У Х В А Л А

9 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України в складі

Яреми А.Г., Охрімчук Л.І.,Романюка Я.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 лютого 2014 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 744 750 грн 40 коп. заборгованості.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року заочне рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове.

У задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою колегії судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року рішення суду апеляційної інстанції залишено без змін.

У заяві ОСОБА_4 про перегляд судових рішень порушується питання про скасування рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року та залишення в силі судового рішення суду першої інстанції з підстав, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 355 ЦПК України:

неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах;

неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Для прикладу наявності зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень ОСОБА_4 посилаються на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня, 21 грудня 2011 року, 25 квітня, 20 червня, 14 листопада, 12 та 26 грудня 2012 року, 23 січня, 6 лютого, 17 липня 2013 року, 5 лютого, 2 (касаційні провадження № 6-51181св13 та № 6-54884св13) та 16 квітня, 21 травня, 9 липня, 24 вересня 2014 року, 4 лютого, 4 та 11 березня, 8 червня, 5 серпня 2015 року та ухвалу Верховного Суду України від 7 вересня 2015 року та ухвалу колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7 вересня 2015 року.

Перевіривши доводи заявників, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що необхідність відкриття провадження у справі за вказаною заявою відсутня та в допуску справи до провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд апеляційної інстанції, з висновками якого погодився і суд касаційної інстанції, виходив з того, що відсутні передбачені законом підстави вважати, що спірні правовідносини за договором, укладеним у формі розписки від 3 серпня 2004 року, виникли між позивачем та фізичними особами ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Так, розписка фактично містила умови про спільну діяльність, за якою кошти у розмірі 92 800 доларів США передавалися відповідачам для закупівлі зерна, меласси, ферментів та іншого для поточних витрат і виробничих потреб Тхорівського спиртзаводу сезону 2004-2005 років з випуску продукції через товариство з обмеженою відповідальністю «Компанія Ельба» та на реконструкцію Тхорівського спиртзаводу з випуску побутової хімії, миючих та чистячих засобів на патоці. Позивач гроші передавав не фізичним особам, а посадовим особам Тхорівського спиртзаводу, без зобов'язання повернути гроші в тій же кількості, а з умовою отримання прибутку від діяльності цих підприємств щорічно в розмірі 33 % на користь інвестора ОСОБА_4

При постановленні ухвали від 21 жовтня 2015 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ застосувала статті 336, 337, 344, 345 ЦПК України, а також надала правову оцінку застосуванню судом апеляційної інстанції правових приписів, закріплених у статтях 11 та 33 ЦПК України.

Ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2011 року, 25 квітня, 14 листопада, 26 грудня 2012 року, 23 січня 2013 року, 5 лютого, 21 травня, 24 вересня 2014 року, 4 березня, 5 серпня 2015 року, що надані заявником як приклади, якими судові рішення скасовані, а справи передані на новий розгляд, не містять правової позиції щодо спірних правовідносин та застосування норм саме матеріального права, а вказують на допущені судами попередніх інстанцій порушення норм процесуального права та необхідність їх усунення для правильного вирішення спору, а також нез'ясування судами належним чином фактичних обставин справи.

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 грудня 2011 року, 20 червня, 12 грудня 2012 року, 6 лютого, 17 липня 2013 року, 2 (касаційне провадження № 6-51181св13) та 16 квітня, 9 липня 2014 року, 4 лютого, 8 червня 2015 року, що надані заявником як приклади, відсутні відомості, що особа в якості інвестора передавала грошові кошти посадовим особам на виробничо-господарські потреби з умовою отримання прибутку від діяльності підприємства.

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 квітня 2014 року (касаційне провадження № 6-54884св13) та 11 березня 2015 року, що надані заявником як приклади, у задоволенні позовів про стягнення боргу за договором позики було відмовлено.

Порівняння змісту вказаних для прикладу судових рішень зі змістом судових рішень, про перегляд яких подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України заява про перегляд судових рішень у цивільних справах може бути подана з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

В ухвалі колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 квітня 2012 року, що надана заявником як приклад, норми процесуального права судом касаційної інстанції застосовувались судом однаково із ухвалою, про перегляд якої просить заявник. У вказаній ухвалі, надаючи правову оцінку застосуванню судом апеляційної інстанції правових приписів, закріплених у статті 11 ЦПК України, суд касаційної інстанції вказав, що місцевий суд стягнув на користь позивача 5249 грн 88 коп. процентів за користування грошовими коштами на рівні облікової ставки НБ України, розглянувши вимогу, яка позивачем не була зазначена ні в тексті позову та уточненнях до нього, ні у відповідних розрахунках заявлених до стягнення сум.

В ухвалах колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня, 21 грудня 2011 року, 25 квітня, 20 червня, 14 листопада, 12 та 26 грудня 2012 року, 23 січня, 6 лютого, 17 липня 2013 року, 5 лютого, 2 (касаційне провадження № 6-51181св13 та № 6-54884св13) та 16 квітня, 21 травня, 24 вересня 2014 року, 4 лютого, 4 та 11 березня, 5 серпня 2015 року, що надані заявником як приклади, норми процесуального права судом касаційної інстанції застосовувались судом однаково із ухвалою, про перегляд якої просить заявник. У вказаних ухвалах судом касаційної інстанції не надавалась правова оцінка застосуванню судом апеляційної інстанції правових приписів, закріплених у статтях 11 та 33 ЦПК України.

В ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 9 липня 2014 року та 8 червня 2015 року, що надані заявником як приклади, судом касаційної інстанції було застосовано правові приписи, закріплені в пункті п'ятому частини четвертої статті 328 ЦПК України.

Ухвала колегії суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 7 вересня 2015 року про відмову в допуску справи до провадження не може бути взята до уваги як приклад неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, оскільки Верховний Суд України не є судом касаційної інстанції.

Ураховуючи наведене, підстава для перегляду судових рішень у зв'язку з неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права, встановлена пунктом 2 частини першої статті 355 ЦПК України, також відсутня.

Ураховуючи наведене, вважати зазначену заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховним Судом України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення боргу за договором позики за заявою ОСОБА_4 про перегляд рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2015 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: А.Г. Ярема
Л.І. Охрімчук Я.М. Романюк