Провадження № 22-ц/780/1387/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 4 02.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 березня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є. М.,

суддів: Журби С.О., Мережко М.В.,

за участю секретаря Бобка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, Товариства садівників і городників "Рось" Білоцерківської міської спілки товариства садівників і городників про витребування майна, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просить витребувати у відповідачів належне йому майно, а саме, цистерну ємкістю 16000 літрів, та передати її позивачу.

Вимоги обґрунтував тим, що ним у 1986 році ним була придбана цистерна для зберігання води, що підтверджується квитанцією про купівлю № 1432 від 14.10.86, яка була розміщена на території садового товариства «Рось» у с. Шкарівка Білоцерківського району для загального користування.

22.07.2008 року ОСОБА_3 придбав земельну ділянку № АДРЕСА_1 в садовому товаристві «Рось», на якій була розташована цистерна. Після чого позивач фактично втратив доступ до свого майна, оскільки ділянка була огороджена парканом, що призвело до створення перешкод у користуванні та розпорядженні майном. З даного приводу він звертався до Білоцерківського МВМ. Відповідачу направлена вимога про повернення майна, яку він проігнорував. Ємкість на баланс товариства «Рось» не передавалась.

В судовому засіданні позивач підтримав вимоги.

Відповідач ОСОБА_3 позов не визнав, заперечення обґрунтував тим, що бочка була придбана на кошти садового товариства «Рось» позивачем, на підприємстві де він працював, тому у нього і збереглася квитанція. Факт належності бочки товариству підтвердили письмово його члени.

На момент придбання земельної ділянки, ємність була у непридатному для користування стані, відповідач її ремонтував за власні кошти. Позивачу було забезпечено можливість користуватися водою, проте, згодом він заявив, що хоче порізати бочку і продати. Крім того, відповідач просить застосувати до правовідносин строк позовної давності і відмовити позивачу у задоволенні вимог.

Представник Товариства садівників і городників «Рось» Білоцерківської міської спілки товариства садівників і городників - заперечив проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що питання щодо належності та можливості повернення цистерни ОСОБА_2 обговорювалося членами товариства «Рось», що вони категорично заперечили, оскільки з їх пояснень, вона купувалася за кошти членів товариства. Проте, документи про постановку цистерни на баланс товариства з 1986 року не збереглися.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року у задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із висновком, наведеним у рішенні, апелянт звернувся із апеляційною скаргою, в якій просив скасувати оскаржуване рішення та ухвалити по справі нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги та залишення без змін рішення суду першої інстанції.

Колегією суддів було встановлено, що 20.08.2012 ОСОБА_2 звернувся до Білоцерківського МВ ГУ МВС України в Київській області із заявою щодо незаконного привласнення цистерни для зберігання води ємкістю 16000 літрів, що розташована на земельній ділянці № АДРЕСА_1 у садовому товаристві «Рось». Перевіркою було встановлено, що 22.07.2008 ОСОБА_3 придбав вищевказану земельну ділянку, на яку 16.11.2010 отримав державний акт на право власності. З дня заснування товариства на вказаній земельній ділянці була встановлена цистерна ємкістю 16000 л. для зберігання технічної води та розповсюдження її по інших земельних ділянках. Факт привласнення цистерни відповідач заперечив. Тому, 22.08.2012 була винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи та роз'яснено ОСОБА_2 право на звернення до суду.

05.08.2015 ОСОБА_2 звернувся з письмовою вимогою до ОСОБА_3 про надання доступу до належної йому бочки ємкістю 16000 літрів, що знаходиться на земельній ділянці відповідача, з метою її вивезення.

Апелянт та відповідач по справі є власниками земельних ділянок, що розташовані у садовому товаристві «Рось» в межах Шкарівської сільської ради Білоцерківського району Київської області, про що свідчать відповідні державні акти про право власності на земельні ділянки.

На підтвердження придбання цистерни ємкістю 16000 л. позивач надав суду квитанцію до касового ордеру № 1432, видану на ім'я ОСОБА_2, та копію трудової книжки із записом про роботу в ЗАТ «Білоцерківська автобаза № 7».

Натомість, колегія суддів не вважає вищезазначені докази належними та допустимими, оскільки в матеріалах справи відсутні правовстановлюючі документи у ОСОБА_2 на спірну цистерну.

Згідно ст. 59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Відповідно до ст.ст. 256, 257 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Колегія суддів встановила, що перешкоди у розпорядженні належним апелянту майном ОСОБА_3 почав створювати ще у 2008 році - з моменту придбання ним земельної ділянки.

22.08.2012 за заявою ОСОБА_2 щодо незаконного привласнення цистерни для зберігання води ємкістю 16000 літрів, що розташована на земельній ділянці № АДРЕСА_1 у садовому товаристві «Рось», Білоцерківським МВ ГУ МВС України в Київській області винесена постанова про відмову у порушенні кримінальної справи та роз'яснено ОСОБА_2 право на звернення до суду.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції було правомірно застосовано, за заявою відповідача, загальний трирічний строк позовної давності до вимог позивача щодо витребування майна та відмовити йому у задоволенні позовних вимог в зв'язку зі спливом строку позовної давності.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, дійшла висновку про відсутність у апелянта поважних причин пропуску строку, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції було правомірно відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, рішення суду ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених у апеляційній скарзі.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: