Справа № 474/257/16-ц
Провадження № 2/474/113/16
РІШЕННЯ

Іменем України

27.05.16року смт. Врадіївка

Врадіївський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сокол Ф.Г.

за участю секретаря судового засідання Тодосьєвої А.С.

відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Врадіївської районної державної адміністрації в Миколаївській області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї, -

встановив:

29.03.2016р. ОСОБА_2 (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі - відповідач), в якому просив зобов'язати відповідача не перешкоджати йому у вихованні та спілкуванні з його сином ОСОБА_3.

16.05.2016р. та 24.05.2016р. позивач до початку розгляду справи по суті, в порядку ст. 31 ЦПК України, подав до суду заяви про уточнення позовних вимог, в яких просить зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у виховані та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_3 та проводити зустрічі по наступним дням: субота та неділя кожного календарного тижня, державні святкові дні, передбачені законодавством з можливістю забрання дитини в ці дні за місцем свого проживання: ІНФОРМАЦІЯ_1. Судом прийнято дані заяви до розгляду.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що після розірвання шлюбу їх неповнолітній син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, залишився проживати разом з матір'ю. Відповідач не дозволяє йому спілкуватися з сином, перешкоджає в спілкуванні, штучно створює такі обставини через, які він не може зустрічатися з сином. Намагання позивача мирним шляхом врегулювати даний спір призводять лише до конфліктів.

В зв'язку з вищевикладеним протоколом комісії з питань захисту дитини при Врадіївській райдержадміністрації №12 від 31.10.2014 року було визначено порядок побачень з сином за умови, якщо батько ОСОБА_2 буде приїжджати до с. Сирово за місцем проживання дитини в ті дні, коли в нього буде відпустка. Також був повторний розгляд заяви позивача 26.12.2014 року, де вказаною вище комісією був прийнятий протокол №14 у відповідності до якого, позивачеві встановлені дні побачення з дитиною за домовленістю з матір'ю дитини. Однак, як зазначає позивач, відповідачем не виконується визначений порядок спілкування позивача з дитиною.

Також позивач зазначив, що у весь час намагається налагодити нормальний зв'язок із дитиною, приймати участь у її виховані, утриманні, розвитку її здібностей та забезпечувати її всім необхідним для нормального розвитку та становлення.

Таким чином, позивач вважає, що його права як батька є порушеними.

18.04.2016р. відповідач подала до суду заперечення на позовну заяву, в яких вказує, що не перешкоджає спілкуватися позивачу з дитиною та дозволяє їм спілкуватися. У вересні 2015 року позивач брав дитину на тиждень у смт. Ширяєве до своєї матері, після чого без її відома забрав до м. Миколаїв. Позивач безперешкодно спілкується по телефону з сином.

Також відповідач, у своїх запереченнях зазначив, що оскільки її син відвідує Сирівське НВК, тому промить встановити дні побачення у дні не відвідування закладу (вихідні та святкові), що не буде перешкоджати інтересам дитини.

24.05.2016р. відповідач подала до суду заяву, в якій визнає позовні вимоги в частині визначення днів побачень позивача з дитиною: субота та неділя кожного календарного тижня, державні святкові дні, передбачені законодавством з можливістю забрання дитини в ці дні за місцем проживання позивача: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, буд. 90.

В судовому засіданні 24.05.2016р. позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав вказаних у позовній заяві та просив суд судові витрати понесені ним зі сплати судового збору залишити за ним. В судове засідання 27.05.2016р. не з'явився, проте подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково та просила суд задовольнити позов в частині визначення днів побачень позивача з дитиною: субота та неділя кожного календарного тижня, з можливістю забрання дитини в ці дні за місцем проживання позивача: м. Миколаїв, вул. Потьомкінська, буд. 90. Щодо визначення днів побачень у державні святкові дні, передбачені законодавством заперечила. В задоволенні решти позовних вимог просила відмовити.

Крім того, відповідач пояснила, що хоча вона не заперечує щодо побачень дитини з позивачем, однак просила звернути увагу позивача, що йому необхідно більш уважніше ставитися до виконання своїх батьківських обов'язків щодо безпеки дитини, коли вона перебуває з ним, збереження речей дитини, а також щодо належного матеріального забезпечення потреб дитини, в тому числі щодо відпочинку.

Представник третьої особи в судовому засіданні 24.05.2016р. зазначила, що служба у справах дітей не заперечує щодо спілкування позивача з своїм сином. В судове засідання 27.05.2016р. не з'явився, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином була повідомлена про місце, дату та час судового засідання.

Суд, заслухавши пояснення сторін та представника третьої особи, дослідивши надані сторонами докази, дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони з 25.09.2010р. перебували в зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Балтського районного суду Одеської області від 29.05.2013р. було розірвано.

Під час шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії 1-ЖД № 272711 від 29.06.2011р.).

Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати разом із матір'ю - відповідачем, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутових умов проживання сім'ї від 13.04.2015р., згідно якого відповідач разом із сином - ОСОБА_3 проживає ІНФОРМАЦІЯ_3.

За зверненням позивача 31.10.2014р. комісія з питань захисту прав дитини при Врадіївській районній державній адміністрації прийняла рішення, оформлене протоколом засідання комісії № 12, згідно якого вирішила встановити дні побачення з дитиною за умови, якщо батько - позивач буде приїжджати до с. Сирове за місцем проживання дитини в ті дні коли в нього буде відпустка.

26.12.2014р. комісія з питань захисту прав дитини при Врадіївській районній державній адміністрації прийняла рішення, оформлене протоколом засідання комісії № 14, згідно якого вирішила встановити дні побачення з дитиною за домовленістю з матір'ю дитини. Вказане рішення комісії було прийняте також за зверненням позивача.

Згідно висновку органу опіки та піклування Врадіївської районної державної адміністрації № 528/16-01 від 23.05.2016р., останній керуючись ст. 153 та 157 СК України не заперечує позивачу брати участь у виховані та вільному спілкуванні з дитиною.

Судом також встановлено, що згідно довідки Сирівського навчально-виховного комплексу Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів - дошкільний навчальний заклад № 31 від 13.04.2016р. ОСОБА_3 перебуває в дошкільному підрозділі вказаного закладу. Дитина, як і мати, позитивно характеризуються вихователем та директором вказаного закладу (характеристика від 14.04.2016р.).

Крім того, відповідач позитивно характеризується за місцем свого проживання, що слідує з характеристики підписаної сільським головою Сирівської сільської ради Врадіївського району Миколаївської області за № 347 від 13.04.2016р.

На прохання відповідача позивачем було подано до суду договір оренди від 22.05.2016р. та довідку про перевірку житлових умов від 27.05.2016р., згідно яких позивач проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, строк оренди один рік. Вказана квартира має дві жилі кімнати, кухню, санвузол, коридор та забезпечена газом, водопроводом, каналізацією і опаленням.

Позивачем була надано також довідку Миколаївської обласної психіатричної лікарні № 1 від 26.05.2016р. за № 496, згідно якої позивач на обліку не перебуває.

Щодо зазначених доказів відповідач пояснила суду, що вони в повній мірі дають відповідь на питання, які цікавили її щодо умов проживання позивача та його психічного стану здоров'я.

Згідно ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

Згідно ч. 2 ст. 15 Закону України Про охорону дитинства, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989р. (ратифікована Україною 27.02.1991р., набула чинності для України 27.09.1991р.), держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

Згідно ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006р. року по справі Хант проти України зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважати над інтересами батьків.

Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно.

Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.

Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно зі ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини, орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї.

Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Таким чином, законодавством України закріплено обов'язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини.

У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування.

При встановленні способу спілкування, необхідно дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини.

Право того з батьків хто проживає окремо від дитини, кореспондує обов'язок того, з ким проживає дитина не чинити йому перешкод у здійсненні свого права.

Щодо вимоги позивача про зобов'язання відповідача не перешкоджати йому брати участь у виховані та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Однак позивачем, в порушення приписів ст.ст. 57-60 ЦПК України, не подано до суду жодних належних та допустимих доказів на підтвердження обставин перешкоджання йому, зі сторони відповідача, брати участь у виховані та вільному спілкуванні з його сином ОСОБА_3, а відтак в задоволенні вказаної вимоги слід відмовити в зв'язку з її безпідставністю та необґрунтованістю.

Крім того, слід також відмітити, що комісією з питань захисту прав дитини при Врадіївській районній державній адміністрації, встановлюючи порядок побачення позивача з дитиною, також не було встановлено жодного факту перешкоджання зі сторони відповідача у спілкуванні позивача з дитиною.

Щодо вимоги про встановлення днів побачення з дитиною по суботах та неділях кожного календарного тижня, державні святкові дні, передбачені законодавством з можливістю забрання дитини за місцем проживання позивача суд зазначає наступне.

Хоча із аналізу положень СК України та ЦПК України випливає, що підставою для задоволення вказаного позову є підтвердження факту вчинення батьком, з яким проживає дитина, перешкод у спілкуванні з дитиною батьку, який проживає окремо від дитини, однак суд враховуючи приписи Конвенції про права дитини, практику Європейського суду з прав людини, СК України та Закону України Про охорону дитинства, враховуючи те, що відповідач не заперечує щодо позову в частині визначення днів спілкування позивача з дитиною, з метою якнайкращого забезпеченню інтересів дитини та вирішення суперечок між її батьками щодо його виховання та спілкування з нею, вважає за необхідне задовольнити позов в частині встановлення днів побачень.

Враховуючи думку позивача та відповідача днями побачень позивача з дитиною слід визначити: субота та неділя кожного календарного тижня з можливістю забрання дитини в ці дні до місця проживання позивача: АДРЕСА_1.

Дні побачень позивача з дитиною у державні святкові дні, передбачені законодавством слід встановити за домовленістю з відповідачем.

На підставі статті 88 ЦПК України, враховуючи думку позивача, судові витрати залишаються за останнім.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 57-60, 88, 213, 215, 218 ЦПК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Врадіївської районної державної адміністрації в Миколаївській області про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї - задовольнити частково.

Встановити спосіб участі ОСОБА_2 у вихованні сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, та спілкування з ним у вигляді систематичних побачень в суботу та неділю кожного календарного тижня з можливістю забрання дитини в ці дні до місця проживання ОСОБА_2: АДРЕСА_1. Дні побачень ОСОБА_2 з ОСОБА_3 у державні святкові дні, передбачені законодавством, проводити за домовленістю з ОСОБА_1.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Миколаївської області через Врадіївський районний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ф.Г. Сокол