Справа № 555/841/15-ц
Номер провадження 2/555/12/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Мельника В. Я.

при секретарі Лисенко О. Л.,

з участю:

позивача ОСОБА_1,

його представника - адвоката ОСОБА_2,

представників:

відповідача - Бистрицької сільської ради

Березнівського району Рівненської

області - ОСОБА_3,

третьої особи, яка не заявляє

самостійних вимог щодо

предмета спору, ОСОБА_4 - ОСОБА_5,

адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Березне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 в заяві від 28 квітня 2015 року просить визнати за ним згідно частини третьої статті 1268 ЦК України в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_7, яка померла 1 грудня 2008 року, право власності на належну їй земельну ділянку площею 0.25 га в с. Бистричі по вул. Ковпака, 25 Березнівського району Рівненської області.

Вказує, що його мати ОСОБА_7, користуючись вказаною земельною ділянкою тривалий час, виготовивши на підставі рішення органу місцевого самоврядування технічну документацію на неї, не дивлячись на те, що померла до отримання державного акту на право власності на земельну ділянку, на підставі вказаного рішення відповідача - Бистрицької сільської ради № 181, яке прийняте 24 липня 2008 року, набула права власності на спірну земельну ділянку.

В судовому засіданні позов з підстав у ньому наведених підтримав позивач ОСОБА_1

Його представник адвокат ОСОБА_2 вважає, що позовні вимоги в такому вигляді підлягають задоволенню, покликаючись на ту обставину, що відсутність державного акту у спадкодавця ОСОБА_8 на день її смерті не означає, що вона не набула права власності на неї.

Адже довідка з технічної документації із землеустрою, видана ОСОБА_7 відповідачем (а. с. 13), доводить, що згідно запису № 752 із земельно-кадастрової книги Бистрицької сільської ради спірна земельна ділянка була передана їй у власність.

Отже, на підставі Декрету Кабінету Міністрів України від 26 грудня 1992 року № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" спадкодавець стала власником вказаної земельної ділянки, навіть за умови, що вона не отримала державний акт на неї.

Представник відповідача ОСОБА_3 показала, що Бистрицька сільська рада не визнає цивільний позов ОСОБА_1

Представник зазначила, що після приватизації 1 жовтня 2012 року третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_4, братом позивача, частини земельної ділянки розміром 0.1306 га, що знаходиться по вул. Ковпака,25а в с. Бистричі Березнівського району Рівненської області, яка за життя перебувала у користуванні спадкодавця ОСОБА_7, біля будинку № 25 по вул. Ковпака в с. Бистричі Березнівського району, залишається достатньо землі, щоб задовольнити інтереси позивача ОСОБА_1, адже загальна площа земельної ділянки біля будинку, що його успадкував після смерті матері ОСОБА_7 позивач ОСОБА_1, має орієнтовну площу 0.52 га. Вважає спір створеним штучно.

Зазначила, що ОСОБА_7 власником спірної земельної ділянки не стала, оскільки не отримала на неї державного акту. Позивач ОСОБА_1 до сільської ради із заявою про надання вказаної ділянки йому, в тому числі для потреб завершення її приватизації, як спадкоємець першої черги, після смерті матері ОСОБА_7 не звертався. Не звернувся з такими вимогами він і в суд.

Тому, оскільки його мати ОСОБА_7 не була власником спірної земельної ділянки, нею не було отримано державний акт на неї та не проведено її державної реєстрації, позивач ОСОБА_1 не може успадкувати вказане нерухоме майно.

Просить в позові відмовити.

Представник третьої особи без самостійних вимог ОСОБА_4 ОСОБА_1 та на підставі договору - доручення з останнім (а. с. 69) адвокат ОСОБА_6 не погоджуються з вимогами позивача з тих же підстав.

Спірна земельна ділянка, вважають вони, у власності спадкодавця не знаходилася, не є предметом спадкування і на неї не може бути визнане право власності в порядку спадкування за заповітом.

Вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши запропоновані ними докази, давши їм необхідну правову оцінку, суд вважає вимоги ОСОБА_1 такими, що не грунтуються на вимогах законодавства.

У відповідності зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Як свідчить довідка № 3429 від 25 жовтня 2012 року, видана Бистрицькою сільською радою Березнівського району Рівненської області, (а. с. 11), земельна ділянка в с. Бистричі по вул. Ковпака,25 згідно земельно-кадастрової книги № 752 знаходилася в користуванні за померлою ОСОБА_7 площею 0.52 га (орієнтовно).

Посилання представника позивача ОСОБА_1 адвоката ОСОБА_2 на довідку з технічної документації, яка видана на ім'я ОСОБА_7 18 лютого 2009 року за № 432, тобто вже після її смерті, а померла спадкодавець ОСОБА_7 1 грудня 2008 року, як це доведено свідоцтвом про смерть на а. с. 5, не доводить того факту, що на день своєї смерті вона в установленому діючим на той час законодавством порядку набула права власності на спірну земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва і обслуговування будинку, господарських будівель і споруд в с. Бистричі по вул. Ковпака,25.

Обгрунтування такої позиції Декретом КМ України від 26 грудня 1992 року № 15-92 "Про приватизацію земельних ділянок" є безпідставним.

Вказаним Декретом у п. 3 дійсно передбачалося, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Однак, із заявою про виготовлення технічної документації по складанню державного акту на право власності на земельну ділянку ОСОБА_7 звернулася лише 22 листопада 2007 року (а. с. 14), тоді коли дія Декрету № 15-92 була припинена з прийняттям Закону України "Про визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України" від 14 вересня 2006 року.

Таким чином, звернувшись за приватизацією земельної ділянки 22 листопада 2007 року спадкодавець ОСОБА_7 могла отримати державний акт на право власності на землю лише на загальних підставах.

А згідно з ч.1 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Одним із шляхів набуття права власності на землю, як це передбачено ч. 2 ст. 116 ЗК України, є передача земельних ділянок у власність.

У відповідності ж із ч.1 ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Проте, орган місцевого самоврядування - Бистрицька сільська рада 4 вересня 2007 року за № 113 прийняла рішення лише про надання спадкодавцю дозволу на виготовлення технічної документації по передачі земельної ділянки їй у власність (а. с. 16) та 24 липня 2008 року рішенням № 181 затвердила виготовлену ОСОБА_7 технічну документацію.

Рішення по передачу їй земельної ділянки у власність органом місцевого самоврядування не приймалося.

В той же час діючим на той час Земельним кодексом України у статті 125 передбачалося, що право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Оскільки відповідного рішення не приймалося, а правовстановлюючого документу (державного акту) спадкодавець ОСОБА_7 за життя не отримала, його державної реєстрації провести не встигла, вона не набула права приватної власності на спірну земельну ділянку.

За таких обставин спірна земельна ділянка не входить до складу спадщини.

Позивач ОСОБА_1 успадкував майно після смерті матері згідно заповіту від 1 квітня 2008 року (а. с. 6), що стверджується відповідним свідоцтвом на а. с. 7.

А згідно зі ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені.

Таким чином, спірна земельна ділянка розміром 0.25 г, на яку претендує позивач ОСОБА_1 не була власністю померлої - спадкодавця ОСОБА_7 і не входить до складу спадщини, яка відкрилася після її смерті.

За наведених обставин і встановлених фактів ОСОБА_1 в позові має бути відмовлено.

Керуючись ст. ст. 4-14,209,212-215,218 Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 116,118,122,125-126 Земельного кодексу України, ст. ст. 1216 - 1218, 1225, 1236 ЦК України, Декретом Кабінету Міністрів України № 15-92 від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", суд

В И Р І Ш И В:

ОСОБА_1 в задоволенні позову до Бистрицької сільської ради Березнівського району Рівненської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_4, про визнання у порядку спадкування за заповітом права приватної власності на нерухоме майно - земельну ділянку площею 0.25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, що в с. Бистричі по вул. Ковпака,25 Березнівського району Рівненської області, відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Рівненської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд.

Суддя: ОСОБА_9