Провадження № 22-ц/780/5834/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 4 29.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кашперської Т.Ц.,

суддів Фінагєєва В.О., Яворського М.А.,

за участю секретаря Нагорної Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх» в особі директора ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні,

заслухавши доповідь судді, перевіривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

В грудні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні. Заявлені вимоги мотивував тим, що з початку 1998 року по травень 2013 року проживав однією сімєю із ОСОБА_5, вони разом займалися роздрібною торгівлею продуктовими товарами. Для здійснення підприємницької діяльності ТОВ «Успіх» надало в оренду ОСОБА_3 та ОСОБА_5 упорядковану земельну ділянку на території ТЦ «Молодіжний» в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, 61-а пл. 46 кв. м., договір за їх згодою було укладено на імя ОСОБА_5, за умовами договору вони мали право встановити торгівельний павільйон на виділеній їм в користування земельній ділянці. 03 липня 2009 року ОСОБА_5 уклала з фізичною особою підприємцем ОСОБА_4 договір про надання послуг, в якому зазначено, що послуги надаються з утримання ділянки, прилеглої до торгівельного павільйону, власником якого є ОСОБА_5 01 травня 2013 року ОСОБА_5 раптово померла. В той час поки він займався похованням, ОСОБА_2, яка є рідною сестрою ОСОБА_5, 01 травня 2013 року уклала з ТОВ «Успіх» договір № 2, за умовами якого отримала у платне користування упорядковану земельну ділянку пл. 46 кв.м., якою раніше користувався позивач з ОСОБА_5 Після укладення договору відповідач самовільно змінила замки у вхідних дверях та не допускає його до приміщення торгівельного павільйону, використовує обладнання у власних цілях. Просив визнати за ним право власності на конструктивні елементи та матеріали, з яких збудований торгівельний павільйон пл. 46 кв.м. в ТЦ «Молодіжний» по вул. Молодіжна, 61-а в м. Боярка Києво-Святошинського району Київської області, зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні вказаним торгівельним павільйоном.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року позов задоволено, визнано за позивачем право власності на конструктивні елементи та матеріали, з яких збудований торгівельний павільйон пл. 46 кв.м. в ТЦ «Молодіжний» по вул. Молодіжна, 61-а в м. Боярка Київської області, зобовязати ОСОБА_2 не чинити йому перешкод у користуванні торгівельним павільйоном.

Відповідач ОСОБА_2, не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування судом норм матеріального та процесуального права, просила скасувати рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, посилалася на безпідставність висновку про відсутність заповіту померлої ОСОБА_5, оскільки в матеріалах справи відсутня спадкова справа, яка заведена на підставі її заяви. Вказувала, що вона є єдиним спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_5, тому спірний торгівельний павільйон отримала у власність в порядку прийняття спадщини, в тому числі шляхом укладення з власником земельної ділянки договору оренди, на якій знаходиться даний павільйон, який був збудований та облаштований її покійною сестрою за власні кошти. Вказувала, що ОСОБА_3 лише допомагав з доставкою в магазин продовольчого товару.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Разом із тим даним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Із матеріалів справи колегія суддів вбачає, що 03 липня 2009 року ОСОБА_5 та ТОВ «Успіх» в особі директора ОСОБА_4 укладено договір, за умовами якого ОСОБА_5 надано у платне користування упорядковану земельну ділянку на території ТЦ «Молодіжний» розміром 23 х 3 кв. м. з правом встановлення торгівельного павільйону, власником якого є ОСОБА_5, розміри якого не перевищують розміри земельної ділянки для здійснення торгівельної діяльності. За умовами договору ОСОБА_5 приймає вищезазначену ділянку, організовує торгівлю та своєчасно сплачує всі належні платежі, за власні кошти будує та встановлює торгівельний павільйон для здійснення торгівлі.

Також 03 липня 2009 року ОСОБА_5 та ТОВ «Успіх» в особі директора ОСОБА_4 укладено договір про надання послуг, за умовами якого фізична особа - підприємець ОСОБА_6 надає ОСОБА_5 послуги з утримання ділянки, прилеглої до торгівельного павільйону розміром 23 х 3 кв. м., власником якого є ОСОБА_5, що розташовані на території ТЦ «Молодіжний» в м. Боярка вул. Молодіжна, 61-а, організацію та контроль послуг по охороні території ТЦ «Молодіжний» в м. Боярка Київської області по вул. Молодіжна, 61-а, на якій розташований торгівельний павільйон, розміром 23 х 3 кв. м., власником якого є замовник, методом укладання договору з охоронною фірмою.

01 травня 2013 року обидва договори переукладені із ОСОБА_2, розмір орендованої земельної ділянки 46 кв.м.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_3, заінтересована особа Боярська міська рада Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу позов задоволено, встановлено факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5, померлої 01 травня 2013 року.

В листопаді 2013 року ОСОБА_3 звертався із заявою до органів внутрішніх справ з приводу шахрайських дій відносно нього з боку ОСОБА_2, яка відмовилась ділити прибуток з ним в рівних частинах, за результатами перевірки встановлено наявність цивільно-правових відносин.

Згідно листа Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори від 15 вересня 2016 року № 1680/02-14, 27 серпня 2013 року на підставі заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини до майна померлої ОСОБА_5 була заведена спадкова справа № 447/2013. 30 жовтня 2013 року після померлої ОСОБА_5 з заявою про прийняття спадщини звернувся також ОСОБА_3 Будь-які інші заяви про прийняття або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не надходили.

Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що позивач разом із ОСОБА_5 збудував на підставі договору з ТОВ «Успіх» (орендаря земельної ділянки) торгівельний павільйон, внаслідок чого вони набули право власності на конструктивні елементи, з яких він споруджений, та право користування ним, яке за життя ОСОБА_5 ніким не оспорювалося, а зараз обмежується відповідачем ОСОБА_2

Однак із даними висновками колегія суддів не може погодитися, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна).

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

В матеріалах справи відсутня будь-яка технічна документація по будівництву спірного торгівельного павільйону за даною адресою, докази, які підтверджують придбання будівельних матеріалів ОСОБА_5 або ОСОБА_3, використаних в процесі створення майна, їх кількість та вартість, відтак суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про задоволення позову в цій частині.

Колегія суддів враховує, що під час апеляційного перегляду справи позивачем також не було надано доказів набуття права власності на матеріали і конструктивні елементи.

Відтак, суд першої інстанції визнав за позивачем право власності на конструктивні елементи та матеріали, які не визначені будь-якими індивідуальними ознаками.

З наведених вище підстав встановлений рішенням Києво-Святошинського суду Київської області від 29 листопада 2014 року факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу ОСОБА_3 та ОСОБА_5 не доводить права власності ОСОБА_3 на конструктивні елементи та матеріали, з яких збудований спірний торгівельний павільйон.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Наявний в матеріалах справи висновок по матеріалам перевірки про вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 190 КК України, не є належним та допустимим доказом, який підтверджує набуття ОСОБА_5 та ОСОБА_7 право власності на спірне майно.

Крім того, судом першої інстанції при визнанні одноособового права власності за позивачем на будівельні матеріали не було зясовано, яка частина майна померлої є спільним майном подружжя, а яка становить обсяг майна, на яке відкрилася спадщина; чи було складено заповіт або спадщина приймалася за законом, чи приймалася спадщина іншими особами після смерті ОСОБА_5, і чи не порушуються таким рішенням права спадкоємців попередньої черги, оскільки особи, які проживали зі спадкодавцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини, належать лише до четвертої черги спадкоємців за законом.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки позивачем не доведено обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, рішення суду не можна вважати законним і обґрунтованим, воно не може залишатися в силі та підлягає скасуванню.

Враховуючи, що позовні вимоги про визнання права власності на конструктивні елементи та матеріали, з яких збудований торгівельний павільйон, не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи, не підлягають до задоволення як похідні і позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні торгівельним павільйоном.

З огляду на викладене колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене за неповного зясування обставин, що мають значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи та зроблені із порушенням та неправильним застосуванням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є підставами для його скасування із ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України колегія суддів здійснює перерозподіл судових витрат та стягує із позивача на користь відповідача ОСОБА_2 судові витрати 1071,84 грн.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 20 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Відмовити ОСОБА_3 в задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Успіх» в особі директора ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні.

Стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судові витрати в розмірі 1071,84 грн.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Кашперська Т.Ц.

Судді: Фінагєєв В.О.

ОСОБА_8