Справа № 203/6760/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 лютого 2016 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Карпенка С.Ф.

при секретарі - Булеці С.Є.

за участю позивачки - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дніпропетровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення майна з-під арешту , -

В С Т А Н О В И В:

18 грудня 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, відповідно якого просила суд усунути перешкоди у користуванні майном шляхом скасування арешту накладеного на підставі постанови №16904695 від 19.01.2010 Кіровським ВДВС Дніпропетровського МУЮ, на все рухоме та нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог послалася на те, що в листопаді 2013 року їй стало відомо, що на все нерухоме майно, яке їй належить на праві приватної власності було накладено арешт постановою від 19.01.2010 року державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Кіровському районі управління юстиції у м. Дніпропетровську за реєстраційним номером №9522480. Виконавчий документ перебував на виконанні в Кіровському ВДВС Дніпропетровського МУЮ з 19 січня 2010 року по 16 вересня 2010 року.

Згідно вказаної постанови, арешт було накладено на все майно позивача при примусовому виконанні судового наказу №2-н-6294/08. 16.09.2010 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ направлено до відділу ДВС Першотравенського МУЮ, за належністю. Окрім того, у відділі державної виконавчої служби Першотравенського міського управління юстиції Дніпропетровської області виконавчих документів відносно ОСОБА_1 на виконанні не перебуває.

Станом на теперішній час, виконавчих проваджень в рамках яких було накладено арешти на майно позивачки не існує. Арешт з майна не було знято.

Таким чином, накладення арешту та внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна обмежує її законні права як власника майна, щодо вільного розпорядження майном.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала, наполягала на його задоволені, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, враховуючи вищезазначені обставини суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до Глави 8 Розділу ІІІ ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути припинення дії, яка порушує право.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 19.01.2010 року по 16.09.2010 року на виконанні у Кіровському відділі ДВС перебувало виконавче провадження з примусового виконання судового наказу №2н-6294, виданого 10.02.2009 Шевченковським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ЗАТ «Альфа-Банк» суми боргу в розмірі 10 656,15 грн.

19.01.2010 року державним виконавцем Кіровського відділу ДВС було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №16904695), якою було накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1.

16.09.2010 року було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження та виконавчий документ було направлено до відділу ДВС Першотравенського МУЮ .

Також встановлено, що виконавчих документів ані в Кіровському ВДВС Дніпропетровського МУЮ, ані в ВДВС Першотравенського МУЮ виконавчих проваджень відносно ОСОБА_1 на виконанні не перебуває.

На підставі вказаної постанови в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно було зареєстроване відповідне обтяження за номером запису №9522480.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших сторін, які беруть участь у справі.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно зі ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» У всіх інших випадках незавершенного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Частиною 2 ст.60 вищезазначеного Закону зазначено, що у разі прийняття рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Враховуючи, те що виконавчих проваджень в рамках яких було накладено арешти на майно позивачки не існує, однак в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про арешт всього майна, що належить позивачу та зоборона на його відчуження, що порушує права позивача, таким чином позов підлягає задоволенню в повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 224 ЦПК України, ст.ст.16, 317, 319, 391 ЦК УКУраїни, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Кіровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення майна з-під арешту задовольнити.

Усунути перешкоди у користуванні ОСОБА_1 належним їй майном, скасувати арешт всього рухомого та нерухомого майна, накладеного на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 16904695 від 19 січня 2010 року Кіровським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на все рухоме та нерухоме майно ОСОБА_1 (інн. НОМЕР_1).

Рішення суду набирає законної сили в порядку передбаченому ст. 223 ЦПК України.

Заочне рішення може бути переглянуте судом за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом 10 днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя: Карпенко С.Ф.