Справа № 154/1044/15-ц Провадження № 22-ц/773/913/16 Головуючий у 1 інстанції: Канівець Л.Ф.
Категорія: 27 Доповідач: Мудренко Л. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року місто ОСОБА_1

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого судді Мудренко Л. І.,

суддів Русинчука М. М., Осіпука В. В.,

з участю:

секретаря Губарик К. А.,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідачів ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом Кредитної спілки Єдність до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_3 на рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 серпня 2015 року,

В С Т А Н О В И Л А:

31 березня 2015 року Кредитна спілка Єдність звернулася в суд з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 45863 грн. 74 коп. Позов мотивовано тим, що 08 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 257-К, відповідно до якого, Кредитна спілка Єдність надала відповідачу ОСОБА_4 кредит в розмірі 7000,00 грн., а останній зобов'язувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним на умовах договору. 08 жовтня 2008 року між Кредитною спілкою Єдність та ОСОБА_5 укладено договір поруки № 257п, згідно якого, у випадку невиконання боржником взятих на себе зобов'язань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником по поверненню суми кредиту, нарахування відсотків за користування кредитом. Внаслідок неналежного виконання боржником своїх зобовязань, станом на 01 березня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 45863,74 грн., з яких: 4218,24 грн. заборгованість по кредиту, 11645,50 грн. несплачені відсотки, 30000,00 грн. нараховані відсотки згідно п. 7.1 кредитного договору, яку позивач і просить стягнути з відповідачів.

Рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 серпня 2015 року позов задоволено. Суд вирішив стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Кредитної спілки Єдність заборгованість за кредитним договором в сумі 45863,74 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Не погоджуючись з вказаним рішенням суду представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_3 підтримав апеляційну скаргу з підстав в ній наведених та просив її задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_2 апеляційну скаргу не визнала та просила її відхилити.

Інші особи в судове засідання не зявились.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, а також доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове рішення виходячи з наступного.

Судом першої інстанції із наявних у матеріалах справи та досліджених у судовому засіданні письмових доказів встановлено, що 08 жовтня 2008 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_4, був укладений кредитний договір № 257-К, відповідно до якого, Кредитна спілка Єдність надала ОСОБА_4 кредит в розмірі 7000,00 грн. на споживчі цілі, а останній зобовязувався повернути кредит та сплатити відсотки за користування ним на умовах договору (а.с. 5-8).

Кредитна спілка Єдність фактично надала кошти в сумі 7000,00 грн. ОСОБА_4 08 жовтня 2008 року, що підтверджується видатковим касовим ордером (а.с. 10).

Пунктом 1.3.1. кредитного договору було встановлено плату за використання кредитних коштів в розмірі 0,200% на фактичний залишок заборгованості за кредитом.

Пунктом 1.3.3. Кредитного договору встановлено, що нарахування процентів здійснюється щомісяця, в останній робочий день поточного місяця за весь період користування кредитом.

Згідно п. 7.1. Кредитного договору, у разі сплати обов'язкових платежів пізніше терміну, визначеного у п. 1.3.5. даного договору, позичальник сплачує Спілці проценти з розрахунку 1 (один) відсоток від суми платежу за кожний день, прострочення платежу (включаючи день сплати заборгованості) від суми несплаченого в строк платежу.

08 жовтня 2008 року між Кредитною спілкою Єдність та відповідачем ОСОБА_5 був укладений договір поруки № 257п, згідно якого, у випадку невиконання боржником взятих на себе зобовязань по кредитному договору, поручитель несе солідарну відповідальність перед кредитором нарівні з боржником по поверненню суми кредиту, нарахування відсотків за користування кредитом, штрафних санкцій та відшкодування збитків (а.с. 9).

Постановою Господарського суду Рівненської області від 13.06.2012 року Кредитну спілку Єдність визнано банкрутом та введено процедуру ліквідації підприємства.

Ухвалою Господарського суду Рівненської області від 03 квітня 2013 року ліквідатором Кредитної спілки Єдність призначено арбітражного керуючого ОСОБА_1 (а.с. 18-19).

Згідно з вимогами статей 526, 527, 530, 554 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, у встановлений строк, згідно умов договору та вимог закону, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З довідки № 01-20/271 від 20.03.2015 р. вбачається, що останній платіж по кредитному договору ОСОБА_4 було здійснено 17 вересня 2012 року. В січні 2009 року позивач звертався до боржника ОСОБА_4 та поручителя ОСОБА_5 з вимогою про дострокове повернення заборгованості (а.с. 11, 12). Зазначену вимогу ОСОБА_4 отримав 29.01.2009 року, а ОСОБА_5 26.01.2009 року (а.с. 11/зворот/, 12/зворот/).

Пункт 11.1. кредитного договору № 257-К встановлює, що відповідно до ст.ст. 525, 611 ЦК України сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п.п. 2.3., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 7.4., 9.2. цього договору та/або настання обставин, що передбачені вказаними пунктами спілка має право визнати термін повернення кредиту таким, що настав. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обовязковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги спілки. В цьому випадку позичальник зобовязується достроково повернути отриманий кредит, погасити заборгованість за кредитом (неустойку, пеню, інші штрафні санкції, проценти) у встановлений термін в повному обсязі. В будь-якому випадку, новий строк повернення кредиту та плати за кредит згідно вимог спілки не може перевищувати 14 календарних днів з дати відправлення спілкою вказаної вимоги позичальнику.

Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Тобто, законодавець повязує припинення поруки із закінченням строку встановленого в договорі поруки або зі спливом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Таким чином, на відповідача ОСОБА_5, як поручителя, в даному випадку не може бути покладено обовязок нести солідарну відповідальність із відповідачем ОСОБА_4 по кредитних зобовязаннях останнього, оскільки позивач предявив в січні 2009 року вимогу відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про необхідність дострокового повернення коштів, а з позовом до суду звернувся 31 березня 2015 року.

В постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 року в справі № 6-53цс14 наведено обовязкову для судів в силу вимог ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України наступну правову позицію: виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинно бути предявлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобовязанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобовязання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем).

На підтвердження виникнення та існування заборгованості по кредитному договору позивач надав довідку № 01-20/271 від 20.03.2015 р. (а.с. 4), з якої вбачається, що заборгованість за кредитним договором (по тілу кредиту) становить 4218,24 грн., заборгованість по несплачених відсотках - 11645,50 грн., всього 15863,74 грн. Позивачем не надано ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належного розрахунку на нараховану пеню (відсотки згідно п. 7.1 кредитного договору), оскільки у вказаній довідці наведено дві суми 30000,00 грн. та 61515,45 грн. і не наведено розрахунку цієї пені, тобто позивач не підтвердив належними та допустимими доказами розрахунок пені, яка, на його думку, підлягає стягненню.

Таким чином, суд апеляційної інстанції стягує з відповідача з ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки Єдність заборгованість за кредитним договором в сумі 15863 (пятнадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 74 коп.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з вимогами ст. ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

На підставі викладеного, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з постановленням нового рішення.

На підставі ст. 88 ЦПК України ч. 5, - якщо суд апеляційної інстанції ухвалює нове рішення то відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 314, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу представника відповідачів ОСОБА_4, ОСОБА_5 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 12 серпня 2015 року скасувати.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки Єдність заборгованість за кредитним договором в сумі 15863 (пятнадцять тисяч вісімсот шістдесят три) гривні 74 коп. на р/р 26502549, в АТ Райфайзен банк Аваль м. Київ, МФО 380805.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь Кредитної спілки Єдність 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

В задоволенні позову Кредитної спілки Єдність до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ впродовж двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: