№ 201/7897/16-ц
провадження 2/201/2095/2016
УХВАЛА

30 травня 2016 року м. Дніпропетровська

Суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська Антонюк О.А., ознайомившись з заявою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (01032, Україна, АДРЕСА_1, РНОКПП НОМЕР_1) до товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКА ОСОБА_3» (04071, Україна, м. Київ, вул. Хорива, 55-к, ), товариства з обмеженою відповідальністю «ІНБУДІНВЕСТ» (04071, Україна, м. Київ, вул. Хорива, 55-к, ), ОСОБА_4 (49000, Україна, АДРЕСА_2, РНОКПП НОМЕР_2), третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ОСТА ПЛЮС» (01133, Україна, м. Київ, вул. Щорса, буд. 44, ),про стягнення заборгованості та витрат, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 27 травня 2016 року звернувся до суду з позовом до відповідачів ТОВ «УКРАЇНСЬКА ОСОБА_3», ТОВ «ІНБУДІНВЕСТ», ОСОБА_4, третя особа: товариство з обмеженою відповідальністю «ОСТА ПЛЮС», про стягнення заборгованості та витрат.

Ухвалою судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2016 року провадження по цій справі було відкрито та призначено проведення судового засідання.

Разом з позовом представником позивача до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій він просить вжити заходи забезпечення цього позову шляхом накладення арешту на грошові кошти та майно відповідача ОСОБА_4 в межах суми 15 000 000, 00 грн. (пятнадцять мільйонів гривень 00 копійок), оскільки в провадженні суду знаходиться зазначена справа та відповідачі не спроможні у грошовій формі виконати свої зобовязання, що підтверджується наданими доказами, а тому позивач вважає, що в звязку з відсутністю коштів у відповідачів, існує ризик, що позивач не зможе виконати рішення суду і стягнути борг, в тому числі за рахунок наявного у власності відповідача майна, а тому у разі невжиття заходів забезпечення позову це може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Частиною 1 статті 151 ЦПК України передбачено, що суд, за заявою осіб, що беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Частиною 3 цієї ж статті встановлено, що забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або інших осіб та заборона вчиняти певні дії є видами забезпечення позову, передбаченими ст. 152 ЦПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Перевіривши матеріали справи і заяву про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, що знаходяться у нього або інших осіб, є видом забезпечення позову, передбаченими ст. 152 ЦПК України і відповідають предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на грошові кошти та майно ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: 49005, АДРЕСА_2, рахунок № 575 в ПАТ «КБ «Глобус», МФО 380526) в межах суми 15 000 000, 00 грн. (пятнадцять мільйонів гривень 00 копійок), оскільки в провадженні суду перебуває зазначена справа та між сторонами виник майновий спір з приводу стягнення заборгованості, що є значною, також вказаним відповідачем можуть бути вчинені дії направлені на відчуження його майна, за рахунок продажу якого можуть бути задоволенні майнові вимоги позивача, а отже зважаючи на викладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, вважаю, що вжиття заходів забезпечення позову є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна, тобто існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача ОСОБА_4 чи інших осіб) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що їм належать, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, а тому суд вважає, що у даному випадку дійсно існує очевидна небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та іншим особам і невжиття заходів забезпечення позову до вирішення справи по суті ускладнить їх відновлення, що відповідає меті застосування правового інституту забезпечення позову.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти та майно ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, місце реєстрації: 49005, АДРЕСА_2, рахунок № 575 в ПАТ «КБ «Глобус», МФО 380526) в межах суми 15 000 000, 00 грн. (пятнадцять мільйонів гривень 00 копійок).

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набрала законної сили 30 травня 2016 року.

Строк предявлення ухвали до виконання один рік.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Суддя О.А. Антонюк