АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 534/2341/15-ц Номер провадження 22-ц/786/795/16Головуючий у 1-й інстанції Солоха О. В. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Омельченко Л.М.

Суддів: Бондаревської С.М., Дорош А.І.

При секретарі Ачкасовій О.Н.

З участю адвоката ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову Комсомольська міська рада Полтавської області,- про визнання права власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд з указаним вище позовом, в якому просила визнати за нею право власності за набувальною давністю на нерухоме майно: нежитлову будівлю загальною площею 452,8 кв.м, що розташована за адресою: Полтавська область, м. Комсомольськ, вул. Чайковського, 28 і складається з нежитлової будівлі літ. «А» площею 408,7 кв.м та сараю літ. «Б» площею 44,1 кв.м.

Рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 до виконавчого комітету Комсомольської міської ради Полтавської області, ОСОБА_4, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет позову Комсомольська міська рада Полтавської області,- про визнання права власності на нежитлову будівлю за набувальною давністю відмовлено.

В апеляційному порядку рішення суду оскаржила ОСОБА_3 В апеляційній скарзі вона просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, приходить до висновку, що скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч.2 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що між Полтавським гірничо-збагачувальним комбінатом і МП «Лада» 01 грудня 1994 року було укладено контракт №72 на товарній біржі, згідно якого продавець зобовязався передати у власність, а покупець прийняти корівник у кількості 1 одиниця за адресою: м. Комсомольськ, вул. Чайковського, 28, Полтавської області (без зазначення його загальної площі). Термін передачі вказаного нежитлового приміщення становить 5 днів (а.с.8-9).

За інформацією, отриманою від КП «КМБТІ», від 02 грудня 2015 року № 4658, право власності на будівлю по вул. Чайковського, 28, м. Комсомольськ, Полтавської області не зареєстровано за власником.

Крім того, відсутній акт передачі нежитлової будівлі «корівник» (вул. Чайковського, 28, м. Комсомольськ) за контрактом від 01.12.1994року №72, укладеним між МП «Лада» та Полтавським ГЗК.

Також судом правильно з»ясовано, що 10 лютого 2004 року між ОСОБА_3 та МП «Лада» в особі директора ОСОБА_4 було укладено попередній договір купівлі продажу спірної нежитлової будівлі у простій письмовій формі (а.с.6-7).

Згідно п.3.1 попереднього договору покупець та продавець зобовязані були заключити договір купівлі-продажу у строк до 02 березня 2004 року. У відповідності до п.3.2 цього договору, зобовязання, встановлене договором, припиняється, якщо основний договір не укладено протягом строку, визначеного п.3.1 даного договору.

У пункті 5.1 попереднього договору визначено, що він набуває чинності з моменту підписання сторонами та діє до 03 березня 2004 року. Ціна нерухомого майна становить 20000 грн.(п.2.1 Договору).

Судом встановлено і це не заперечувалося сторонами, що договір купівлі-продажу спірної нежитлової будівлі в подальшому не укладався.

Отже, місцевий суд дійшов правильного висновку, що після закінчення дії попереднього договору ОСОБА_3 продовжувала користувалася спірною нежитловою будівлею без достатніх правових відстав.

До того ж, судом з"ясовано, що державна реєстрація МП «Лада» припинена 29 жовтня 2014 року. Засновником цього підприємства та головою комісії з припинення або ліквідатор МП «Лада» є ОСОБА_4М.( а.с. 28-30). Також встановлено, що відсутні належні та допустимі докази про перебування спірного нежитлового приміщення на балансі МП «Лада».

Відповідно до ч.1 ст.344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Зі змісту ст.344 ЦК України випливає, що позивач, як володілець майна, протягом всього часу володіння ним має бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи, і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. У такому випадку, при вирішенні питання щодо визнання права власності на майно в порядку набувальної давності необхідно виходити із того, що задоволення таких вимог можливе лише за умов: добросовісності заволодіння, відкритості, безперервності, безтитульності володіння.

Добросовісність як одна із загальних засад цивільного судочинства означає фактичну чесність суб'єктів у їх поведінці, прагнення сумлінно захистити цивільні права та забезпечити виконання цивільних обов'язків. При вирішенні спорів про набувальну давність добросовісність має враховуватися саме на момент передачі позивачу майна (речі), тобто на початковий момент, який буде включатися у повний строк давності володіння, визначений законом. Позивач, як незаконний володілець, протягом всього часу володіння майном повинен бути впевнений, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно з підстав, достатніх для того, щоб мати право власності на нього. Добросовісне володіння має місце тоді, коли володілець не знав і не міг знати про те, що володіє чужою річчю, інакше кажучи, обставини, у зв'язку з якими виникло володіння чужою річчю, не давали найменшого сумніву щодо правомірності набуття майна.

Аналогічні роз'яснення містить п.9 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», згідно якого, при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності.

Встановивши зазначені вище обставини і давши належну оцінку доводам сторін, а також врахувавши той факт, що позивач володів спірним нежитловим приміщенням згідно укладеного попереднього договору, дія якого закінчилася, місцевий суд дійшов вірного висновку про відсутність достатніх правових підстав для визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду є законним, обґрунтованим, постановленим з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому колегія суддів не знаходить підстав для його скасування.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що місцевий суд при ухваленні рішення повинен був урахувати письмове визнання позову одним з відповідачів ОСОБА_4, не заслуговують на увагу, оскільки таке визнання позовних вимог суперечить чинному законодавству. До того ж, згідно розпорядження міського голови Комсомольської міської ради від 16.11.1998 року №1280-р «Про присвоєння поштової адреси ТОВ сільськогосподарській фірмі «Росток ВС», поштову адресу: вул. Чайковського, 28 м. Комсомольськ було присвоєно сільськогосподарській фермі товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарської фірми «Росток ВС», яке до участі у справі не залучалося (а.с.136). Тому місцевим судом згідно ч.4 ст.174 ЦПК України обґрунтовано не прийнято визнання позовних вимог відповідачем ОСОБА_4

Доводи скарги про наявність підстав для визнання за позивачем права власності на спірне нежитлове приміщення за набувальною давністю не грунтуються на вимогах закону, зокрема ст.344 ЦК України.

Інші доводи апеляційної скарги теж не спростовують правильних по суті висновків суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а рішення місцевого суду - залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п.1, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Комсомольського міського суду Полтавської області від 13 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя (підпис)

Судді : (підписи)

Копія вірно: