Справа № 152/773/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

03 червня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді - Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання - Бабиної І.Д.,

заявника - ОСОБА_1,

представника заявника - адвоката Костриці В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Шаргороді Вінницької області в залі суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, заінтересована особа - Шаргородська міська рада Вінницької області,

встановив:

23.05.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем.

Мотивуючи заяву, зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла її матір ОСОБА_3, яка на день смерті була зареєстрована по АДРЕСА_1.

Після смерті матері залишилася спадщина, що складається із житлового будинку під АДРЕСА_1.

Спадщину після смерті матері ОСОБА_3 вона прийняла, так як вступила у фактичне володіння та управління спадковим майном, розпорядилася її домашніми речами, а також на день смерті матері проживала разом з нею в одному будинку, похоронила її.

Інші спадкоємці - сестри ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 та брати - ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спадщину після смерті матері не прийняли і на неї не претендують, про що написали відповідні заяви.

В ході підготовки документів для оформлення своїх спадкових прав вона зверталася в нотаріальну контору, але у оформлені спадщини їй відмовлено через те, що не підтверджується факт прийняття нею спадщини після смерті матері, тобто проживання однією сім'єю зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Матір проживала разом з нею приблизно 10 років до смерті, оскільки хворіла, а останні п'ять років майже не бачила, а окрім того її будинок був у аварійному стані.

Просить встановити факт її постійного спільного проживання з матір'ю ОСОБА_3 в АДРЕСА_1, на час відкриття спадщини, тобто на день смерті матері, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_3.

Встановлення цього факту має для неї юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати право на отримання спадщини, що відкрилася після смерті матері ОСОБА_3

В судовому засіданні заявниця ОСОБА_1 та її представник - адвокат Костриця В.С., що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 20.05.2016 року (а.с.19), підтримали заяву, зсилаючись на ті самі доводи. Просили встановити юридичний факт постійного проживання заявниці з матір'ю ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після смерті останньої, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_3. Встановлення означеного факту має для заявниці юридичне значення, так як дозволяє реалізувати право на отримання спадщини за законом після смерті матері, оскільки інші спадкоємці померлої ОСОБА_3 - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спадщину після смерті останньої не прийняли і на неї не претендують. Спору з приводу спадщини між спадкоємцями ОСОБА_3 немає.

Представник заінтересованої особи - Шаргородської міської ради Вінницької області в судове засідання не з'явився. Від представника Шаргородської міської ради Вінницької області - Мординського А.В. надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, заявлені ОСОБА_1 вимоги визнає, щодо задоволення заяви не заперечує (а.с.27).

Вислухавши пояснення заявниці та її представника, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що заявниця ОСОБА_1 постійно проживала з матір'ю ОСОБА_3 в будинку за АДРЕСА_1, починаючи з 2000 року по день смерті останньої, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_3, тобто на час відкриття спадщини.

Вказаний факт підтверджується, крім пояснень заявниці та її представника, показаннями свідків та дослідженими судом доказами, що містяться в матеріалах справи.

Так, свідок ОСОБА_10 суду показала, що проживає в АДРЕСА_2, тобто по сусідству із заявницею. Їй достовірно відомо, що із заявницею в будинку АДРЕСА_1 проживала матір - ОСОБА_3. Будинок ОСОБА_3 на АДРЕСА_1 перебував у аварійному стані і остання постійно проживала із дочкою у її будинку на АДРЕСА_1. Останніх п'ять років життя ОСОБА_3 хворіла та майже осліпла, тому потребувала стороннього догляду, а ОСОБА_1 здійснювала за нею постійний догляд. ОСОБА_3 померла в будинку заявниці на АДРЕСА_1.

Свідок ОСОБА_11 суду показала, що протягом сорока років постійно проживає в АДРЕСА_3. Як сусідка ОСОБА_1, добре знала її матір ОСОБА_3, яка спочатку проживала АДРЕСА_1, у власному будинку. Проте, з 2000 року, коли ОСОБА_1 побудувала власний будинок, її матір ОСОБА_3 перейшла проживати до дочки ОСОБА_1 на АДРЕСА_1, де постійно проживала до самої смерті, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_3.

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.7-11).

Спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за законом є її дочка ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про народження заявниці серії НОМЕР_2 (а.с.5).

Інші спадкоємці після смерті ОСОБА_3, діти останньої - ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7 і ОСОБА_8 спадщини після смерті матері не прийняли і на неї не претендують, про що подали відповідні заяви від 17.02.2015 року та 17.08.2015 року (а.с.14-18).

Таким чином, судом встановлено факт, що ОСОБА_1 на день смерті матері ОСОБА_3 та відкриття спадщини після її смерті, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_3, постійно проживала з матір'ю в домогосподарстві, що знаходиться на АДРЕСА_1.

Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ч.1 ст.1221 ЦК України).

Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1 ст.29 ЦК України ).

Відповідно ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає постійно або тимчасово.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року, тощо.

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про спадкування» від 30.05.2008 року за №7, у разі якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини.

Встановлений судом факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем - матір'ю останньої - ОСОБА_3 на час відкриття спадщини, тобто на час смерті ОСОБА_3, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_3, в судовому засіданні підтверджений поясненнями заявниці та її представника, показаннями свідків, а також дослідженими в судовому засіданні доказами, що містяться в матеріалах справи, визнається представником заінтересованої особи Шаргородської міської ради, що вбачається із заяви від 03.06.2016 року (а.с.27).

06.04.2016 року державним нотаріусом Шаргородської ДНК Вінницької області Хлапоніним О.О. відмовлено ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки не надано доказів про прийняття спадщини, а заяву про прийняття спадщини в установлений законом строк нею подано не було (а.с.4).

У зв'язку із наведеним встановлення означеного факту має для заявниці ОСОБА_1 юридичне значення.

Встановленим судом фактам відповідають цивільні правовідносини, які регулюються нормами ЦК, ЦПК України.

Відповідно до ч.2 ст.234 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження.

Згідно із ч.3 ст.235 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Встановлення даного факту має для заявниці юридичне значення, оскільки дозволяє реалізувати своє право на отримання спадщини.

Аналіз перевірених і оцінених судом доказів переконує суд, що заявницею надані належні та допустимі докази на підтвердження заявлених вимог, які не викликають сумніву у їх достовірності та належності, що є підставою для задоволення заяви ОСОБА_1

При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне - 17.06.2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18.01.1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства»). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (див. рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Керуючись ст.ст.3, 213-215, 218, 223, 234-235 ЦПК України, на підставі ч.2 ст.256 ЦПК України, ст.1268 ЦК України, суд,

вирішив:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем, заінтересована особа - Шаргородська міська рада Вінницької області - задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженки с. Гибалівка Шаргородського району Вінницької області, жительки АДРЕСА_1, українки, громадянки України зі спадкодавцем ОСОБА_3 на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3, що сталася ІНФОРМАЦІЯ_3.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя