АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД М. КИЄВА
Справа № 22-38 Головуючий у 1-й інстанції - Вернидубов Я.І.
Доповідач - Пікуль А.А.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

1 червня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

НевідомоїТ.О.

при секретарі Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди,-

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року задоволено частково позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 про відшкодування шкоди.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 37 656 грн. та вирішив питання розподілу судових витрат між сторонами.

В задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. та у відшкодуванні витрат за послуги адвоката у розмірі 5000 грн. судом відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду в частині стягнення з відповідачів 37636 грн. на відшкодування збитків, завданих позивачці у наслідок залиття її квартири, ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконного та необґрунтованого рішення, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі (т.1, а.с.125-128).

Рішення суду в частині відмови ОСОБА_4 у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди у розмірі 30 000 грн. та відмови у відшкодуванні витрат за послуги адвоката у розмірі 5000 грн. позивачем не оскаржується, тому у апеляційному порядку в цій частині не перевіряється.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: ОСОБА_6, який підтримав подану апеляційну скаргу, просив суд її задовольнити та повідомив суду, що його позиція є позицією усіх відповідачів, яким відомо про місце та час розгляду справи, ОСОБА_4 та її представника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

При ухваленні рішення суд першої інстанції вважав встановленими наступні обставини.

ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_4 (а.с.9).

1 липня 2013 року за адресою: АДРЕСА_1 сталася пожежа, що підтверджується звітом про причину виникнення пожежі (а.с.6,7) актом про залиття від 4 липня 2013 року.

Залиття квартири АДРЕСА_4 виникло по причині замикання в побутовому електроприладі - холодильнику власників квартири АДРЕСА_1.

Згідно із звітом №115/13 оцінки збитків завданих власнику квартири внаслідок залиття, ОСОБА_4 завдано 36 656 грн. матеріальної шкоди (а.с.11-14). За оцінку збитків позивачем сплачено 1000,00 грн. (т.1, а.с.35).

За встановлених обставин районний суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог в частині відшкодування майнової шкоди.

Розгляд справи проведений районним судом за відсутності відповідачів, які не були належним чином повідомленими про місце та час розгляду справи, оскільки направлені ним за адресою місця проживання судові повістки на 12 грудня 2013 року повернулися до суду без вручення з відміткою уповноваженої особи відділення пошти "за закінченням встановленого строку зберігання" (т.1, а.с.38-44), а дані про вручення судових повісток на 24 січня 2014 року (а.с.53-56) у матеріалах справи відсутні. Із поштових конвертів убачається, що судові повістки про виклик до суду направлялись відповідачам за адресою: АДРЕСА_1, в той час як місцем реєстрації та проживання відповідачів є: АДРЕСА_1.

Із посиланням на їх неналежне повідомлення про місце та час розгляду справи відповідачі, оспорюючи наявний у матеріалах справи письмовий доказ - звіт оцінки збитків № 11513 від 16 серпня 2013 року, просили суд апеляційної інстанції призначити судову експертизу з метою встановлення матеріального збитку, заподіяного позивачу, як власнику квартири АДРЕСА_4, що у м. Києві внаслідок її залиття 1 липня 2013 року, оскільки з'ясування цієї обставини потребує спеціальних знань у галузі техніки (будівництва).

За правилом ч.2 ст. 303 ЦПК апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Ураховуючи положення ч.2 ст. 303 ЦПК України у сукупності з тією обставиною, що сторона відповідачів була об'єктивно позбавлена можливості заявити в районному суді клопотання про проведення експертизи, суд апеляційної інстанції забезпечив та дослідив новий доказ - висновок експерта (т.1, а.с.167-204).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 7900/15-43 від 29 січня 2016 року (т.1, а.с.190-204) вартість матеріальної шкоди, що завдана власнику квартири АДРЕСА_4 в результаті залиття приміщень 01 липня 2013 року, без вартості ремонтних робіт з заміни керамічної плитки, причини пошкодження якої встановити під час огляду не вбачається можливим, складає 13 436 грн. 40 коп. Вартість ремонтно-будівельних робіт з заміни керамічної плитки складає 1779 грн. 60 коп. (т.1, а.с.196-звор.).

Оспорюючи правильність указаного висновку сторона позивача подала до суду клопотання про виклик судового експерта (т.2, а.с.1-4).

Зі змісту цього клопотання убачається, що сторона позивача, по-перше, невірно зрозуміла та невірно витлумачила для себе зміст висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 7900/15-43 від 29 січня 2016 року (т.1, а.с.190-204); по-друге, вдається до перекручування обставин, викладених експертом.

Зі змісту експертного дослідження убачається, що вартість ремонтно-будівельних робіт визначена експертом на час проведення обстеження (т.1, а.с.196), розмір шкоди, визначений у висновках дослідження експертизи - 13 436 грн. 40 коп. (т.1, а.с.196-звор.) співпадає із вартістю ремонтно-будівельних робіт, які необхідно виконати для усунення наслідків залиття (без заміни керамічної плитки), зазначеною у Додатку №1 до висновку № 7900/15-43 (т.1, а.с.197).

Таким чином відповіді на питання, які сторона позивача бажала вирішити шляхом виклику судового експерта у судове засідання, знаходяться у самому висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 7900/15-43 від 29 січня 2016 року (т.1, а.с.190-204).

Ураховуючи наведене, а також той факт, що жодна із сторін у справі не висловила суду згоду на понесення витрат, пов'язаних із викликом експерта до суду, апеляційним судом відмовлено у задоволенні клопотання про виклик судового експерта.

Відповідно до положень ст.143 ЦПК для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань в галузі науки, мистецтва, техніки або ремесла, суд під час розгляду справи може призначити експертизу. За правилами ст. 150 ЦПК України суд може призначити додаткову і повторну експертизу.

У судовому засіданні позивачка та її представник не підтримали подане 01.06.2016 об 11.56 год. через канцелярію суду клопотання про призначення додаткової експертизи (т.2, а.с.5-8), при цьому зокрема зазначили, що позивач не бажає та не має матеріальної можливості оплачувати експертизу.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що висновки районного суду щодо наявності підстав для покладення на відповідачів обов'язку відшкодувати ОСОБА_4 збитки, пов'язані із залиттям її квартири, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

За правилом ст. 1167 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, у сфері дії інституту відшкодування шкоди встановлена презумпція вини особи, яка завдала шкоди. Цій особі надається право спростувати цю презумпцію.

В даному конкретному випадку факт та причини залиття підтверджені письмовими доказами (т.1, а.с.6-8), доказів на спростування того факту, що залиття квартири ОСОБА_4, сталось з вище розташованої квартири АДРЕСА_1 унаслідок гасіння пожежі, яка виникла 01.07.2013 в квартирі АДРЕСА_1 (коротке замикання в побутовому електроприладі - холодильнику), суду не надано.

Отже відповідачі не спростували презумпцію їх вини у заподіянні шкоди майну позивача.

Ураховуючи наведене доводи апеляційної скарги про те, що вина відповідачів у заподіянні шкоди не доведена належними доказами, відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

ОскількиОСОБА_3 користувалася квартирою, у якій виникла пожежа і, як наслідок, з якої відбулося залиття квартири позивача, а ОСОБА_6 визнав вину та передав позивачу на відшкодування заподіяних залиттям збитків 4000 грн., підстав для звільнення указаних осіб від відповідальності суд не вбачає.

При цьому, ураховуючи, що першопричиною залиття є пожежа, яка виникла унаслідок короткого замкнення в електродвигуні холодильника з послідуючим горінням, і відповідачі не надали суд доказів, кому конкретно з власників та/чи користувачів квартири належить даний електроприлад (холодильник) відповідачі повинні нести солідарний обов'язок по відшкодуванню заподіяної шкоди.

Тому доводи апеляційної скарги у цій частині відхиляються апеляційним судом як безпідставні.

Водночас, доводи апеляційної скарги щодо неправильного визначення районним судом розміру заподіяних збитків заслуговують на увагу та можуть бути прийняті у якості підстав для зміни оскаржуваного рішення з огляду на наступне.

За правилом ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

При вирішенні цього питання районним судом покладено в основу рішення звіт №115/13 оцінки збитків завданих власнику квартири внаслідок залиття, відповідно до якого вартість майнової шкоди становить 36 656 грн. (т.1, а.с.11-14).

Під час апеляційного розгляду судом досліджено у якості нового доказу висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 7900/15-43 від 29 січня 2016 року (т.1, а.с.190-204), відповідно до якого вартість матеріальної шкоди, що завдана власнику квартири АДРЕСА_4 в результаті залиття приміщень 01 липня 2013 року, без вартості ремонтних робіт з заміни керамічної плитки, причини пошкодження якої встановити під час огляду не вбачається можливим, складає 13 436 грн. 40 коп. Вартість ремонтно-будівельних робіт з заміни керамічної плитки складає 1779 грн. 60 коп. (т.1, а.с.196-звор.).

Досліджувальною частиною цього висновку установлено відсутність виготовлення поверхні під шпалерами (т.1, а.с.195).

Під час апеляційного розгляду ОСОБА_6 своїми словами пояснив, що шпалери були наклеєні просто на бетон. ОСОБА_4 не оспорила цю обставину.

З огляду на цю обставину зазначені у звіті №115/13 роботи по шпатлюванню стін квартири шпаклівкою, не є роботами по відновленню пошкоджень після залиття.

Оскільки відповідно до акту про залиття від 04.07.2013 (т.1, а.с.8) пошкодження стяжки підлоги на кухні не зафіксовано, зазначені у звіті №115/13 ремонтні роботи по ремонту стяжки підлоги також не є роботами по відновленню пошкоджень після залиття.

Крім того, зазначені у звіті №115/13 роботи по виносу та демонтажу меблів, по встановленню меблів та сантехнічного обладнання також не є роботами по відновленню пошкоджень після залиття.

З огляду на викладені обставини звіт №115/13 відхиляється апеляційним судом як недостовірний доказ, відомості якого спростовуються актом про залиття від 04.07.2013 (т.1, а.с.8) та послідовним і повністю мотивованим висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 7900/15-43 від 29 січня 2016 року (т.1, а.с.190-204).

Достовірність цього висновку під час апеляційного розгляду не спростована.

При його дослідженні у якості нового доказу ОСОБА_6, ураховуючи, що в акті про залиття від 04.07.2013 (т.1, а.с.8) зафіксовано пошкодження плитки (кахлів) на кухні унаслідок залиття, не заперечував проти відшкодування відповідачами вартості ремонтно-будівельних робіт із заміни керамічної плитки у розмірі 1 779 грн. 60 коп.

При цьому ОСОБА_6 просив апеляційний суд врахувати, що безпосередньо після залиття він передав ОСОБА_4 4 000 грн. (чотири тисячі грн.) на відшкодування матеріальних збитків, та просив відняти цю суму від загального розміру матеріальної шкоди, визначеного експертним висновком.

ОСОБА_4 під час апеляційного розгляду підтвердила факт отримання від ОСОБА_6 4000 грн. на відшкодування матеріальних збитків.

Ураховуючи всі ці обставини у їх сукупності, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що на відповідачів слід покласти обов'язок по відшкодуванню позивачу матеріальної шкоди у розмірі 11 216 грн. (13 436,40 + 1779,60 = 15216 грн. - 4000 грн.).

З огляду на викладене, оскаржуване рішення в частині вирішення позовних вимог про стягнення майнової шкоди та, як наслідок, в частині вирішення питання розподілу судових витрат підлягає зміні в частині визначення суми стягнення. У зв'язку з чим абзаци другий-третій резолютивної частини рішення викласти в новій редакції.

Керуючись ст.303, 307, 309, 313-316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 24 січня 2014 року в частині вирішення позовних вимог про стягнення майнової шкоди та в частині вирішення питання розподілу судових витрат змінити в частині визначення суми стягнення.

У зв'язку з чим абзаци другий-третій резолютивної частини рішення викласти в наступній редакції.

Стягнути солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4 11 216 грн. (одинадцять тисяч двісті шістнадцять грн.) на відшкодування матеріальної шкоди.

Стягнути з ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_3, ОСОБА_7 на користь ОСОБА_4, по 60 грн. (шістдесят грн.) 90 коп. з кожного, на відшкодування судових витрат по сплаті судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

Т.О.Невідома