УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

СитнікО.М., Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про визнання недійсними договорів банківських вкладів, за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовом, у якому зазначало, що за рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року з ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто на користь ОСОБА_4 грошові кошти за договорами банківських вкладів. Однак, ОСОБА_4 не надала ані копій квитанцій про внесення грошових коштів на рахунки банку, ані копії електронної ощадної книжки, яка є обов'язковим документом, що підтверджує внесення грошових коштів на депозит. Посилаючись на вказані обставини, ПАТ КБ «ПриватБанк» просив визнати недійсними договори банківських вкладів № SAMDN8169 та № SAMDN8247 від 26 січня 2010 року.

Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані рішення судів попередніх інстанцій та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи у касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що 26 січня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 були укладені депозитні договори № SAMDN8169 та № SAMDN8247.

Із копій договорів банківського вкладу вбачається, що ОСОБА_4 отримала ощадні книжки, про що свідчить її підпис (а. с. 4, 6, зворот).

Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Частиною 1 ст. 1059 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Відповідно до вимог ст. 1060 ЦК України, договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Рішенням Комінтернівського районного суду від 29 січня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 березня 2014 року дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо списання коштів з рахунку, відкритого на підставі договору № SAMDN8247 від 26 січня 2010 року та з рахунку, відкритого на підставі договору № SAMDN8169 від 26 січня 2010 року визнані незаконними; стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 256 222 грн 41 коп. ( а.с. 8 - 10). Вказане рішення суду виконане.

Згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи № 9518 від 16 грудня 2014 року підписи від імені ОСОБА_4 у договорі № SAMDN8169 та № SAMDN8247 від 26 січня 2010 року, укладених між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4, а також в угоді про використання аналога власноручного підпису на договорах і угодах від 26 січня 2010 року виконані ОСОБА_4; підписи від імені ОСОБА_4 у договорі № SAMDN8169 від 26 січня 2010 року на зворотній стороні аркуша, в рядках «карту получил подпись клиента» та «Клиент» виконані ОСОБА_4; підпис від імені ОСОБА_4 в «Соглашении об использовании аналога собственноручной підписи на договорах и соглашениях» від 26 січня 2010 року, укладеному між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 в рядку «Клиент» виконаний ОСОБА_4

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

У силу ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин являє собою поєднання волі та волевиявлення. Воля сторін полягає в їхній згоді взяти на себе певні обов'язки, вона повинна бути взаємною, двосторонньою і спрямованою на досягнення певної мети.

За змістом ст. 204 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Враховуючи викладене, суди дійшли обґрунтованого висновку, що ОСОБА_4 підписувала депозитні договори від 26 січня 2010 року та при їх укладанні нею була отримані ощадні книжка, тому договори є укладеними, що було предметом дослідження судами при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_4 до ПАТ КБ «ПриватБанк», за результатом розгляду якої рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 29 січня 2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 26 квітня 2014 року, позов ОСОБА_4 задоволено, а з ПАТ КБ «Приватбанк» стягнуто 256 224 грн 41 коп.

Фактично банк у іншому порядку, ніж передбачено ЦПК України, мав намір переглянути зазначені рішення.

Інші доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Згідно ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалені з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду м. Харкова від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

СитнікО.М. Леванчук А.О. МаляренкоА.В.