правових позицій Верховного Суду України, в той час як наданий позивачкою розрахунок є неправильним.

Між тим, суд першої інстанції зменшуючи розмір неустойки (пені) з 5 013,61грн. до 4 000,00грн. не обґрунтував, з яких підстав він виходив, обмежившись лише посиланням на загальну норму ч.1 ст.296 ЦК України. Крім того, свій майновий чи сімейний стан, який надає можливість суду зменшити розмір неустойки по аліментам має довести саме відповідач, що є його процесуальним обовязком відповідно до положень ч.1 ст.60 ЦПК України. Між тим, жодних заяв від останнього з цього приводу матеріали справи не містять.

Таким чином, рішення суду в частині стягнення неустойки (пені) підлягає зміні, з ухваленням в цій частині нового рішення про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 всієї суми неустойки (пені) із заборгованості по аліментам 5 013,61грн.

Згідно п.4) ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 307ч.1п.2), 309ч.1п.4), 313, 314ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Дергачівського районного Харківської області від 14 квітня 2016 року змінити: в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойки (пені) в розмірі 4 000,00грн. скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму неустойки (пені) із заборгованості по аліментам в сумі 5 013,61грн. В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді