Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.05.2016 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду смт. Юр»ївка, в порядку заочного розгляду справи, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" м. Дніпропетровськ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в розмірі 13 236, 65 грв., в редакції уточненої позовної заяви, що надійшла до суду 26.04.2016 року (ас. 30-32), в обґрунтування своїх вимог вказуючи на те, що відповідно до укладеного договору № ABIORC06520005 від 07.06.2008 року відповідач ОСОБА_1 09 червня 2008 року отримав кредит у розмірі 3 317, 28 грв., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1, 0 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 59, 71 грв., з кінцевим терміном повернення кредиту до 07.06.2011 року.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява , разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом останнього у заяві.

Відповідно до умов заяви позичальника погашення заборгованості мало здійснюватися у наступному порядку, а зокрема: щомісяця в період сплати, за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 170, 16 грв. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат згідно з умовами.

Відповідно до Умов позичальник зобовязаний погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви (п. 3.2.2), сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п. п. 4.1, 4.2 даних Умов та тарифів, сплатити банку винагороду у строки та розмірі згідно тарифів, заяви та даних умов (п. 3.2.4), повністю повернути кредит до дати, зазначеної в заяві. При непогашенні кредиту в строки зазначені в заяві, заборгованість у частині вчасно не погашеної суми вважається простроченою. На залишок заборгованості по простроченій сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 4.2 цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості (п. 3.2.9).

Відповідно до п. 5.3 Умов при порушенні позичальником строків платежів по будь якому з грошових зобовязань передбачених договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грв. + 5 % від суми заборгованості.

Відповідно до норм чинного законодавства (ст. 259 ЦК України) договором встановлена позовна давність за вимогами про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, неустойки - пені, штрафів тривалістю 5 років (п. 5.5 Умов).

Позивач свої зобов»язання за договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачеві кредит у розмірі, визначеному договором, про що свідчить, зокрема, підписана заява позичальника № ABIORC06520005 від 07.06.2008 року та меморіальні ордери.

Відповідач свої зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконував, а саме неналежно сплачував внески на погашення заборгованості за кредитом в період з 26.03.2010 року по 01.04.2016 року; на погашення заборгованості за процентами в період з 28.07.2009 року по 01.04.2016 року; на погашення заборгованості по пені в період з 20.06.2010 року по 01.04.2016 року; на погашення заборгованості з комісії в період з 21.06.2010 року по 01.04.2016 року.

Так, 31.05.2010 року відповідачем було здійснено останній платіж в сумі 386, 06 грв. в рахунок погашення заборгованості за кредитом.

Відтак, станом на 01.04.2016 року відповідач має заборгованість в сумі 13 236, 65 грв., яка складається з : 1 549, 22 грв. - заборгованість за кредитом; 103, 15 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 716, 52 грв. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9 761, 25 грв. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грв. - штраф та 606, 51 грв. - його процентна складова.

Посилаючись на ст. ст. 526, 527, 530, 1054 ЦК України позивач просив стягнути з відповідача по справі на його користь заборгованість за кредитним договором у розмірі 13 236, 65 грв., а також судові витрати по справі.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (ас. 48), при цьому в п. 3 прохальної частини уточненої позовної заяви представник позивача зазначив про розгляд справи за відсутності представника банку (ас. 16, 32).

Відповідач по справі ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце слухання справи, відповідно до ч. 3 ст. 76 ЦПК України, сповіщений належним чином (ас. 15, 42, 49), будь яких заяв про розгляд справи в його відсутності суду не надав.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Виходячи з наведеного та приймаючи до уваги те, що представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначив у клопотанні про розгляд справи за відсутності позивача та п. 3 уточненої позовної заяви (ас. 16, 23, 32), суд знаходить можливим розглянути дану справу та ухвалити заочне рішення у відсутності сторін по справі на підставі наявних у ній письмових матеріалів про права та взаємовідносини останніх, при цьому відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України не здійснює фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши письмові матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав:

- так, судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 07 червня 2008 року між Закритим акціонерним товариством « Акцент - Банк», правонаступником якого в даний час є Публічне акціонерне товариство «Акцент - Банк» (ас. 22) та відповідачем ОСОБА_1 був укладений кредитний договір № ABIORC06520005, згідно якого Банк надає позичальнику строковий кредит у сумі 3 317, 28 грв. на строк 36 місяців з 07.06.2008 року по 07.06.2011 року включно, на придбання товарів, зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 1, 0 % на місяць на суму залишку на суму заборгованості за кредитом, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 290 грв. та щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 59, 71 грв. (ас. 6).

Відповідно до умов заяви позичальника погашення заборгованості мало здійснюватися у наступному порядку, а зокрема: щомісяця в період сплати , за який приймається період з 20 по 25 число кожного місяця, позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 170, 16 грв. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інших витрат , згідно з Умовами (ас. 6).

Позичальник зобовязався повернути суму кредиту, відсотків, винагороди, відповідно до заяви та Умов.

При порушенні позичальником зобовязання з повернення кредиту позичальник сплачує банку пеню, розмір якої визначений у п. 5.1 Умов за кожен день прострочки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява , разом з Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт)» складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом останнього у заяві (ас.6).

Згідно п. п. 4.1 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам (« Розстрочка») (Стандарт), наданих позивачем до позову (ас. ас. 7 13 ), за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві (ас.11).

Відповідно до п. 5.1 Умов надання споживчого кредиту при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, передбачених заявою та п. п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов банк має право нарахувати, а позичальник зобов»язується сплатити банку пеню в розмірі 1,25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу (ас.12).

Відповідно до п. 5.3 Умов при порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грв. + 5 % від суми заборгованості (ас.12).

Згідно п. 5.4 Умов нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов»язань , передбаченої п.п. 5.1, 5.2, 5.3 цих Умов здійснюється протягом трьох років з дня, коли відповідне зобов»язання повинне бути виконане позичальником.

Згідно п. 5.5 Умов терміни позовної давності по вимогам про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки пені , штрафів за даним договором встановлюється сторонами тривалістю 5 років.

Факт отримання відповідачем кредиту у розмірі 3 317, 28 грв. підтверджений в судовому засіданні копією меморіального ордеру від 09.06.2008 року № 80609В040Q на суму 127, 28 грв. ( ас. 35); копією меморіального ордеру № 040S від 09.06.2008 року на суму 290,00 грв. (ас.36); копією меморіального ордеру № ВLFZ0WGN91 від 09.06.2008 року на суму 2 900 грв. (ас.37).

Однак, відповідач отримавши кредитні кошти, свої зобов»язання за вказаним договором належним чином не виконував, а саме неналежно сплачував внески на погашення заборгованості за кредитом в період з 26.03.2010 року по 01.04.2016 року, на погашення заборгованості за процентами в період з 28.07.2009 року по 01.04.2016 року, на погашення заборгованості з пені за період з 20.06.2010 року по 01.04.2016 року, на погашення заборгованості з комісії в період з 21.06.2010 року по 01.04.2016 року.

Так, 31.05.2010 року відповідачем було здійснено останній платіж в сумі 386, 06 грв. в рахунок погашення заборгованості за кредитом, що підтверджено в судовому засіданні випискою з особового рахунку відповідача № 49095 про погашення заборгованості за кредитним договором за період з 07.06.2008 року по 20.04.2016 року (ас. 38-39).

Відтак, станом на 01.04.2016 року відповідач має заборгованість в сумі 13 236, 65 грв., яка складається з : 1 549, 22 грв. - заборгованість за кредитом; 103, 15 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 716, 52 грв. - заборгованість по комісії за користування кредитом; 9 761, 25 грв. - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором; 500 грв. - штраф та 606, 51 грв. - його процентна складова, що підтверджено в судовому засіданні розрахунком заборгованості за кредитним договором, виконаним станом на 01.04.2016 року (ас. 33-34).

Дана заборгованість відповідачем до теперішнього часу не погашена.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, одностороння відмова від зобовзання згідно зі статтею 525 ЦК України не допускається.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов'язання.

Відповідно до ст. 1049 ЦК України - позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

За викладених вище обставин, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 1 549, 22 грв., що виникла в період з 26.03.2010 року по 01.04.2016 року, заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 103, 15 грв., що виникла в період з 28.07.2009 року по 01.04.2016 року та заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 716, 52 грв., що виникла в період з 21.06.2010 року по 01.04.2016 року, підлягають до повного задоволення. При цьому, суд зауважує, що лише за наявності заяви сторони може застосовуватися позовна давність як загальна так і спеціальна, суд за власною ініціативою не має право застосовувати позовну давність. У матеріалах справи не має заяви відповідача про застосування строків позовної давності поданої до винесення судом рішення, згідно з вимогами ч. 3 ст. 267 ЦК України (постанова ВСУ № 6-474цс16 від 18.05.2016 року, постанова ВСУ № 6-2520цс15 від 06.04.2016 року).

В частині стягнення пені в розмірі 9 761, 25 грв. суд зазначає наступне:

- так, згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки встановлений законом може бути збільшений у договорі (ст. 551 ЦК України).

Умовами кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь якого із зобовязань, передбачених заявою та п.п. 3.2.2, 3.2.3 даних Умов банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню у розмірі 1, 25 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грв, за кожен день прострочки платежу (п. 5.1 Умов).

За загальним правилом період за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України) (постанова ВСУ № 6-100цс14 від 03.09.2014 року, постанова ВСУ № 6-474цс16 від 18.05.2016 року).

При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до ст. 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Так, в позовній заяві позивач зазначив, що пеня у розмірі 9 761, 25 грв. нарахована ним за період з 20.06.2010 року по 01.04.2016 року.

Разом з тим, з огляду на вищевикладене нарахування суми пені за період який перевищує один рік суперечить вимогам закону, а зокрема п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України.

Відтак, вважаю, що з відповідача до стягнення підлягає пеня у розмірі 338, 09 грв., обрахована за період з 01.04.2015 року по 01.04.2016 року включно, згідно розрахунку заборгованості за договором (ас. 33-34).

Щодо п. 5.5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) (ас. 12), згідно якого передбачено , що строки позовної давності стосовно вимог банку про стягнення кредиту, відсотків за користування кредитом, винагороди, неустойки - пені, штрафів за даним договором встановлюються сторонами тривалістю 5 років, суд вважає за необхідне зазначити наступне:

- так, відповідно до ст. 256 ЦК України позовна даність це строк у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Статтею 258 ЦК України передбачена спеціальна позовна давність для окремих видів вимог.

Згідно з ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність установлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Якщо сторони кредитного договору досягли згоди про збільшення позовної давності за всіма або окремими вимогами і така домовленість за змістом і формою відповідає вимогам ст. 6 і ч. 1 ст. 259 ЦК України, то розрахунок розміру пені та штрафу слід провести за кожною вимогою в межах збільшеної позовної давності, установленої сторонами в договорі, враховуючи періодичність платежів визначених договором (постанова ВСУ від 24.02.2016 року № 6-1824цс15).

Разом з тим, Умови, пунктом 5.5 яких установлено збільшену позовну давність, не містять безпосередньо підпису позичальника, а окрім того, у заяві позичальника від 07.06.2008 року, яка була ним підписана, домовленості сторін щодо збільшення строку позовної давності не має , а відтак не має підстав вважати , що між сторонами була укладена відповідна письмова угода про збільшення позовної давності , яка за змістом та формою відповідає вимогам ст. 6, ст. 207, ст. 259 ЦК України (постанова ВСУ від 01.07.2015 року № 6-757цс15, № 6-16цс15 від 11.03.2015 року).

Отже, позивачем не надано належних доказів на підтвердження погодження з відповідачем домовленості про збільшення строків позовної давності і остання за формою не відповідає вимогам ст. ст. 6, 207 і ч. 1 ст. 259 ЦК України.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою ( штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Умовами спірного договору, а саме пунктом 5.1, заявою позичальника, передбачено при порушенні позичальником будь якого із зобовязань визначеного пунктом 3.2.2 (погашати кредит у порядку та строки відповідно заяви) та пунктом 3.2.3 (сплатити відсотки за користування кредитом відповідно до заяви та п. п. 4.1, 4.2 Умов) застосування пені, як виду цивільно-правової відповідальності, за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення.

У той самий час, згідно з п. 5.3 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу, як виду цивільно-правової відповідальності, за порушення позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, передбачених договором більше чим на 30 днів у розмірі 500 грв. + 5 % від суми заборгованості.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення (постанова ВСУ від 21 жовтня 2015 року № 6-2003 цс 15).

Відтак, в частині стягнення штрафу в розмірі 500 грв. та його процентної складової в розмірі 606, 51 грв., суд знаходить позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача кредитну заборгованість в сумі 2 706, 98 грв., яка складається з : 1 549, 22 грв. - заборгованість за кредитом; 103, 15 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 338, 09 грв. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором та 716, 52 грв. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються відповідачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, в задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Згідно п. 36 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (ч. 1 ст. 88 ЦПК України) застосовується незалежно від того за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою визначеною Законом № 3674-VІ).

При предявлені позову позивачем сплачений судовий збір в розмірі 1 378, 00 грв. (ас. 1).

Враховуючи, що позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума на відшкодування понесених судових витрат в розмірі 275, 60 грв., з наступного розрахунку: 2 706, 98 : 13 236, 65 х 100 = 20 % (тобто позовні вимоги задоволені на 20 % від заявлених); 1 378 х 20 % = 275, 60.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212-215, 222, 224-228, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" м. Дніпропетровськ до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженки ІНФОРМАЦІЯ_2, гр. України, зареєстрованої за адресою - с. Варварівка, вул. Орджонікідзе, буд. 22, Юр»ївського району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" м. Дніпропетровськ заборгованість за кредитним договором № ABIORC06520005 від 07 червня 2008 року, що утворилася станом на 01 квітня 2016 року, в розмірі 2 706, 98 грв. ( дві тисячі сімсот шість грв., 98 коп.), яка складається з : 1 549, 22 грв. - заборгованість за кредитом; 103, 15 грв. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 338, 09 грв. - пеня за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором та 716, 52 грв. - заборгованість по комісії за користування кредитом.

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства "Акцент - Банк" м. Дніпропетровськ судові витрати по справі в загальному розмірі 275, 60 грв. ( двісті сімдесят пять грв. , 60 копійок).

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя : С.О. Маренич