Справа № 303/4968/13
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 листопада 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача: ОСОБА_1,

суддів: Бондаренка Ю.О., Собослоя Г.Г.,

при секретарі: Сочка І. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгороді цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 жовтня 2015 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідачів: ПАТ «Страхова компанія «УНІКА», ПАТ «ВіЕс Банк», ОСОБА_7, ОСОБА_8 про витребування майна та усунення перешкод у користуванні майном, шляхом виселення,-

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернувся до суду із віндикаційним позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_5, ОСОБА_2, на підставі якого просить витребувати у відповідача (1) квартиру АДРЕСА_1, а у відповідачів (2), (3) квартиру №9 в цьому ж будинку.

Також предмет позову містить вимогу про виселення відповідачів із займаних приміщень.

Позовні вимоги обґрунтовуються доводами про наявність у позивача права на витребування майна у відповідачів, яке неправомірно вибуло з його володіння поза його волею.

Доводячи підставність своїх позовних вимог, позивач у позовній заяві (Т. 1, а.с. 2-5) та в судових засіданнях по справі зазначив, що неправомірно був позбавлений права власності на квартиру під №5 в будинку №23 по вул. Драгоманова в м. Мукачево (надалі - Квартира) недобросовісним відчужувачем ОСОБА_7 на підставі визнаного недійсним у судовому порядку договору іпотеки від 22.04.2010 та скасованого рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2010. В подальшому Квартира на підставі ряду цивільно правових правочинів та дозвільних документів була переобладнана, внаслідок її внутрішньої реконструкції під дві окремі квартири (№5 та №9), та опинилася у власності добросовісних набувачів, тобто відповідачів по справі.

Таким чином, на підставі ст. 388 Цивільного кодексу України, позивач просить витребувати спірне майно у добросовісних набувачів.

З урахуванням того, що майно перебуває у володінні, користуванні та розпорядженні відповідачів, а позивач позбавлений права доступу до нього, тому просить усунути перешкоди у користуванні ним шляхом їх виселення.

Нормативно правовою підставою для задоволення позовних вимог вказані приписи ст.ст. 321, 330, 388, 391 Цивільного кодексу України.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01 жовтня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_6 задоволено повінстю.

Витребувано у ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Мукачево, вул. Драгоманова, 23/5) на користь ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Мукачево вул. Драгоманова, 24/57) квартиру АДРЕСА_1.

Витребувано у ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Мукачево вул. Драгоманова, 23/9) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, м. Мукачево вул. Драгоманова, 23/9) на користь ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Мукачево вул. Драгоманова, 24/57) квартиру АДРЕСА_2.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Мукачево вул. Драгоманова, 24/57) майном, шляхом виселення ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Мукачево вул. Драгоманова, 23/5) із квартири АДРЕСА_1.

Усунуто перешкоди у користуванні ОСОБА_6 (ІНФОРМАЦІЯ_2, м. Мукачево вул. Драгоманова, 24/57) майном, шляхом виселення ОСОБА_5 (ІНФОРМАЦІЯ_3, м. Мукачево вул. Драгоманова, 23/9) та ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_4, м. Мукачево вул. Драгоманова, 23/9) із квартири АДРЕСА_2.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01 жовтня 2015 року відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4, а також відповідач ОСОБА_5 оскаржили його в апеляційному порядку, вважаючи, що таке є незаконним, не обєктивним, не обґрунтованим, винесеним із грубим порушенням норм матеріального права та не повним зясуванням обставин, що мають істотне значення для справи, а тому просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6.

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4 мотивовано тим, що судом першої інстанції не взято до уваги відплатність договору відчуження майна ОСОБА_8, та вибуття майна з володіння власника ОСОБА_6 з його волі. Позивачем не доведено факт наявності у нього права власності на квартиру АДРЕСА_3, адже у ОСОБА_6 відсутнє свідоцтво про право власності на нерухоме майно, яке він бажає витребувати. Судом першої інстанції при розгляді справи було неправомірно відмовлено у задоволенні ряду клопотань, поданих відповідачами. На думку апелянтів, позивачем було обрано невірний спосіб захисту своїх прав. Позов про витребування спірної квартири, що належала позивачу не може бути задоволений, оскільки на момент звернення до суду такого майна вже не існувало. Відповідач ОСОБА_3 є власником новоствореної квартири 5 з реєстраційним номером обєкту нерухомого майна НОМЕР_1, а відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 власниками квартири 9 з реєстраційним номером обєкту нерухомого майна НОМЕР_2. Також, судом першої інстанції невірно розтлумачено положення ухвали Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 26 листопада 2014 року, якою дану цивільну справу направлено на новий розгляд суду першої інстанції.

У доповненні до поданої апеляційної скарги представник ОСОБА_4 зазначив, що під час розгляду справи судом першої інстанції було неправомірно відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про виклик свідка ОСОБА_9, а також клопотання про призначення комісійної експертизи від 27 квітня 2015 року з питаннями, які визначені відповідачем ОСОБА_3. Крім того, судом першої інстанції не було належним чином досліджено інвентарну справу №3818/7035 на домоволодіння 23 по вул.. Драгоманова у м. Мукачеві, а також твердження відповідача ОСОБА_3 щодо шахрайських дій по «аналогічній схемі» з квартирою №8 по вул..Драгоманова у м. Мукачеві, у яких брали участь позивач ОСОБА_6 та його дружина.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_5 мотивовано тим, що суд першої інстанції жодним чином не аргументував, чому два нових автономних обєкти не є новоствореним майном та чому право власності на них не було набуто згідно зі ст. 331 ЦК України. Позивач не надав жодного документу, який підтверджує існування у складі обєкту за номером 12304199 двох автономних обєктів, та сам факт цього був заперечений будівельним експертом Туряниця в залі суду. Обєкт за номером НОМЕР_2 за адресою Драгоманова 23/9 є однією індивідуально визначеною річчю. Обєкт за номером 12304199 Драгоманова 23/5 є іншою індивідуально визначеною річчю. Висновок суду про те, що обєкти не можуть існувати поза зазначеною площею, а тому обєкт є цілісним, аж ніяк не спростовують того, що ці обєкти можуть існувати у межах зазначеного простору. Суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що реєстрація нових квартир за новими номерами не припиняє існування первісного обєкту.

ОСОБА_5, ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_4 у суді апеляційної інстанції вимоги апеляційних скарг підтримали у повному обсязі.

Позивач та його представник вважають рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення осіб, які зявилися по справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд, керуючись принципом диспозитивності, відповідно до вимог ч. 1 ст. 303 ЦПК України та розяснень Верховного Суду України, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2008 № 12 "Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку", перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, не роблячи висновків щодо неоскарженої частини судового рішення.

Задовольняючи позов на підставі ст. 388 ЦК України суд першої інстанції виходив із того, що спірна квартира вибула з володіння власника не з його волі, у звязку з неналежним виконання грошового зобовязання позивачем, спірна квартира була передану у власність кредитора ОСОБА_7 на підставі судового рішення від 22.04.2010 року, яке у подальшому було скасовано рішенням апеляційного суду від 10 травня 2013 року.

Також суд першої інстанції визнав, що укладений позивачем договір іпотеки для забезпечення виконання зобовязання, не може бути його волевиявленням, спрямованим на відчуження квартири №5 кредитору ОСОБА_7.

За таких обставин, суд першої інстанції вважав, що наявні правові підстави, передбачені ст. 388 ЦК України, дають право на витребування квартири №5 та квартири №9 у відповідачів по справі, як добросовісних набувачів .

Проте з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки суд першої інстанції дійшов його без повного та всебічного зясування дійсних обставин справи, прав сторін та з порушенням норм матеріального права.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу, згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Судом апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

Позивач ОСОБА_6 на підставі нотаріально- посвідченого договору купілі- продажу від 6 грудня 2005 року набув права власності на квартиру №5 загальною площею 26.30 кв. м. у житловому будинку №23 у м. Мукачево Закарпатської області .

22 квітня 2010 року між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки квартири АДРЕСА_4. Іпотекою забезпечено виконання грошового зобовязання між ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на суму 295 00, 00 доларів США, які позичальник ОСОБА_6 зобовязувався повернути у строк до 22 червня 2010 року із сплатою відсотків у розмірі 8 % щомісячно.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 10 травня 2013 року задоволений позов ОСОБА_6, ОСОБА_10 до ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним, з підстав порушення прав неповнолітніх дітей права на користування квартирою №5.

В п. 1 договору іпотеки зазначалося, що боржник (ОСОБА_6В.) позичив у Кредитора суму 295 00, 00 дол. США, що станом на 22.04.2010 року становило 236000,00 грн., з 8% -ю платою за користування позикою за кожен місяць, яка мала бути повернута до 22.06.2010.

В разі порушення виплат встановлювалася штрафна санкція в розмірі 2 % місячних від основної суми боргу.

У забезпечення виконання вищевказаних зобовязань в іпотеку була передана Квартира, розташована на першому та мансардному поверхах в житловому будинку під. літ «В», яка складалася з чотирьох житлових кімнат, загальною площею 135,70 кв.м., житловою 92,50 кв.м. (п.п. 2, 3 договору іпотеки).

На підставі рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 30.11.2010 року визнано за ОСОБА_7 право власності на предмет іпотеки квартиру АДРЕСА_5 загальною площею 135 кв. м..

12 лютого 2011 року ОСОБА_7 на підставі укладеного нотаріально посвідченого договору купівлі- продажу відчужив, а ОСОБА_8 придбала квартиру АДРЕСА_6.

При цьому, у відповідності з п.п. 1.3. вказаного договору купівлі продажу, площа відчужуваного обєкта нерухомості склала 135,70 кв.м. (загальна площа) та 92,50 кв.м. (житлова).

12 березня 2012 року ОСОБА_8 на підставі нотаріально посвідченого договору дарування подарувала ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_7 загальною площею 135 кв. м..

На підставі рішення виконавчого комітету Мукачівського міської ради від 29 травня 2012 року за №150 ОСОБА_3 наданий дозвіл на реконструкцію належної на праві власності квартири АДРЕСА_8 на внутрішнє перепланування під дві окремі квартири з організацію окремих входів.

22.01.2013 року Реєстраційною службою Мукачівського міськрайонного управління юстиції ОСОБА_3 видано свідоцтво на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_9, загальною площею 35,1 кв. м.( рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер : 88174 від 22.012013.

На підставі укладеного нотаріально посвідченого договору купівлі- продажу від 31 січня 2013 року ОСОБА_3 С продав, а ОСОБА_5 купив квартиру АДРЕСА_10.

Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 22 січня 2013 року, виданого ОСОБА_3 реєстраційною службою Мукачівського міськрайонного управління юстиції, належить на праві приватної власності двокімнатна квартира АДРЕСА_11 загальною площею 100.5 кв. м. та житловою 37.3 кв. м., на підставі цього свідоцтва, було вчинено 22 січня 2013 року державну реєстрацію права власності: 27778 реєстраційний номер обєкта нерухомо майна: НОМЕР_1.

Відповідно до висновку експерта, проведеної по справі будівельно- технічної експертизи 25.03.2015 №04-03/15, (Т. 3 а.с. 212-237), експертом констатовані фактичні дані відносно того, що «оглядом та аналізом наданих матеріалів встановлено, що дві існуючі на час обстеження квартири «новоутворені квартири №5 та №9» отримані внаслідок реконструкції первісної квартири №5 з внутрішнім переплануванням без зміни зовнішніх геометричних розмірів фундаментів у плані квартири №5, точніше без зміни зовнішніх геометричних обємно планувальних параметрів первісної квартири №5. Іншими словами, у просторі, який займала первісна квартира №5 (до реконструкції) розміщено дві нових автономних квартири (№5 та №9) з окремими входами. Аналогічно виглядає співвідношення по площах первісної квартири №5 та суми площ новоутворених в результаті реконструкції квартир №5 та №9: 135,70=100,50+35,10. Різниця в 0,10 кв.м. виникла за рахунок влаштування перегородок та допустимої похибки в обчисленнях площ при інвентаризації».

Судова колегія погоджується з висновком місцевого суду у частині того, що спірна квартира № 5 вибула з володіння позивача на підставі рішення суду, ухваленого щодо цього майна, яке у подальшому скасованого, вважається таким, що вибуло з володіння власника поза його волею.

Однак, судова колегія не може погодитися з висновком суду першої інстанції у частині того, що квартира № 5 існує в натурі, в межах саме тієї загальної та житлової площі, яка була у ОСОБА_6 у 2010 році, оскільки до такого висновку суд дійшов на підставі висновку експерта, що обєкти нерухомості, які перебувають у власності відповідачів були отримані відповідачем (1) внаслідок проведеного внутрішнього перепланування квартири без зміни її зовнішніх геометричних обємно планувальних параметрів.

Також суд першої інстанції вважав, що обставини щодо існування на момент судового розгляду справи двох окремих квартир під №5 та №9 під новими реєстраційними номерами не можуть слугувати підставою для висновку про відсутність у натурі. Отже, проведення внутрішньої реконструкції квартири та здійснення в звязку з цим нових реєстраційних дій не припиняє існування спірного обєкту нерухомості в натурі, а тому відповідачі на підставі частини четвертої ст. 390 Цивільного кодексу України як добросовісні набувачі (володілець) має право залишити собі здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Згідно із нормами ЦК України (2003 р.), обєктами цивільних прав є речі; обєкти цивільних прав можуть вільно відчужуватися або переходити від однієї особи до іншої в порядку правонаступництва чи спадкування або іншим чином, якщо вони не вилучені з цивільного обороту, або не обмежені в обороті; річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки; до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також обєкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення; право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації; право розпорядження нерухомим майном належить власнику майна (ст.ст. 177-179, 181, 182, 316, 317, 319, 346, 717-719 ЦК України (2003 р.)). Обовязковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно; у Державному реєстрі прав реєструються права на обєкти нерухомого майна, зокрема, на квартири (ст.ст. 4, 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»).

Пунктом 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України передбачено, що якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.

Зібраними доказами стверджені факти того, що право власності на спірні квартири відповідачами набуто на підставі свідоцтва про власність, яке видано органом місцевого самоврядування як на нові обєкти нерухомого майна.

Оскільки позивач вважає себе власником спірного майна, його права підлягають захисту шляхом задоволення віндикаційного позову, якщо є підстави, передбачені ст. 388 цього Кодексу, які дають право витребувати майно від добросовісного набувача.

Таким чином, обєкт нерухомості квартира АДРЕСА_12, припинила свій правовий режим, як обєкт нерухомого майна у встановленому порядку, а тому її не існує у натурі, як нерухомої речі, а тому спірні квартири не можуть бути витребувані у відповідачів з підстав, передбачених ст. 388 ЦК України.

З урахуванням вимог вищезазначеного та вимог п.4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, ОСОБА_3, його представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - задовольнити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 01 жовтня 2015 року - скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_6 відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді: