Справа № 127/6305/16-ц
Провадження № 2/127/2990/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», приватного підприємства «Виробничо-торгова-фірма «Агропромселбуд», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осібпро визнання недійсними договорів іпотеки,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за вищезазначеним позовом.

16.11.2016 року на адресу суду надійшло письмове клопотання від представника відповідача ПАТ КБ «Хрещатик» за довіреністю ОСОБА_5 про закриття провадження у справі на підставі п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки даний спір підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, просить розглянути клопотання у відсутність представника відповідача.

В судовому засіданні представник позивача за довіреністю ОСОБА_1 заперечив проти задоволення вищезазначеного клопотання.

Треті особи без самостійних вимог щодо предмету спору приватні нотаріуси Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до судового засідання не зявились, однак від останніх надійшли письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у розгляді справи, має право заявляти клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Представники відповідача ПП «Виробничо-торгова-фірма «Агропромселбуд», третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Заслухавши думки та доводи сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд вважає, що клопотання представника відповідача підлягає задоволенню з наступних міркувань.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України, що встановлено ст.4 ЦПК України.

Відповідно до положень ст.15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до розяснень, викладених у абз.1 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі ст.124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою ст.15 ЦПК у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (ст.17) або Господарським процесуальним кодексом України (ст.ст.1, 12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.1 ГПК України підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Згідно ч.2 ст.1 ГПК України у випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатись державні та інші органи, фізичні особи, що не є субєктами підприємницької діяльності.

Як вбачається з матеріалів справи та клопотання ухвалою Господарського суду Вінницької області від 16.05.2016 року у справі №902/389/16 порушено провадження про банкрутство приватного підприємства «Виробничо-торгова-фірма «Агропромселбуд».

Постановою Господарського суду Вінницької області від 02.11.2016 року по справі №902/389/16 ПП «Виробничо-торгова-фірма «Агропромселбуд» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

Окрім того, на підставі постанови Правління Національного банку України від 05.04.2016 року №234 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «КБ «Хрещатик» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 05.04.2016 року прийнято рішення №463 про запровадження у ПАТ «КБ «Хрещатик» з 05.04.2016 року тимчасової адміністрації.

А на підставі рішення Правління Національного банку України №46-рш від 02.06.2016 року «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення №913 від 03.06.2016 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «КБ «Хрещатик» та делегування повноважень ліквідатора банку».

Відповідно до ч.4 ст.10 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» суд, у провадженні якого перебуває справа про банкрутство, вирішує усі майнові спори з вимогами до боржника, у тому числі спори про визнання недійсними будь-яких правочинів (договорів), укладених боржником; стягнення заробітної плати; поновлення на роботі посадових та службових осіб боржника, за винятком спорів, пов'язаних із визначенням та сплатою (стягненням) грошових зобов'язань (податкового боргу), визначених відповідно до Податкового кодексу України, а також справ у спорах про визнання недійсними правочинів (договорів), якщо з відповідним позовом звертається на виконання своїх повноважень контролюючий орган, визначений Податковим кодексом України.

Вищезазначена позиція знайшла своє відображення, зокрема, у постановах Вищого господарського суду України від 02.11.2011 року у справі №5020-870/2011 та від 15.11.2011 року у справі №20/46пд/2011.

Окрім того, відповідно до постанови Верховного Суду України від 16.02.2016 року у справі №21-4846а15 колегія суддів Судової палати в адміністративних справах і Судової палати у господарських справах Верховного Суду України дійшла висновку, що частиною третьою статті 2 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено, що законодавство про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом при розгляді судом справи про визнання неплатоспроможним (банкрутом) банку застосовується з урахуванням норм законодавства про банки і банківську діяльність.

У свою чергу, статтею 1 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачено, що цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків.

У пункті шостому статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»зазначено, що ліквідація банку процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Виходячи із системного аналізу вказаних норм законодавства та враховуючи положення статті 12 Господарського процессуального кодексу України, можна дійти висновку, що на спори, які виникають на стадії ліквідації (банкрутства) банку, поширюється юрисдикція господарських судів.

Згідно п.1 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

А тому, з огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що спір, який виник між сторонами, підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, а відтак, провадження у справі підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 1, 2, 12 ГПК України, ст.ст. 3, 4, 15, 205, 210 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Клопотання представника відповідача публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» за довіреністю ОСОБА_5 задовольнити.

Цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик», приватного підприємства «Виробничо-торгова-фірма «Агропромселбуд», за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_3, приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4, Фонду гарантування вкладів фізичних осібпро визнання недійсними договорів іпотеки провадженням закрити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: