Справа № 750/1174/15-ц Провадження № 22-ц/795/1034/2016 Категорія - цивільнаГоловуючий у I інстанції - Литвиненко І.В. Доповідач - Бечко Є. М.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 червня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіБечка Є.М.,
суддів:Хромець Н.С., Бобрової І.О.,
при секретарі:Шевченко М.О.,
за участю:ОСОБА_5, ОСОБА_6 та її представника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання договору недійсним, визнання заповіту дійсним,

в с т а н о в и в:

В лютому 2015 року ОСОБА_5 звернувся з позовом до ОСОБА_6 та в подальшому 11 серпня 2015 року уточнивши свої позовні вимоги, просив визнати недійсним повністю спадковий договір, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 від 30 жовтня 2012 року, зобов'язати ОСОБА_6 повернути витрачені кошти ОСОБА_8 до маси спадщини та визнати дійсним заповіт від 21 грудня 2009 року.

Свої позовні вимоги ОСОБА_5 обґрунтовував тим, що на момент укладення договору його мати - ОСОБА_8 була недієздатною, бо страждала тяжким розумовим захворюванням і не могла усвідомлювати вчинюваних нею дій та, крім того, вона не підписувала спадковий договір, оскільки в ньому відсутній її підпис.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_5 задоволено частково: визнано недійсним спадковий договір, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 30 жовтня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С., оскільки він не містить такого реквізиту як «підпис» ОСОБА_8, в іншій частині позову відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з судовим рішенням ОСОБА_6 звернулась з апеляційною скаргою та, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила змінити рішення суду від 13 квітня 2016 року в частині визнання недійсним спадкового договору від 30 жовтня 2012 року та відмовити ОСОБА_5 в задоволенні цієї вимоги.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що підпис - це власноручно написане прізвище, що випливає з практики застосування термінів, слів та словосполучень у юриспруденції. При цьому на Спадковому договорі в розділі «Підписи», після слова «Відчужувач» міститься прізвище «ОСОБА_8», власноруч написане ОСОБА_8, що підтверджується висновком почеркознавчої експертизи.

Також апелянт звертає увагу суду на те, що такий підпис міститься і на заповіті від 21 грудня 2009 року, який не оскаржується позивачем, визнається ним та який ОСОБА_5 просив суд визнати дійсним.

Крім того, апелянт зазначає, що Спадковий договір було посвідчено приватним нотаріусом Беловою О.С. про що свідчить відповідний посвідчувальний напис нотаріуса на Спадковому договорі, це доводить, що нотаріусом була з'ясована воля сторін, було з'ясовано, що кожна із сторін однаково розуміла значення, умови правочину та його правові наслідки.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_5, суд першої інстанції виходив з того, що під підписанням правочину слід розуміти скріплення його тексту оригінальною позначкою, притаманною лише даній особі, а оскільки спадковий договір від 30 жовтня 2012 року, укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 не містить такого реквізиту як «підпис» ОСОБА_8, після зазначення прізвища, імені, по-батькові, а отже у неї не було волі на укладання спадкового договору.

Однак, з таким висновком не може погодитись колегія суддів апеляційного суду.

Згідно зі ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Відповідно до ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною(сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5, 6 ст.203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний ) правочин. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний недійсним (оспорюваний правочин).

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю.

Згідно з пунктом 36 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерство юстиції України N 20/5 від 03 березня 2004 року, при посвідченні правочинів нотаріус зобов'язаний встановити дійсні наміри кожної із сторін до вчинення правочину, який він посвідчує, а також відсутність у сторін заперечень щодо кожної з умов правочину.

Встановлення дійсних намірів кожного з учасників правочину здійснюється шляхом встановлення нотаріусом однакового розуміння сторонами значення, умов правочину та його правових наслідків для кожної із сторін.

Встановлення дійсних намірів однієї із сторін правочину може бути здійснено нотаріусом за відсутності іншої сторони з метою виключення можливості стороннього впливу на її волевиявлення.

Правочин посвідчується нотаріусом, якщо кожна із сторін однаково розуміє значення, умови правочину та його правові наслідки, про що свідчать особисті підписи сторін на правочині.

З роз'яснень, які викладені в п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду справ про визнання правочинів недійсними», вбачається, що правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення. Помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією зі сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Воля особи до вчинення правочину і результат правочину не узгоджуються в разі помилки, якщо вона має істотне значення. Такими є помилки щодо правової природи правочину, його змісту, предмета, ціни, сторони, якості об'єкта тощо. Найчастіше хибне сприйняття стосується правової природи та предмета правочину, що може виникнути при визначенні тотожності предмета або його якості.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року померла ОСОБА_8, яка є матір'ю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 (а.с.5 т.1),

В 1993 році ОСОБА_8 склала заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, остання заповіла ОСОБА_10 та ОСОБА_6 в рівних частинах кожному (а.с.93 т.1).

В 1999 році ОСОБА_8 було складено заповіт, відповідно до якого належний їй садівничий будиночок АДРЕСА_1 заповідала ОСОБА_5 (а.с.94 т.1).

21 грудня 2009 року ОСОБА_8 було складено заповіт, відповідно до якого все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, остання заповіла ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в рівних частинах кожному (а.с.62 т.1).

30 жовтня 2012 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_6 укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С.

Після смерті матері, 28 січня 2015 року ОСОБА_5 звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу, який засвідчив справжність підпису ОСОБА_5 на заяві про прийняття спадщини (а.с.63 т.1), яка була надіслана за місцем відкриття спадщини 09 лютого 2015 року.

04 лютого 2015 року ОСОБА_5 звернувся до Першої Чернігівської державної нотаріальної контори із заявою про надання йому копії заповіту ОСОБА_8 від 2009 року (а.с.64 т.1).

Відповідно до копії свідоцтва про право власності на житло від 09.07.1993 року право власності на квартиру АДРЕСА_2 належало ОСОБА_8 (а.с.80 т.1).

Відповідно до п.1.1. Спадкового договору від 13 жовтня 2012 року укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, набувач зобов'язується виконувати передбачені в ньому розпорядження відчужувача і в разі її смерті набуває право власності на належне відчужувану майно - квартиру АДРЕСА_2

Згідно п.3.1. даного договору обов'язками набувача було встановлено дії майнового характеру, але за рахунок відчужувача (придбання лікарських засобів і виробів медичного призначення, інших предметів першої необхідності, виконання дрібного ремонту квартири та ін..), а також немайнового характеру (шанобливе ставлення з боку набувача до особи відчужувача, регулярне відвідування відчужувача, толерантність до окремих недоліків його характеру, організація прогулянок, оплата за дорученням і за рахунок відчужувача комунальних послуг, надання іншої допомоги немайнового характеру.

Згідно п. 8.1 договору призначеною особою, яка здійснює контроль за виконанням умов договору, є ОСОБА_11 Призначеною особою засвідчено належне виконання набувачем виконання умов спадкового договору.

Відповідно до копії із акту огляду у МСЕК до довідки Сер СМЕ-ЧНВ №403707 ОСОБА_8 було встановлено першу (1Б) групу інвалідності загального захворювання із 29 квітня 2010 року безтерміново (а.с.96 т.1).

Згідно із висновком судово-психіатричної експертизи № 155 від 26 лютого 2016 року виконаного експертами Київського міського центру судово-психіатричної експертизи, яким було встановлено, що ОСОБА_8 на період осені 2010 року виявляла ознаки психічного розладу у вигляді органічного ураження головного мозку судинного ґенезу зі значними інтелектуально-мнестичним зниженням та параноїчним синдромом, а з вересня 2012 року - психічний розлад у вигляді Атеросклерозу судин головного мозку з помірним мнестичним зниженням. ОСОБА_8 на час складання спадкового договору від 30 жовтня 2012 року виявляла ознаки психічного розраду у вигляді Органічного ураження головного мозку судинного ґенезу з помірним мне стичним зниженням (F07.9) прояви якого відмічалися в неї з вересня 2012 р. (згідно з медичною документацією). ОСОБА_8 за своїм психічним станом на час укладення спадкового договору від 30 жовтня 2012 року усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (а.с.209-2018 т.2).

Висновком Чернігівського науково-дослідного криміналістичного центру №586 від 24 листопада 2015 року встановлено, що «У графі «Відчужувач» в оригіналі спадкового договору від 30 жовтня 2012 року, укладеному між ОСОБА_8 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року) та ОСОБА_6 виконаному на нотаріальному бланку - підпис відсутній. Текст від руки у спадковому договорі від 30 жовтня 2012 року, укладеному між ОСОБА_8 (яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 року) та ОСОБА_6, виконано на нотаріальному бланку, а саме «ОСОБА_8» після слова «Відчужувач» - виконаний ОСОБА_8.» (а.с.152-158 т.2).

Отже, як вбачається з матеріалів справи, спірний спадковий договір від 30 жовтня 2012 року посвідчено приватним нотаріусом Беловою О.С., в присутності самої ОСОБА_8 та ОСОБА_6 та містить особистий підпис ОСОБА_8, який викладений як «ОСОБА_8» (підтверджується експертизою від 24 листопада 2015 року) та, крім того, на час вчинення даного правочину ОСОБА_8 усвідомлювала значення своїх дій та могла керувати ними (підтверджується висновком судової експертизи від 26 лютого 2016 року).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження того факту, що спадковий договір був укладений внаслідок помилки щодо правової природи правочину, його змісту та предмета. Позивачем не доведено, що спірні правочини були здійснені під впливом помилки.

За таких обставин, знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 щодо власноручного підпису ОСОБА_8 на спадковому договорі, який складається з власноруч написаного прізвища ім'я та по-батькові, що у сукупності з посвідчувальним написом нотаріуса свідчить про волевиявлення ОСОБА_8, спрямоване на підписання спадкового договору.

Слушним є зауваження апелянта і в тій частині, що Заповіт від 21 грудня 2009 року ОСОБА_8 також підписала як «ОСОБА_8».

Висновок суду першої інстанції, що під підписанням правочину слід розуміти скріплення його тексту оригінальною позначкою, притаманною лише даній особі і що відсутність такої позначки свідчить про відсутність волевиявлення на укладання спадкового договору не ґрунтується на нормі закону.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з порушенням норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову в оскаржуваній частині позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309 ч.1 п.4, 313, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 13 квітня 2016 року скасувати в частині визнання недійсним спадкового договору від 30 жовтня 2012 року, укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Беловою О.С. та відмовити у задоволенні цієї частини позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: