Номер провадження: 22-ц/785/2083/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сєвєрова Є. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року м. Одеса

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Одеської області у складі :

головуючого - судді Сєвєрової Є.С.,

суддів: Процик М.В., Дрішлюка А.І.,

при секретарі - Решетник М.С.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди,

в с т а н о в и л а:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом, який згодом було уточнено та остаточно просив стягнути з ОСОБА_3 на відшкодування майнової шкоди 102 грн. 78 коп., на відшкодування моральної шкоди - 5000 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн., судові витрати. Неправомірні дії відповідача полягали в тому, що внаслідок сварки, яка сталася між ними 03.04.2015 року у дворі будинку по вул.Архітекторській,22 в м.Одесі, йому завдано тілесних ушкоджень, він звертався до лікаря та на ліки витратив 102,78 грн., а також на його адресу відповідач висловлювався нецензурними словами, що завдало йому моральної шкоди, принизило його честь та гідність.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 16.12.2015 року в задоволені позову ОСОБА_2 відмовлено.

У апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати, ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ, заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав доказів завдання майнової та моральної шкоди.

Проте повністю погодитися із такими висновками суду не можна, з огляду на таке.

Постановою Київського районного суду м. Одеси від 25 червня 2015 року на ОСОБА_3 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 51 грн. за те, що 03 квітня 2015 року, приблизно о 09 годині 45 хвилин, біля будинку №22, по вул.Архітекторській в м.Одесі, він висловлювався нецензурною лайкою на адресу ОСОБА_4, погрожував фізичною розправою, чим скоїв дрібне хуліганство.

Постанова набрала законної сили, відтак встановлені нею факти мають обовязкове значення для вирішення цієї справи.

Оскільки такі дії є неправомірними, порушують права ОСОБА_2, то він має право на відшкодування шкоди в порядку ст.1167 ЦК.

Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Обґрунтовуючи наявність моральної шкоди, позивач пояснював, що вона полягала у душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок неправомірної поведінки щодо нього, а також страждав через приниження його честі та гідності, адже нецензурні вислови на його адресу були допущені публічно.

Однак суд першої інстанції оцінки таким доводам не надав, відмовив у задоволенні вимог з формальних міркувань, хоча очевидно, що втрати нематеріального характеру не можна довести письмовими доказами.

Зважаючи на такі обставини рішення суду в зазначеній частині не відповідає вимогам закону, тому підлягає скасуванню із ухваленням нового по суті справи про часткове задоволення вимог про відшкодування моральної шкоди.

Оскільки факт неправомірної поведінки відповідача встановлений судом, з постанови вбачається, що неправомірна поведінка була допущена щодо ОСОБА_2, то останній має право на відшкодування моральної шкоди в порядку ст.1167 ЦК.

Виходячи з вимог ст.23 ЦК з врахуванням характеру правопорушення, глибини душевних страждань, вимог розумності та справедливості, а також всіх обставин справи, стягненню підлягають 1000 гривень на відшкодування моральної шкоди.

Не приймаються до уваги доводи про те, що ОСОБА_2 не має права вимоги, оскільки протиправна поведінка була допущена щодо особи з ініціалами В.І., оскільки інші матеріали справи свідчать про конфлікт саме між сторонами, а зазначення в постанові Київського районного суду м.Одеси ініціалів ОСОБА_4 слід вважати опискою.

Задоволення позову про відшкодування моральної шкоди надає право на отримання компенсації судових витрат, які підлягають стягненню з відповідача.

Як вбачається квитанцій до прибуткового касового ордеру ОСОБА_2 було сплачено на правову допомогу 3000 гривень (а.с.23).

За наданим розрахунком 9 годин були витрачені на зустріч із клієнтом, складання договору на надання адвокатських послуг, складання заяв та скарг до Київського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, підготовку і складання заяв про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності, складання і подачу позовної заяви, отримання копій ухвал суду, прибуття до участі у судове засідання, отримання заперечень в суді, участь в судовому засіданні (а.с.59). Водночас не всі із зазначених дій можна віднести до процесуальних дій, стовно які надають право на компенсацію витрат, а тому врахуванню підлягають частково. Так, з журналів судових засідань вбачається, що участь в судовому засіданні склала 3 години, можна погодитися із тим, що складання процесуальних документів у цій справі і вчинення дій, повязаних із розглядом справи, яка не є важкою за фабулою та змістом, складало 1 годину, відтак загальна кількість витраченого часу складає 4 години.

Виходячи з вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» і неможливості стягнення більше 40% від мінімальної заробітної плати за годину роботи, вартість однієї години складає 487,20 (1218х40%), за 4 годин роботи 1948,80 грн. (4х487,20).

Під час подання позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн.(а.с.1).

Таким чином, пропорційно до задоволених вимог відповідно до ст.88 ЦПК судові витрати складають 429,64 грн. (1000х2192,40/5102,78).

Не спростовують правильність висновків суду про відмову у задоволенні позову про відшкодування майнової шкоди доводи апеляційної скарги, оскільки належні та допустимі докази на підтвердження факту завдання тілесних ушкоджень внаслідок дій ОСОБА_3 саме 03.04.2015 року відсутні.

Сам факт звернення до лікаря 03.04.2015 року, на підтвердження чого надана копія амбулаторної карти, доказом завдання шкоди 03.04.2015 року не є, з амбулаторної карти встановити причину встановленого діагнозу неможливо, акт судово-медичного обстеження відсутній, факт завдання тілесних ушкоджень внаслідок неправомірних дій ґрунтуватися на припущеннях не може.

Зважаючи на такі обставини, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди та судових витрат із ухваленням нового в зазначеній частині.

Керуючись ст.ст.304,п.2ч.1ст.307,309,313,314,316,317,319 ЦПК України, колегія суддів,

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 16 грудня 2015 року в частині відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди, судових витрат скасувати, ухвалити нове.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди 1000 гривень, судові витрати в розмірі 429,64 грн., в решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Головуючий:

Судді: