У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Нагорняк В.А., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - Ленінський районний відділ у м. Запоріжжя Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

встановив:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 57/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 29 січня 2015 року, укладеного між нею та ОСОБА_5

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_4 є колишніми членами родини ОСОБА_5 та зареєстровані у належній їй частині будинку.

Відповідачі не є її родичами, не є членами її родини, між ними не укладено договору оренди, а тому вони не мають права на користування і проживання у належній їй частині будинку. Спільне проживання з відповідачами є неможливим, оскільки вона мешкає у цьому будинку із своєю родиною.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 07 серпня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 16 березня 2016 року, позов задоволено.

Усунуто перешкоди в користуванні 57/100 частини житлового будинку по АДРЕСА_1 власнику ОСОБА_3, визнавши відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у зазначеному будинку.

У касаційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення, яким у позові відмовити.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, керуючись ст. ст. 383, 391 ЦК України, правильно виходив із того, що відповідачі не є членами родини позивача, між ними не укладено договору оренди, а тому вони не мають права проживання у спірному будинку.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних рішень не дають підстав для висновку, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішеннь.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третя особа - Ленінський районний відділ у м. Запоріжжя Управління Державної Міграційної служби України в Запорізькій області, про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ В.А. Нагорняк