Справа № 361/5736/16-ц
Провадження № 2/361/3166/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

01 грудня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області

у складі: головуючого - судді Селезньовій Т.В.,

при секретарі - Зотовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_2, до ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області, треті особи - ОСОБА_4, Управління Держгеокадастру у Броварському районі Київської області, ОСОБА_5, про визнання права власності в порядку спадкування,-

встановив:

Позивач є малолітнім. Його законний представник (мати) просить визнати за сином в порядку спадкування після його батька ОСОБА_6, який помер 3.02.2014р., право власності на земельну ділянку площею 0,1073 га, кадастровий номер 322128400:03:008:0036, в ОК «Садівниче товариство «Любичанка» ОСОБА_3 сільської ради Броварського району.

Позовні вимоги вмотивовано тим, що малолітній син є єдиним спадкоємцем пі щодо майна його батька, інші спадкоємці першої черги (дружина і дочка) спадщину не приймали, заяву про прийняття спадщини не подавали, проживали і були зареєстровані на день смерті спадкодавця окремо від нього. Від імені малолітнього сина вона вчасно подала заяву про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтво щодо даного майна - земельної ділянки - нотаріус відмовив з причини відсутності реєстрації права власності на дане майно за спадкодавцем.

Відповідач ОСОБА_3 рада проти позову не заперечував, не оспорює спадкових прав позивача, просив розглянути справу без участі його представника.

Третя особа Управління Держгеокадастру проти позову не заперечував, не оспорює спадкових прав позивача, просив розглянути справу без участі його представника.

Третя особа ОСОБА_2 проти позову не заперечувала, не оспорює спадкових прав позивача, просила розглянути справу без участі його представника.

Третя особа ОСОБА_5, залучена до участі у справі судом як особа (на її ім.,я зареєстровано право власності в реєстрі), проти позову не заперечувала, не заявила вимог на предмет спору вказану земельну ділянку, у письмових поясненнях пояснила, що на продану ОСОБА_6 земельну ділянку не претендує, просила дану справу розглянути без неї.

Дослідивши докази, суд встановив такі обставини і дійшов таких висновків:

Згідно свідоцтва про смерть- Карапетян Гєворк Ашикович помер 3.02.2014р. в місті Києві.

Згідно свідоцтва по народження позивача - ОСОБА_1, 21.06.2010р.н., його батько ОСОБА_6, мати ОСОБА_7.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу ОСОБА_6 і ОСОБА_7 перебували у зареєстрованому шлюбі.

З даних документів і з спадкової справи щодо майна ОСОБА_6- є три спадкоємці першої черги: дружина і двоє дітей: малолітній позивач син ОСОБА_8 і дочка ОСОБА_9 (третя особа), а також дружина ОСОБА_2- законний представник позивача у даній справі.

З спадкової справи видно, що мати малолітнього ОСОБА_8 своєчасно подала заяву про прийняття сином спадщини після його батька.

З довідок щодо місця проживання і реєстрації, а також з наявних у спадковій справі заяв, видно, що дружина і дочка спадкодавця заяв про прийняття спадщини не подали, проживали і були зареєстровані окремо від спадкодавця.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, вказані в заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені в ст. ст.1261-1265 ЦК України.

Згідно ст.1261 ЦК України - спадкоємцями першої черги є діти, батьки та чоловік / дружина спадкодавця.

Таким чином, малолітній позивач є спадкоємцем першої черги згідно ст. 1261 ЦК України, і є єдиним спадкоємцем, який спадщину прийняв.

Той факт, що позивач є єдиним спадкоємцем і спадщину прийняв, підтверджений також тим, що йому вже видано свідоцтво про право на спадщину щодо іншого майна спадкодавця.

Постановою від 14.09.2016р. нотаріуса Журавської Броварської міської нотаріальної контори (за місцем відкриття спадщини) було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом щодо земельної ділянки площею 0,1073 га, кадастровий номер 322128400:03:008:0036, в ОК «Садівниче товариство «Любичанка» з тих підстав, що відсутня державна реєстрація даного права спадкодавця.

Щодо земельної ділянки, яка є предметом спору:

Згідно договору купівлі-продажу від 15.07.2010року ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_6 купив земельну ділянку площею 0,1073 га, кадастровий номер 322128400:03:008:0036, в ОК «Садівниче товариство «Любичанка» ОСОБА_3 сільської ради Броварського району. З договору видно, що гроші продавцем отримано повністю до підписання договору.

З витягу з Державного реєстру правочинів видно, що разом з посвідченням договору купівлі-продажу було внесено нотаріусом відомості до Державного реєстру правочинів - про даний договір купівлі-продажу, реєстровий номер 2790.

З відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно видно, що вказана земельна ділянка значиться зареєстрованою на праві власності з ОСОБА_5

Згідно відповіді Держгеокадастру- правовстановлюючий документ , що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,1073 га, кадастровий номер 322128400:03:008:0036, в ОК «Садівниче товариство «Любичанка» на підставі договору купівлі-продажу від 15.07.2010р. на ім.,я ОСОБА_6 не виготовлявся. Відмітка про прав власності на дану земельну ділянку на підставі даного договору на ім.,я ОСОБА_6 управлінням Держгеокадастру не проставлялась. Зміни щодо власника в Перехідній реєстраційній системі та національній кадастровій системі ДЗК не вносилися.

В державному акті на право власності на земельну ділянку площею 0,1073 га, кадастровий номер 322128400:03:008:0036, в ОК «Садівниче товариство «Любичанка», ЯЖ №425514, власником зазначена ОСОБА_5, призначення для ведення садівництва, підстава: розпорядження Броварської РДА від 6.02.2008. №158. У даному державному акті є відмітка нотаріуса, який посвідчив договір купівлі-продажу, про даний договір і про покупця ОСОБА_6 Оригінал державного акту досліджений судом і він знаходиться у покупця- на даний час у законного представника позивача і дружини спадкодавця, що також доказує відчуження земельної ділянки і набуття на неї прав покупцем за даним договором.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Відповідно до листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців.

Згідно ст. 328 ЦК - Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно п. 3 Закону «Про внесення змін…» від 20.02.2010р. були внесені відповідні зміни до Цивільного кодексу України, зокрема, п. 1) - до ст. 182 ЦК, п.4)- до ч.4 ст.334 ЦК, п.6) до ч.3 ст.640 ЦК України. Згідно п.2 Прикінцевих та перехідних положень Закону - державна реєстрація прав на нерухоме майно в порядку, визначеному цим Законом, здійснюється з 1.01. 2012р. Згідно п.1 Прикінцевих та перехідних положень Закону даний Закон про реєстрацію набирає чинності з дня його опублікування, крім пунктів 3 і 5 розділу I та пункту 4 розділу II, які набирають чинності з 1 січня 2012 року. Таким чином, самим Законом «Про внесення змін» визначено, що зміни до ЦК України, внесені даним Законом набувають чинності з 1.01.2012р. Подальшими Законами про внесення змін до Закону про реєстрацію і до ЦК України та ЗК України введення в дію зазначених вище змін було відстрочено до 1.01.2013р.

Згідно ст.126 ЗК України в чинній на той час редакції Закону від 5.03.2009р. N 1066-VI - ч.1- Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Згідно ч.2 - Право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною в порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою (п.а). Згідно ч. 6. - При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження.

Згідно ч.1 та ч.4 ст.334 ЦКУ, в редакції до змін, внесених законом від 11.02.2010р., чинній станом на день укладення договору, -якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації (тобто реєстрації договору).

Даний договір купівлі-продажу земельної ділянки між ОСОБА_5 і ОСОБА_6 посвідчений нотаріально; він своєчасно, тобто в день його посвідчення нотаріусом, зареєстрований в Державному реєстрі правочинів, що відповідало чинному на той час законодавству і порядку реєстрації правочинів.

Згідно нової редакції Закону про реєстрацію, ч.4 ст.3 - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Аналізуючи норми закону, що регулювали спірні правовідносини станом на день набуття прав на земельну ділянку спадкодавцем, враховуючи дату укладення договору, враховуючи зміни в законодавстві у вказаний період, що стосувались питань здійснення реєстрації правочинів і речових прав, і моменту набуття права власності , з аналізу дії законодавства в часі, слід дійти висновку, що ОСОБА_6 набув право власності на куплену ним у ОСОБА_5 земельну ділянку з законних підстав і не втратив такого права станом на день його смерті, тому належна йому земельна ділянка увійшла до спадкового майна, на яке відкрилась спадщина у звязку з його смертю.

Таким чином, спадкоємець ОСОБА_1 прийняв спадщину , в тому числі успадкував і вказану земельну ділянку.

Частиною 2 ст.16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Враховуючи, що нотаріусом відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину щодо вказаного майна, то єдиним способом захисту спадкових прав позивача є визнання за ним такого права в судовому порядку.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст.16, 321, 1261, 1268, 1270 ЦК України, ст. ст. 11, 213, 214, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити;

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку площею 0,1073 га, кадастровий номер 322128400:03:008:0036, в ОК «Садівниче товариство «Любичанка» ОСОБА_3 сільської ради Броварського району Київської області, в порядку спадкування після його батька ОСОБА_6, який помер 3.02.2014р.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайоний суд протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, у відсутності яких рішення проголошено, протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя Т.В. Селезньова