Ухвала
іменем україни
01 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Фаловської І.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених бюджетних коштів, за касаційною скаргою управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 02 грудня 2015 року,
в с т а н о в и л а:
У квітні 2015 року управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради звернулося до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 24 жовтня 2014 року ОСОБА_1 разом із сім`єю звернувся до позивача із заявами про взяття на облік особи, яка перемішується з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції. При заповненні заяв про взяття на облік у рядку «Види соціальних виплат, які отримує» не було зазначено про отримання будь-яких соціальних виплат. Згодом було з`ясовано, що ОСОБА_1 отримував з державного бюджету дві соціальні виплати: адресну соціальну допомогу переміщеним особам та компенсацію за піднайом жилих приміщень. Позивачем здійснено перерахунку надміру виплачених відповідачу бюджетних коштів за період з 22 жовтня 2014 року по 31 січня 2015 року, яка склала 7 974,19 грн.
Враховуючи викладене, управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради просило стягнути з ОСОБА_1 надміру виплачені бюджетні кошти у розмірі 7 974,19 грн.
Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 02 грудня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено.
У касаційній скарзі управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.
Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга не може бути задоволена з огляду на наступне.
Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.
Судами встановлено, що ОСОБА_1 , який проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 , у червні 2014 року разом з родиною переїхав до м. Чернігова з тимчасово окупованої території АР Крим.
22 жовтня 2014 року він як уповноважена особа від усієї родини звернувся до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради із заявою про взяття на облік як особи, яка переміщується з тимчасово окупованої території або району проведення антитерористичної операції, у якій не зазначив про отримання будь-яких соціальних виплат, а також із заявою про призначення відповідної щомісячної адресної допомоги такій категорії осіб на проживання, включаючи оплату житлово-комунальних послуг. Така допомога йому була призначена.
У січні 2015 року до управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові надійшов лист Міністерства соціальної політики України від 22 січня 2015 року з роз`ясненням, що питання надання сім`ям військовослужбовців щомісячної адресної допомоги як особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, зокрема на оплату житлово-комунальних послуг, слід розглядати у разі, якщо військовослужбовець не забезпечується житлом та не отримує виплат на зазначені цілі.
На відповідний запит військова частина НОМЕР_1 06 лютого 2015 року повідомила, що ОСОБА_1 житловим приміщенням не забезпечувався, але отримував компенсацію за піднайом житла з 14 липня 2014 року.
06 лютого 2015 року позивачем було винесене розпорядження про припинення виплати адресної допомоги та направлено ОСОБА_1 повідомлення, яким запропоновано повернути безпідставно отримані ним бюджетні кошти у розмірі 7 974, 19 грн., що відповідачем зроблено не було.
Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 29 липня 2015 року у справі за позовом управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради до ОСОБА_1 про стягнення надміру виплачених коштів провадження у справі закрите на підставі того, що справа не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства. У зв`язку з цим позивач звернувся з даним цивільним позовом.
Відповідно до ч. 4 ст. 50 КАС України громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, їх об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: 1) про тимчасову заборону (зупинення) окремих видів або всієї діяльності об`єднання громадян; 2) про примусовий розпуск (ліквідацію) об`єднання громадян; 3) про примусове видворення іноземця чи особи без громадянства з України; 4) про обмеження щодо реалізації права на мирні зібрання (збори, мітинги, походи, демонстрації тощо); 5) в інших випадках, встановлених законом, отже можуть бути відповідачами за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень лише у випадках превентивного (попереднього) судового контролю за рішеннями, діями органів влади, які при реалізації своїх владних управлінських повноважень можуть порушити права чи свободи фізичних чи юридичних осіб.
У випадку, що розглядається, позов заявлено про стягнення грошових коштів, які стали власністю відповідача, і, на думку позивача, були набуті ним безпідставно, що свідчить про приватноправовий, а не публічний характер правовідносин, які виникли між сторонами.
Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 30 березня 2016 року № 6-495цс16, яка відповідно до вимог ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
Так, відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що дані правовідносини фактично є спором про повернення безпідставно набутого майна та регламентуються положеннями ст. 1215 ЦК України, відповідно до яких безпідставно набуті виплати, зокрема і допомога, не підлягають поверненню.
Разом з тим, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що перерахунок адресної соціальної допомоги відповідачу як переміщеній особі здійснено позивачем на підставі листа Міністерства соціальної політики України, який був виданий значно пізніше, ніж така допомога призначена ОСОБА_1 , а тому не заслуговують на увагу доводи заявника про те, що відповідач є недобросовісним набувачем через надання ним неправдивої інформації про неотримання соціальних виплат. Крім того, вказаний лист не є нормативним актом та не є підставою для припинення щомісячної адресної допомоги.
Разом з тим, щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції та грошова компенсація за піднайом житла, що передбачена Порядком виплати грошової компенсації військовослужбовцям Збройних сил України за піднайом ними житлових приміщень, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 26 червня 2013 року № 450, мають різну правову природу (далі Порядок № 450).
Згідно з п. 1 Порядку № 450 грошова компенсація за піднайом жилого приміщення виплачується: особам офіцерського складу у разі, коли вони не забезпечені жилими приміщеннями за місцем проходження військової служби, не отримали за рахунок держави грошову компенсацію за належне їм для отримання жиле приміщення та перебувають на квартирному обліку, а також якщо військова частина не орендує для них та членів їх сімей житло; курсантам вищих військових навчальних закладів та військових навчальних підрозділів вищих навчальних закладів, які мають сім`ї, у разі ненадання їм жилої площі в сімейних гуртожитках, відсутності таких гуртожитків та жилого приміщення за місцем проходження ними військової служби (навчання).
Відповідно до п. 2 Порядку № 450 грошова компенсація особам офіцерського складу та курсантам, зазначеним у п. 1 цього Порядку, виплачується щомісяця (у поточному місяці за попередній)
Відповідно до ч. 10 ст. 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці та члени їх сімей, які мають право на пільги, гарантії та компенсації відповідно до цього Закону, користуються пільгами, гарантіями та компенсаціями, встановленими для громадян України законами та іншими нормативно-правовими актами, а також рішеннями органів місцевого самоврядування. Якщо такі особи одночасно мають право на отримання однієї і тієї ж пільги, гарантії чи компенсації з кількох підстав, то їм надається за їх вибором пільга, гарантія чи компенсація тільки з однієї підстави, крім випадків, передбачених законами.
Щомісячна адресна допомога особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, здійснюється на підставі Порядку надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції, для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505, відповідно до п. 2 якого грошова допомога надається громадянам України, іноземцям та особам без громадянства, які постійно проживають на території України і переміщуються з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції або змушені були покинути своє постійне місце проживання в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють або здійснюють не в повному обсязі свої повноваження, і перемістилися в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі, а також стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, структурних підрозділах з питань соціального захисту населення виконавчих органів міських, районних у містах (у разі утворення) рад.
Місцевий суд всебічно та повно дослідив обставини справи та дійшов вірного висновку про відмову в задоволенні позову. Крім того, апеляційний суд відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України перевірив законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, та обґрунтовано залишив вказане рішення без змін.
Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій і при їх дослідженні та встановленні судами були дотримані норми матеріального і процесуального права.
Доводи касаційної скарги на правильність висновків судів не впливають та їх не спростовують.
Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ
у х в а л и л а:
Касаційну скаргу управління праці та соціального захисту населення Деснянської районної у м. Чернігові ради відхилити.
Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 02 грудня 2015 року залишити без змін.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська
В.С. Висоцька
О.В. Кафідова