Апеляційний суд Житомирської області
Справа №295/5462/16-ц Головуючий у 1-й інст. Полонець С. М.
Категорія 49 Доповідач Якухно О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді Якухно О.М.

суддів Жигановської О.С., Коломієць О.С.

з участю секретаря

судового засідання Добровольської Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 та ОСОБА_3, Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 7 м.Житомира, треті особи : Служба у справах дітей Житомирської міської ради, директор Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 7 м.Житомира ОСОБА_4, Житомирська місцева прокуратура, про розірвання шлюбу, визначення місця проживання дітей та усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дітей за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом, в якому просила : розірвати шлюб між нею та ОСОБА_3; визначити місцем проживання дітей: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, з нею; зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні її з дітьми за її місцем проживання; зобов'язати Загальноосвітню школу 1-3 ступенів № 7 м.Житомира усунути перешкоди у вихованні та спілкуванні з дітьми та повернути дітей позивачу.

Одночасно позивач просила забезпечити докази шляхом витребування документів та забезпечити позов заборонивши виїзд за межі України її неповнолітнім дітям: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, мотивуючи тим, що відповідач як громадянин ОСОБА_8 може вивезти дітей з України без її згоди.

Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2016 року заяви ОСОБА_2 задоволено.

Тимчасово заборонено виїзд за межі України неповнолітнім дітям, громадянам України: ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, до набрання законної сили судовим рішенням у справі. Копію ухвали направлено для виконання в частині забезпечення позову Державній прикордонній службі України. Витребувано із Загальноосвітньої школи 1-3 ступенів № 7 м.Житомира та Головного управління Національної поліції у Житомирській області письмові докази.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2016 року в частині розгляду питання про забезпечення позову та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_2 В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд заборонив виїзд за межі України ОСОБА_5, який є громадянином ОСОБА_8. Окрім того, такого способу забезпечення позову не передбачено.

Перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд виходив з того, що її незадоволення може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Висновок суду не відповідає нормам процесуального права та порушує норми матеріального права.

Згідно ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що між сторонами виник спір щодо місця проживання дітей, які на даний час перебувають на території України з батьком - ОСОБА_3, громадянином ОСОБА_8.

Порядок обмеження виїзду за межі України врегульовано Законом України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» (далі - Закон).

Громадянин України має право виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та в'їхати в Україну (ст.1 Закону).

Перелік підстав для тимчасової відмови у виїзді визначено у ст.6 цього Закону.

Відповідно до ст.3 Закону правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

За змістом п.п.3 та 4 Правил перетинання державного кордону, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995 року, виїзд з України громадян України, які не досягли 16-річного віку, можливий з обома батьками або одним із них з батьків за нотаріально посвідченою згодою, із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску.

Крім того, Верховний Суд України в листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені цим Кодексом види забезпечення позову. Перелік видів забезпечення позову визначений у ст. 152 ЦПК. Серед видів такого забезпечення у ст. 152 ЦПК не передбачено вжиття судом тимчасового обмеження особи у праві виїзду за межі України.

Тому, враховуючи, що в цивільному процесі відсутня правова норма, яка б надавала суду повноваження в порядку, передбаченому статтями 151 - 153 ЦПК, застосовувати такий вид забезпечення позову, як тимчасове обмеження у виїзді за межі України, слід дійти висновку, що суди не можуть застосовувати зазначений спосіб забезпечення позову на стадії розгляду цивільної справи про стягнення заборгованості та виконання інших зобов'язань, оскільки це порушує норми ЦПК та свідчить про вихід суду за межі своїх процесуальних повноважень, порушення принципу верховенства права, проголошеного Конституцією, та вимог ст. 6 Конвенції щодо вирішення справи судом, встановленим законом.

З урахуванням викладеного слід дійти висновку, що вирішення судами питання про обмеження у виїзді за межі України можливе тільки у порядку, визначеному ст. 377-1 ЦПК, та за поданням державного виконавця на підставі п. 18 ст. 11 Закону № 606-XIV у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення чи рішення іншого органу, що перебуває на виконанні (п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII).

Суд першої інстанції зазначені норми процесуального та матеріального права не врахував і помилково забезпечив позов шляхом тимчасової заборони виїзду за межі України неповнолітніх дітей.

За таких обставин, ухвала суду підлягає скасуванню з постановленням нової - про відмову у задоволенні заяви.

В іншій частині ухвала суду не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядається.

Керуючись ст.ст. 152, 303, 307, 311, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Богунського районного суду м.Житомира від 21 квітня 2016 року в частині розгляду питання про забезпечення позову скасувати і постановити нову ухвалу.

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом заборони виїзду за межі України неповнолітнім : ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, відмовити.

Копію ухвали направити для відома Державній прикордонній службі України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: