Справа № 306/2851/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04 березня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

судді-доповідача ОСОБА_1,

суддів Джуги С.Д., Боднар О.В.,

за участю секретаря: Маринець Д.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Свалявського районного суду від 14 січня 2016 року по справі за скаргою ОСОБА_2 на рішення та дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Свалявського районного управління юстиції,

в с т а н о в и л а :

У грудні 2015 року ОСОБА_2 подав до Свалявського районного суду скаргу на рішення та дії державного виконавця відділу ДВС Свалявського РУЮ.

Скарга обґрунтована тим, що старшим державним виконавцем відділу ДВС Свалявського РУЮ 07.12.2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу №2-930/09 виданим 24.12.2009 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк Демарк» заборгованості по кредитному договору.

Однак така постанова прийняття в порушення ч.1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження», так як виконавець повинен був відмовити у відкритті виконавчого провадження через пропуск строку предявлення виконавчого документу до виконання.

За таких обставин просив суд: 1) скасувати постанову старшого державного виконавця відділу ДВС Свалявського РУЮ від 07.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження; 2) визнати закінченим виконавче провадження серії ВП №48003065 від 07.12.2015 року; 3) визнати дії старшого державного виконавця відділу ДВС Свалявського РУЮ ОСОБА_3 щодо винесення постанови від 07.12.2015 року про відкриття виконавчого провадження неправомірними; 4) зобовязати старшого державного виконавця відділу ДВС Свалявського РУЮ ОСОБА_3 винести постанову про закінчення виконавчого провадження.

В процесі розгляду справи, ОСОБА_2 доповнив свою скаргу та додатково просив суд визнати виконавчий лист №2-930/09 по рішенню Свалявського районного суду від 24.12.2009 року таким, що не підлягає виконанню, на підставі ст. 369 ЦПК України. Така вимога скаржника мотивована тим, що у виконавчому листі, невідомою особою зроблено допис ідентифікаційного коду боржника.

Ухвалою Свалявського районного суду від 14.01.2016 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_2

Не погоджуючись з даною ухвалою, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі ставить питання про скасування зазначеної ухвали та постановлення нової ухвали про задоволення скарги. Зокрема, вказує на те, що судом не взято до ваги, що ідентифікаційний номер боржника дописаний рукою на виконавчому листі, що є порушенням ст. 369 ЦПК України та підставою для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Посилається на те, що строк для предявлення виконавчого листа до виконання пропущено, а тому державний виконавець зобовязаний був відмовити у відкритті виконавчого провадження. Також посилається на те, що державним виконавцем, всупереч приписів ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження», не відновлювалося виконавче провадження.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

04 грудня 2009 року Свалявським районним судом було видано виконавчий лист № 2-930/09 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Демарк» заборгованості по кредитному договору № 68-067 від 14.03.2008 року в розмірі 16064,99 доларів США, що складає 123281,13 грн. заборгованість за кредитним договором та 166,17 грн. пені за несвоєчасно сплачені відсотки і 90,00 грн. штрафу за порушення строків сплати відсотків та повернення оплачених витрат за інформаційне технічне забезпечення розгляду цивільної справи в сумі 250 грн., судовий збір в сумі 1234,75 грн.

Вказаний виконавчий лист неодноразово предявлявся стягувачем до виконання.

19.11.2014 року державним виконавцем по виконавчому провадженні ВП № 39528620 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві та розяснено стягувачеві право повторно предявити виконавчий лист для виконання в строк до 19.11.2015 року.

01.07.2015 року стягувач подав до відділу ДВС Свалявського РУЮ заяву про примусове виконання виконавчого листа № 2-930/09, по якому 02.07.2015 року було відкрите виконавче провадження.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12 листопада 2015 року зазначену постанову про відкриття виконавчого провадження від 02.07.2015 року скасовано, оскільки така була винесена та підписана іншою особою, а не державним виконавцем Раточкою О.Ю.

В подальшому 07.12.2015 року старшим державним виконавцем відділу ДВС Свалявського РУЮ ОСОБА_3 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №4800065 по виконанню виконавчого листа № 2-930/09, виданого 24.12.2009 року Свалявським районним судом про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Банк «Демарк» кредитної заборгованості. З даної постанови слідує, що така видана на підставі заяви стягував від 01.07.2015 року.

Відмовляючи в задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з її безпідставності.

З даним висновком суду першої інстанції повністю погоджується колегія суддів, оскільки такий ґрунтується на матеріалах справи.

Зокрема безпідставним є посилання апелянта на ст. 369 ЦПК України, оскільки як розяснено в п.20 Постанови Пленуму ВССУ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у справах за скаргами на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи інших посадових осіб державної виконавчої служби предметом судового розгляду можуть бути лише рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби (Розділ VII ЦПК України). Таким чином, питання щодо визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (Розділ VI ЦПК України), не може бути предметом розгляду даної скарги.

Підлягають відхиленню й доводи апеляційної скарги щодо пропуску строку для предявлення виконавчого листа до виконання з наступних підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» строки пред'явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред'явленням виконавчого документа до виконання.

Згідно ч.3 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв'язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред'явлення виконавчого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Як було вищезазначено, виконавчий лист вже раніше предявлявся до виконання, а тому строк пред'явлення виконавчого документа до виконання переривався.

Постановою державного виконавця від 19.11.2014 року повернуто виконавчий документ стягувану на підставі п.7 ч.1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», у звязку з невиявленням майна боржника (автомобіля) протягом року з дня оголошення розшуку.

Тобто, виконавчий документ фактично було повернуто у звязку з неможливістю виконати рішення суду (за відсутності ініціативи чи винних дій стягувача), а відтак згідно приписів ч. 3 ст. 23 ЗУ «Про виконавче провадження» річний строк для повторного предявлення такого виконавчого листа до виконання встановлюється з дня повернення, та відповідно останнім днем такого строку є 19.11.2015 року.

Заява про примусове виконання судового рішення подана стягувачем 01.07.2015 року, тобто в межах такого річного строку.

При цьому та обставина, що попередню постанову державного виконавця від 02.07.2015 року про відкриття виконавчого провадження за вищевказаною заявою стягувача від 01.07.2015 року було скасовано ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 12.11.2015 року, не впливає на законність оскаржуваної наразі постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2015 року, оскільки як вбачається з мотивувальної частини ухвали суду апеляційної інстанції, єдиною підставою для скасування постанови від 02.07.2015 року стало те, що така підписана не державним виконавцем Раточка О.Ю., а від його імені іншою особою. За таких обставин, після постановлення даної ухвали, державний виконавець Раточка О.Ю. повторно виніс, особисто підписавши, постанову про відкриття виконавчого провадження від 07.12.2015 року на підставі заяви стягувача від 01.07.2015 року, що була подана в межах річного строку для предявлення виконавчого листа до виконання.

Також безпідставним є посилання апелянта на відсутність поновлення виконавчого провадження, оскільки згідно ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає відновленню лише у разі скасування судом чи начальником відділу постанови про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувану. Так як в даному випадку постанова про повернення виконавчого документа стягувачу від 19.11.2014 року не скасовувалася, а стягувачем лише використано право на повторне предявлення виконавчого листа до виконання згідно ч.5 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження», то виконавче провадження ВП № 39528620 і не підлягало відновленню.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення скарги.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, що відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, є підставою для відхилення апеляційної скарги та залишення ухвали суду першої станції без змін.

Керуючись статтями 23, 47 ЗУ «Про виконавче провадження», статтями 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Свалявського районного суду від 14 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, після чого протягом двадцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач

Судді