Справа № 392/371/16-ц
Провадження № 2/392/362/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

06 червня 2016 року м. Мала Виска

Маловисківський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Кратка Д.М., із участю секретаря судового засідання Жельман О.В., представника позивача ОСОБА_1, представника третьої особи: ОСОБА_2, прокурора Мельніченко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4, до ОСОБА_5, треті особи: Маловисківська загальноосвітня школа-інтернат I-III ступенів Кіровоградської обласної ради, Ленінська сільська рада Маловисківського району Кіровоградської області про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и в:

16 березня 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, а також просив стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі ? частки її заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В подальшому представником позивача була подана заява про уточнення позовних вимог в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей, у якій позивач вже просив суд: стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 200,00 грн. (двісті гривень 00 коп.) на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття.

Свої позовні вимоги позивач обгрунтовував тим, що 01 вересня 2009 року за заявою матері (відповідача) ОСОБА_5 її діти ОСОБА_3 та ОСОБА_4 були влаштовані до Маловисківської загальноосвітньої школа-інтернат I-III ступенів Кіровоградської обласної ради на навчання та постійне проживання.

Відповідач з 01 листопада 2014 року не відвідує своїх дітей та не цікавиться їхнім навчанням, станом здоров»я, не надає жодної допомоги та не сплачує кошти за навчання та проживання дітей в інтернатному закладі, не має наміру та можливості покращувати свої житлові умови та пристосовувати їх для нормального проживання та виховання дітей, які є незадовільними, не працює та не має майна, грошових коштів та господарства, а також речей і предметів для забезпечення потреб своїх дітей.

Виконавчим комітетом Леніської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області було прийнято рішення № 17 «Про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3 відносно дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Аналогічне рішення про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав відносно своїх неповнолітніх дітей було прийнято Розпорядженням голови Маловисківської райдержадміністрації від 23 лютого 2016 року № 01-23/81/1.

Таким чином, позивач вважає, що діючи в найкращих інтересах дітей, з метою захисту їхніх прав та охоронюваних законом інтересів позов необхідно задовольнити.

В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, та просив їх задовольнити, з підстав викладених у позовній заяві.

Повідомлений належним чином відповідач - ОСОБА_5 (у відповідності до ст.ст. 74 - 76 ЦПК України), не повідомив про причини своєї неявки, належне повідомлення осіб, які беруть участь у справі є обов'язковим (ст. 158 ЦПК України), у разі неповідомлення суду про причини неявки у судове засідання вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин (ч. 2 ст. 77 ЦПК України), участь у справі є процесуальним правом таких осіб (ст. 27 ЦПК України), а згідно за ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства належить змагальність сторін та доведення суду переконливості своїх доводів (повідомлення про судове засідання є елементом змагальності та обов'язком суду), тому, на думку суду, неявка відповідача в судове засідання та неповідомлення ним про причини своєї неявки свідчить про те, що відповідач розпорядився своїми процесуальними правами шляхом не брати участь у судовому засіданні та не користуватися наданими йому процесуальними правами (передбаченими ст.ст. 11, 27, 31, 60, 128, 131, 158, 168 ЦПК України).

Представник третьої особи: Маловисківської загальноосвітньої школи-інтернат I-III ступенів Кіровоградської обласної ради ОСОБА_2 не заперечувала проти задоволення позову.

Прокурор Маловисківського відділу Знам»янської місцевої прокуратури Кіровоградської області ОСОБА_6 висловила думку про необхідність задоволення позову.

Згідно ст. 224 ЦПК України суд, зі згоди представника позивача, проводить заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши пояснення сторін та їхніх представників, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 01 листопада 2001 року, батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 7-8).

Згідно копії Свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 01 лютого 2004 року, батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, є ОСОБА_7 та ОСОБА_5 (а.с. 9-10).

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер ОСОБА_7, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3.

Судом встановлено, що Виконавчим комітетом Леніської сільської ради Маловисківського району Кіровоградської області було прийнято рішення № 17 та Маловисківською районною державною адміністрацією Кіровоградської області 23 лютого 2016 року, як органом опіки та піклування, було прийнято рішення № 01-23/81/1, яким визнано за доцільним розглянути у судовому порядку питання про позбавлення батьківських прав громадянки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Згідно ст. 59 Закону України "Про освіту" виховання в сім'ї є першоосновою розвитку дитини як особистост і на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки та особи, які їх замінюють, зобов'язані: постійно дбати про фізичне здоров'я, психічний стан дітей, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей; поважати гідність дитини, виховувати працелюбність, почуття доброти, милосердя, шанобливе ставлення до державної мови, регіональних мов або мов меншин, інших мов і рідної мови, сім'ї, старших за віком, до народних традицій та звичаїв; виховувати повагу до національних, історичних, культурних цінностей українського та інших народів, дбайливе ставлення до історико-культурного надбання та навколишнього природного середовища, любов до своєї країни; сприяти здобуттю дітьми освіти у навчальних закладах або забезпечувати повноцінну домашню освіту відповідно до вимог щодо її змісту, рівня та обсягу; виховувати повагу до законів, прав, основних свобод людини. Держава надає батькам і особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків, захищає права сім'ї.

Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Згідно зі ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він:

- не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування;

- ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини,

- жорстоко поводяться з дітьми,

- є хронічними алкоголіками або наркоманами,

- вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва,

- засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 р. N 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Враховуючи ту обставину, що відповідачем жодних заперечнь на позовну заяву не було подано та доказів на спростування необгрунтованості та безпідставності позовних вимог щодо необхідності позбалення її батьківських прав, разом із тим позивачем надані докази на підтвердження обгрунтованості своїх позовних вимог, тому суд вважає, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов»язків по вихованню своїх дітей, тому позов в цій частині підлягає задоволенню.

Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до ч. 4 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції Генеральної Асамблеї ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 рок та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачається, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до положень ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу, аналогічні положення передбачені п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України у постанові від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

У відповідності до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

В даному випадку норми закону передбачають обов'язковість батьків утримувати своїх малолітніх та неповнолітніх дітей з моменту пред'явлення позову.

Частини 2, 3 ст. 193 СК України встановлюють, що якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального закладу охорони здоров'я, навчального або іншого закладу, аліменти на дитину можуть бути стягнуті з них на загальних підставах. За рішенням суду аліменти можуть перераховуватися на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

При таких обставинах, а також зважаючи на те, що відповідачем не надано доказів того, що він не може сплачувати аліменти у відповідному розмірі на утримання своїх сина і доньки, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь своїх дітей та на їх утримання аліментів є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно зі ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у межах суми виплати за один місяць.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивач на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Враховуючи зазначені вимоги Закону, а також те, що позивач звільнений від оплати судових витрат при зверненні до суду з позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути судові витрати з відповідача на користь держави, за кожну заявлену позовну вимогу 551,20 грн. судового збору, а всього - 1102,40 грн..

Разом з цим, суд вважає за належне роз'яснити сторонам, що відповідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них.

Крім того, суд вважає, необхідним роз'яснити сторонам, що відповідно до ч. 1 ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав.

На підставі викладненого, керуючись ст.ст. 1, 3, 4, 10, 11, 57-61, 64, 88, 179, 209, 212 -215, 218, 222-226 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Маловисківської районної державної адміністрації Кіровоградської області, як органу опіки та піклування, що діє в інтересах неповнолітніх ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів - задовольнити.

Позбавити ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав відносно неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та неповнолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти на їхнє утримання у розмірі 200,00 грн. (двісті гривень 00 коп.) на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 16 березня 2016 року.

Стягнути з ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, на користь держави судовий збір в розмірі 1102,40 грн. (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 (десяти) днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Повний текст рішення складений 06 червня 2016 року.

Суддя Д.М. Кратко