РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 лютого 2016 року Дзержинський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого судді - СЕМІРЯД І.В.

при секретарях - ВОРОНІНІ Д.Г., НАЗАРЕНКО І.С.

за участю представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дзержинського районного суду міста Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота», третя особа ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим,

встановив:

23.12.2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати Договір поруки від 17 липня 2013 року №129/1, укладений між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_4 Ворота» та нею припиненим.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 17 липня 2013 року між нею та ПАТ «ОСОБА_4 ВОРОТА» укладено договір поруки №129/1.

За п. 1.1. Договору поруки Поручитель поручається перед Кредитором за виконання ОСОБА_5 своїх зобовязань за Договором № 129 про надання споживчого кредиту у формі кредитної лінії (невідновлювальної) від 17 липня 2013 року, укладеним між Кредитором та Боржником.

За Кредитним договором (п. 1.1.) позичальник (ОСОБА_5М.) зобовязується повернути кредит у терміни, встановленійрафіком платежів, що наведений у додатку №1 до Кредитного договору.

У додатку №1 встановлено Графік платежів, з якого вбачається, що позичальник щомісячно починаючи з 25.07.2013р. по 15.07.2016р. повинен погашати встановлені у графіку платежі.

22.12.2015 року їй стало відомо від позичальника, що він перебуває в скрутному фінансовому положенні і в звязку з цим припинив з грудня 2014 року погашення помісячних платежів і по цей час не має можливості погашати заборгованість.

На думку позивача, оскільки останній платіж було зроблено 07.12.2014 р., вважає, що на підставі ч. 4 ст. 559 Цивільного кодексу України, моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням - 25.12.2014 року, Банк, протягом шести місяців не звернувся до неї з позовною вимогою, як до поручителя, що свідчить про припинення договору поруки з 25.06.2015 р.

Позивач ОСОБА_3 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи була повідомлення своєчасно та належним чином.

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити, з мотивів зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, з підстав зазначених у відзові на позов. (а.с. 24-28)

Третя особа ОСОБА_5 у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ст.ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що 17.07.2013 року між ПАТ «ОСОБА_4 Ворота» та ОСОБА_5 був укладений кредитний договір № 129, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 300 000 грн. Відповідно до умов договору встановлено порядок повернення кредиту у терміни, встановлені Графіком платежів, в будь-якому випадку не пізніше 15 липня 2016 року (а.с. 7).

З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ОСОБА_4 Ворота» та позивачем ОСОБА_3 17 липня 2013 року було укладено договір поруки № 129/1, відповідно до якого зобовязалась відповідати за виконання усіх зобовязань за кредитним договором (а.с. 13).

Пунктом 4.1. договору поруки визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його укладення та діє до моменту припинення поруки з підстав, передбачених чинним законодавством України.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України).

Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобовязань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У кредитному договорі та у графіку платежів чітко визначений строк виконання основного зобовязання 15 липня 2016 року.

За таких обставин порука не вважається припиненою, що відповідає правовим висновкам Верховного Суду України у справі № 6-6цс/14 та п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5, що згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Згідно з ч. 2 п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково.

Оскільки строк дії договору поруки пов'язується зі строком дії кредитного договору, який закінчується 15 липня 2016 року, то підстав для визнання договору поруки припиненим згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України немає, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 - 215 ЦПК України та ст. ст. 251, 252, 559 ЦК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до акціонерного товариства «ОСОБА_4 Ворота», третя особа ОСОБА_5 про визнання договору поруки припиненим відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Харківської області через суд Дзержинський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СУДДЯ: