УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 березня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКолодійчука В.М.,
суддів: Висоцької В.С., Умнової О.В.,Кафідової О.В., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Новий сад» сел. Кегичівка Кегичівського району Харківської області до ОСОБА_6 про визнання дій незаконними та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за зустрічним позовом ОСОБА_6 до товариства з обмеженою відповідальністю «Новий сад» сел. Кегичівка Кегичівського району Харківської області про визнання недійсними договорів оренди земельних ділянок, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Новий сад» сел. Кегичівка Кегичівського району Харківської області (далі - ТОВ «Новий сад») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_6 про: визнання незаконними дій відповідача щодо самостійного використання ним земельних ділянок площею 0,7663 га. та площею 3,1552 га., розташованих на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, які знаходяться у його приватної власності та перебувають в оренді ТОВ «Новий сад»; усунення перешкоди у користуванні ТОВ « Новий сад» вказаними земельними ділянками шляхом зобов'язання ОСОБА_6 припинити проведення сільськогосподарських робіт на вирощування сільськогосподарських культур на цих земельних ділянках на весь термін дії договорів оренди земельної частки (паю), укладених з позивачем 20 червня 2008 року.

Позовні вимоги ТОВ «Новий сад» обґрунтувало тим, що земельні ділянки площею 0,7663 га. та площею 3,1552 га., з цільовим призначенням - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, перебувають у користуванні позивача на підставі договорів оренди землі від 20 червня 2008 року, що укладені між товариством та попереднім власником земельних ділянок ОСОБА_7

Відповідач ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_7 успадкував спірні земельні ділянки та самовільно їх обробляє, чим створює перешкоди позивачеві у користуванні ними, що і стало підставою для звернення до суду з первісним позовом.

25 травня 2015 відповідач ОСОБА_6 звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Новий сад» про визнання недійсними вказаних вище договорів оренди земельних ділянок, укладених 20 червня 2008 року між позивачем та померлою ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7, про зобов'язання ТОВ «Новий сад» повернути земельні ділянки ОСОБА_6

Свої позовні вимоги позивач за зустрічним позовом обґрунтував тим, що оспорювані ним договори оренди землі з боку померлої ОСОБА_7 не підписувалися, остання доручення третім особам на укладення таких договорів не видавала, а тому ОСОБА_6 вважає ці договором недійсними.

Рішенням Зачепилівського районного суду Харківської області від 21 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року, позов ТОВ «Новий сад» задоволено, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 відмовлено.

Визнано незаконними дії ОСОБА_6 щодо самостійного використання ним земельних ділянок площею 0,7663 га. та площею 3,1552 га., розташованих на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, які знаходяться у його приватної власності та перебувають в оренді ТОВ «Новий сад».

Усунутоперешкоди у користуванні ТОВ «Новий сад» земельною ділянкою площею 0,7663 га., розташованою на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області згідно договору оренди земельної частки (паю) від 20 червня 2008 року про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 лютого 2009 року, та земельною ділянкою площею 3,1552 га., розташованою на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області згідно договору оренди земельної частки (паю) від 20 червня 2008 року про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 лютого 2009 року, шляхом зобов'язання ОСОБА_6 припинити проведення сільськогосподарських робіт та вирощування сільськогосподарських культур на цих земельних ділянках на весь термін дії договорів оренди земельних часток (паю) від 20 червня 2008 року.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Новий сад» витрати понесені по оплаті судового збору в розмірі 243 грн 60 коп.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій і направити справу на новий розгляд до районного суду, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

При розгляді справи судом першої інстанції встановлено, що 25 червня 2008 року між ТОВ «Новий сад» та ОСОБА_7, яка при житті на підставі Державного акту на право приватної власності на землю мала у власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 7,81 га., розташовану на території Миколаївської сільської ради Зачепилівського району Харківської області, були укладені договори оренди земельної частини (паю):

- на земельну ділянку, площею 0,7663 га. укладений договір оренди від 20 червня 2008 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 25 лютого 2009 року. Згідно пункту 3.1 Договору, термін його дії складає 10 років від дати його державної реєстрації і він є чинним на час розгляду справи в суді;

- на земельну ділянку, площею 3,1552 га. укладений договір оренди від 20 червня 2008 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 лютого 2009 року. Згідно пункту 3.1 Договору термін його дії складає 10 років від дати його державної реєстрації і він є чинним на час розгляду справи в суді;

- на земельну ділянку, площею 0,7941 га. укладений договір оренди від 20 червня 2008 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 26 лютого 2009 року. Згідно пункту 3.1 Договору, термін його дії складає 10 років від дати його державної реєстрації і він є чинним на час розгляду справи в суді;

- на земельну ділянку, площею 3,1553 га. укладений договір оренди від 20 червня 2008 року, про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 06 липня 2009 року. Згідно пункту 3.1 Договору, термій його дії складає 10 років від дати його державної реєстрації і він є чинним на час розгляду справи в суді.

Після смерті 22 січня 2014 рокуОСОБА_7 відповідач ОСОБА_6 на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом від 05 серпня 2014 року набув у власність (успадкував) вказані вище дві земельні ділянки площами 0,7663 га. та 3,1552 га. (а. с. 25-29).

Суд першої інстанції встановив, що дві спірні земельні ділянки площами 0,7663 га. та 3,1552 га. на момент розгляду справи в суді самовільно обробляються ОСОБА_6, чим створюються перешкоди у користуванні цими земельними ділянками ТОВ «Новий сад».

Вважаючи, дії ОСОБА_6 протиправними та посилаючись на положення ст. ст. 628, 629 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про оренду землі», ст. ст. 152, 158 Земельного кодексу України, умови укладених між ТОВ «Новий сад» та померлою ОСОБА_7 договорів оренди землі, якими гарантовано право орендаря ТОВ «Новий сад» на користування орендованою землею та захист такого права, районний суд вважав за необхідне задовольнити первісний позов ТОВ «Новий сад» в повному обсязі.

Відмовляючи в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено факту невідповідності вимогам закону оспорюваних ним договорів оренди землі, а відтак суд дійшов висновків про безпідставність позовних вимог щодо визнання таких договорів недійсними та зобов'язання повернути земельні ділянки на користь власника.

При цьому, районний суд відмовив у задоволенні клопотання представника ОСОБА_6 про призначення у справі судової-почеркознавчої експертизи щодо встановлення належності підпису ОСОБА_7 у оспорюваних ОСОБА_6 договорах оренди землі з посиланням на те, що ТОВ «Новий сад» проти експертизи заперечує та наявні в матеріалах справи документи підтверджують виконання умов договорів обома сторонами в тому числі одержання ОСОБА_7 коштів за використання ТОВ «Новий сад» земельних ділянок.

Апеляційний суд визнав обґрунтованими доводи і мотиви з яких виходив районний суд при задоволенні первісного позову та відмові в зустрічному позові.

З такими висновками судів повністю погодитися не можна.

Призначення експертизи або відмова в призначенні експертизи, як будь-яка процесуальна дія повинна бути належним чином процесуально оформлена. За загальним правилом така ухвала повинна відповідати вимогам визначеним в ч. 1 ст. 144 ЦПК України. Разом з тим, ухвала про призначення чи відмову в призначенні експертизи повинна містити і всі реквізити, властиві судовій ухвалі й перераховані в ст. 210 ЦПК України, зокрема мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу.

При розгляді справи в суді першої інстанції ОСОБА_6 двічі, 16 та 21 липня 2015 року (а. с. 91, 103), заявлялися клопотання про призначення судових-почеркознавчих експертиз щодо підтвердження/спростування доводів його зустрічного позову про неналежність ОСОБА_7 підписів у оспорюваних ним договорах оренди землі.

Матеріали справи не містять належним чином оформлених та мотивованих процесуальних ухвал (ст. ст. 144, 210 ЦПК України) з цього питання. Суд обмежився лише протокольною відмовою в задоволенні такого клопотання, мотивувавши свої висновки у рішенні суду.

Підставою для призначення судової експертизи є необхідність з'ясування обставин, які потребують спеціальних знань, тобто тих, які виходять за межі знань осіб, які беруть участь у справі, та судді, котрий розглядає справу (ст. 143 ЦПК України). До переліку галузей спеціальних знань відноситься зокрема наука, мистецтво, техніка, ремесло. До основних видів експертиз, які потребують спеціальних знань відноситься і почеркознавча експертиза, висновки якої є належним доказом у справі.

Судом першої інстанції порушено вимоги ст. 10, 11, 27, 143 ЦПК України та не забезпечено захисту процесуального права ОСОБА_6 на доведення перед судом вимог його зустрічної позовної заяви у спосіб, передбачений ЦПК України.

Крім того, суд першої інстанції визнав первісний позов обґрунтованим в частині посилань ТОВ «Новий сад» на те, що спірні земельні ділянки на момент подачі позову оброблялися позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_6 Разом з тим, у порушення вимог ст. ст. 213-215 ЦПК України, суд не навів у рішенні посилання на конкретні докази, якими підтверджуються ці обставини.

Вирішення питання обґрунтованості первісного позову ТОВ «Новий сад» залежить в тому числі від встановлення факту законності/не законності оспорюваних ОСОБА_6 договорів оренди землі, а тому висновки районного суду про наявність підстав для задоволення позову ТОВ «Новий сад» та відмову в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_6 є передчасними.

Таким чином, районним судом ухвалено у справі судове рішення, що ґрунтується на припущеннях та не відповідає вимогам закону. Апеляційний суд на вказані порушення уваги не звернув, незважаючи на те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 містила відповідні посилання на порушення його прав, а відтак, апеляційний суд порушив ст. 303 ЦПК України та помилково залишив в силі рішення районного суду в справі.

У зв'язку з наведеним вище, ухвалені у справі судові рішення не відповідають вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, вони підлягають скасуванню, з направленням справи на новий судовий розгляд до районного суду.

Керуючись ст. ст. 335, 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Зачепилівського районного суду Харківської області від 21 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 27 жовтня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ.М. Колодійчук
Судді:В.С. Висоцька О.В. Кафідова О.В. Умнова І.М. Фаловська