справа №619/2339/16-ц
провадження №2/619/1306/16
РІШЕННЯ

Іменем України

06 жовтня 2016 року Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - Нечипоренко І.М.

за участю секретаря

судового засідання - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дергачі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

установив:

Позивач просить суд ухвалити рішення, згідно якому стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №141-В/08/12/ФО/А від 08.08.2008 року в розмірі 14418,54 доларів США та 44526,10грн., що разом складає 405210,82грн. та судові витрати в сумі 6078,16грн., посилаючись на те, що 08 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Сбербанку Росії», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк», та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №141-В/08/12/ФО/А відповідно до умов якого, позивач надав відповідачу кредит в сумі 28322,00 долара США під 0,01% річних на придбання автомобіля, а відповідач зобовязалася повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за користування кредитними коштами проценти у розмірі 0,01% річних. Відповідно до п. 1.1-1.3 умов Кредитного договору, ОСОБА_3 зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти в сумі 28 322,00 долара США (двадцять вісім тисяч триста двадцять два долара США 00 центів) (надалі - Кредит) на придбання автомобіля. Відповідач зобовязався повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити за користування кредитними коштами проценти у розмірі 0,01 % (нуль цілих одна сота) процента річних. Пунктом 1.4. Кредитного договору, передбачено, що кредитні кошти Позичальник зобовязався сплачувати в рахунок погашення кредитної заборгованості відповідно до графіку, згідно із Додатком №1 до Кредитного договору, що є його невідємною частиною (надалі - Графік), з кінцевим терміном повернення не пізніше 08 серпня 2015 року. Факт надання кредиту підтверджується випискою по особовому рахунку Відповідача, відповідно до якого Відповідачу надані грошові кошти у сумі 28 322,00 долара США. Також, згідно з п.5.1 Позичальник зобовязаний сплачувати Банку комісійні винагороди та інші супутні послуги, а саме плату за управління кредитом у розмірі 0,28% від суми кредиту зазначеної в п.1.1 ОСОБА_4. Плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним починаючи з дати надання позичальнику кредиту, до дати повного погашення кредиту. Відповідач не здійснювала платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушила прийняті на себе договірні зобовязання. В порушення умов кредитного договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконала. Відповідачу було надіслано повідомлення-вимогу від 13.02.2015 року щодо повернення повної суми заборгованості, яка залишена без задоволення. Отже, загальна заборгованість відповідача по поверненню кредитних коштів, нарахованих процентах, комісій та штрафних санкцій за кредитним договором станом на 13.06.2016 року, згідно з розрахунком становить 7146,27 доларів США та 27693,26грн., з яких: заборгованість за кредитом 7145,95 доларів США (з них прострочено 7145,95 доларів США); процентів за користування кредитом 0,32 доларів США (з них прострочено 0,24 доларів США); комісія за управління кредитом 27693,26грн. (з них прострочено 25697,56грн.); пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 7272,27 дол. США, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США=25,015343 становить 181918,33грн; пеня за прострочення сплати комісії за управління кредитом 16832,84 грн. Отже, загальна заборгованість по поверненню кредитних коштів, нарахованих процентах, комісії та штрафних санкцій за Кредитним договором станом на 13.06.2016 року, згідно з розрахунку становить 14 418,54 доларів та 44 526,10 грн., що офіційним обмінним курсом НБУ станом на 13.06.2016 року (1 долар США = 25,015343 грн.) разом складає суму 405 210,82 гривень.

Представник відповідача у судовому засіданні частково визнала позовні вимоги у розмірі 7145,95 доларів США, просила зменшити суму штрафних санкцій враховуючи стан здоровя відповідача та надала заяву про застосування позовної давності до стягнення неустойки.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити у повному обсязі та про обставини справи пояснив, як зазначено вище.

Суд, вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 8 серпня 2008 року між закритим акціонерним товариством «ОСОБА_3 Сбербанку Росії», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Сбербанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір №141-В/08/12/ФО/А (а.с.11-16).

Відповідно до умов ОСОБА_4 надав ОСОБА_2 кредит в сумі 28322,00 доларів США під 0,01% річних на придбання автомобіля, а ОСОБА_2 зобовязалася повернути наданий кредит у повному обсязі та сплатити проценти за користування кредитними коштами проценти у розмірі 0,01% процента річних, з кінцевим терміном повернення не пізніше 08 серпня 2015 року.

ОСОБА_2 зобовязалася сплачувати Банку комісійні винагороди та інші супутні послуги, а саме плату за управління кредитом у розмірі 0,28% від суми кредиту зазначеної в п.1.1 Кредитного договору.

Плата за управління кредитом сплачується позичальником щомісячно не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним починаючи з дати надання позичальнику кредиту, до дати повного погашення кредиту.

ОСОБА_2 не здійснювала платежі в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів, чим порушила прийняті на себе договірні зобовязання. В порушення умов кредитного договору ОСОБА_2 свої зобовязання належним чином не виконала. Отже, загальна заборгованість ОСОБА_2 по поверненню кредитних коштів, нарахованих процентах, комісій та штрафних санкцій за кредитним договором станом на 13.06.2016 року, згідно розрахунку, становить 14418,54 доларів та 44 526,10 грн., що офіційним обмінним курсом НБУ станом на 13.06.2016 року (1 долар США = 25,015343 грн.) разом складає суму 405 210,82 гривень, з яких:заборгованість за кредитом 7145,95 доларів США (з них прострочено 7145,95 доларів США); процентів за користування кредитом 0,32 доларів США (з них прострочено 0,24 доларів США); комісія за управління кредитом 27693,26грн. (з них прострочено 25697,56грн.); пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом 7272,27 дол. США, що за офіційним обмінним курсом НБУ на дату розрахунку (1 долар США=25,015343) становить 181918,33грн; пеня за прострочення сплати комісії за управління кредитом 16832,84 грн. (а.с.34-35).

Статтею 526 Цивільного Кодексу України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та закону.

Згідно з ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 536 Цивільного Кодексу України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 Цивільного Кодексу України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.611 Цивільного Кодексу України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 612 Цивільного Кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України регламентує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів.

13.02.2015 року ОСОБА_2 направлено вимогу щодо повернення повної суми заборгованості за кредитним договором (а.с.33).

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Отже, у кредит можуть бути надані згідно Цивільного Кодексу України як грошові одиниці України гривні, так і іноземна валюта, що виступатиме предметом зобовязання.

Відповідно до ч. І ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях.

Згідно з ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно - правовим актом.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом установлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі (частина перша статті 259 ЦК України).

Як вбачається з п.10.5 ОСОБА_4 сторони узгодили, що за будь-якими вимогами , які випливають за даним договором, встановлюється позовна давність тривалістю у три роки.

Таким чином, до вимог щодо стягнення неустойки застосовується позовна давність тривалістю у три роки.

Разом з тим, відповідно до вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штрафу, пені) може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує суму збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За положеннями указаної норми суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через неспівмірність із розміром основного зобов'язання.

При цьому питання про зменшення розміру неустойки вирішується в конкретній ситуації на підставі певних доказів і розрахунків.

Представником відповідача надано суду докази на підтвердження незадовільного стану здоровя, відповідно до яких відповідач перенесла операцію на колінному суглобі лівої ноги, у звязку з чим позбавлена можливості вільно пересуватися. Крім того, страждає на хронічний вірусний гепатит «С», цироз печінки, у звязку з чим проходить обстеження та лікування. Крім того, судом враховується ступінь виконання зобов'язання боржником та відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання.Суд вважає, що дані обставини є суттєвими та заслуговують на увагу.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 03 вересня 2014 року у справі № 6-100цс14, у справі за № 6-1120цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів України.

Відповідно до п. 27 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Таким чином, наведені вище обставини - розмір заборгованості та штрафних санкцій, їх співмірність, обставини, які дають суду право застосувати або не застосувати ч. 3 ст. 551 ЦК України, є фактичними обставинами справи, встановлення яких судом відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 214 ЦПК України є обов'язковою умовою при розгляді справи та ухваленні судового рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Враховуючи, що заборгованість за кредитом становить 7145,95 доларів США, що станом на день ухвалення рішення за курсом НБУ становить 185068,20грн., а пеня за прострочення повернення заборгованості за кредитом та пеня за прострочення сплати комісії разом становлять 205172,52грн., та істотні обставини, суд вважає можливим зменшити розмір неустойки до 100000грн.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до ст. 209 ЦПК України суди ухвалюють рішення іменем України негайно після закінчення судового розгляду. Рішення суду ухвалюється, оформлюється і підписується в нарадчій кімнаті суддею.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-216, 218 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Сбербанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь публічного акціонерного товариства «Сбербанк» заборгованість по кредитному договору №141-В/08/12/ФО/А від 08.08.2008 року та проценти за користування кредитом в сумі 7146,27 доларів США, що еквівалентно (станом на 13.06.2016) 178766,40грн., комісію за управління кредитом 27693,26грн., пеню за прострочення повернення заборгованості за кредитом та за прострочення сплати комісії за управління кредитом в сумі 100000грн., та судовий збір в розмірі 6078,16грн., а всього 312537,82грн. ( триста дванадцять тисяч пятсот тридцять сім гривень 82 копійки).

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. М. Нечипоренко