Дата документу 24.11.2016
Справа № 320/9632/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого - судді Урупи І.В.

при секретарі - Литвиненко В.Є.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності на ? частину квартири,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка уточнюючи позовні вимоги просить визнати частково недійним свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, видане на ім'я ОСОБА_5 23 березня 2001 року Мелітопольською державною нотаріальною конторою та визнати за нею право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, посилаючись на те, що після смерті відкрилася спадщина на ? частини зазначеної квартири. Спадкоємцями першої черги за законом була вона та дружина померлого ОСОБА_5 Вона прийняла спадщину згідно ст.549 ЦК УРСР шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном, так як прийняла у володіння золоту обручку, кришталеві бокали у кількості 6 шт., наручний годинник «Слава», шапку із хутра норки, килим розміром 3х4 та інше майно. Крім того, протягом шести місяців після смерті батька вона робила ремонт в квартирі, брала участь у витратах по утриманню та благоустрою житлового будинку. При цьому, після смерті батька ОСОБА_5 завірила її в тому, що після її смерті все майно батька, в тому числі і квартира АДРЕСА_1 буде належати їй, вона залишить їй заповіт на частину квартири. Тому в нотаріальну контору за отриманням свідоцтва про право на спадщину вона не зверталася та вважала, що її право на спадкування після смерті батька не порушено. 14.09.2005 року ОСОБА_5 дійсно оформила заповіт, яким заповідала їй ? частину зазначеної квартири. ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. Після її смерті вона звернулася до нотаріальної контори з приводу оформлення права на спадщину після смерті ОСОБА_4 Але їй стало відомо, що власником квартири є померла ОСОБА_5, яка отримала свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 на всю квартиру. Також їй стало відомо, що 09 липня 2015 року ОСОБА_5 склала новий заповіт, яким заповідала спірну квартиру ОСОБА_2 Оскільки вона прийняла спадщину після смерті батька шляхом вступу у володіння спадковим майном, вона має право на ? частину спірної квартири, тому померлій ОСОБА_5 повинно було належати право на ? частини квартири, а тому свідоцтво про паво на спадщину є частково недійсним.

Представник позивачки адвокат Шаповалова О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав визначених в позові, при цьому пояснила, що позивачка протягом шести місяців після смерті батька фактично вступила у володіння спадковим майном, отримала його речі, здійснювала ремонт квартири, приймала участь в утриманні будинку, а саме надавала грошові кошти на ремонт даху, встановлення домофону, вносила кошти до правління кооперативу. Також просить поновити позивачці строк позовної давності посилаючись на те, що цей строк пропущений з поважної причини оскільки позивачка не була обізнана про те, що ОСОБА_5 отримала свідоцтво про право на спадщину на всю квартиру, в тому числі і на належну їй ? частину квартири, а дізналася про це тільки після смерті ОСОБА_5, коли звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті батька та отримала витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно. При житті батька право власності на квартиру зареєстровано не було, свідоцтво про право власності на спірну квартиру ОСОБА_5 отримала вже після його смерті.

Відповідачка позов не визнала, при цьому пояснила, що у 2014 році, коли захворіла ОСОБА_5, вона протягом двох місяців здійснювала за нею нагляд, але потім за сімейними обставинами припинила це робити. Так як позивачка не бажала доглядати ОСОБА_5, остання скасувала заповіт на її ім'я та уклала договір з іншою особою, але і потім у 2015 році розірвала його. В червні 2015 року вона знову стала доглядати ОСОБА_5, як медичний робітник надавала їй медичну допомогу. За це ОСОБА_5 09.07.2015 року склала на її ім'я заповіт, яким заповідала спірну квартиру, але ІНФОРМАЦІЯ_2 померла. Вона прийняла спадщину, надав до нотаріальної контори відповідну заяву. Позивачка не здійснювала ніяких дій, що свідчать про прийняття спадщини, ніякого ремонту квартири вона протягом шести місяців після смерті свого батька не здійснювала, в утриманні будинку участі не приймала.

Представник відповідачки адвокат Сівова Я.В., позов не визнала, при цьому пояснила, що підстав для скасування свідоцтва про право на спадщину немає, ОСОБА_5 отримала його на законних підставах. Будь-яких дій що свідчать про прийняття позивачкою спадщини після смерті батька остання не здійснила, в спірній квартирі не проживала, витрати на її утримання протягом встановленого законом строку для прийняття спадщини не несла, отримання речей батька документально не підтверджено. Також просить відмовити у задоволенні позову і у зв'язку з пропуском позивачкою строку позовної давності.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про час слухання справи був повідомлений належним чином.

Суд, вислухавши представника позивачки, відповідачку, її представника, допитавши свідків ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_15, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про народження позивачка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 та її батьками є ОСОБА_4 та ОСОБА_16./а.с. 6/

Прізвище «ОСОБА_1» присвоєно позивачці у зв'язку з реєстрацією 17.12.1982 року шлюбу з ОСОБА_17 /а.с.6/

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. /а.с. 10/

Після його смерті відкрилася спадщина. До складу спадкового майна входить у тому числі 1/2 частина квартири АДРЕСА_1, що належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності від 16.02.2001 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Мелітопольської міської ради від 31.01.2000 року № 20/2 замість довідки ЖБК-41 від 28.09.1993 року, та була придбана під час шлюбу з ОСОБА_5, яка, як дружина померлого, має право на ? частину вказаної квартири. /а.с. 46 /

Спадкоємцями першої черги після смерті ОСОБА_4 були дружина померлого, ОСОБА_5, шлюб з якою було зареєстровано 15.05.1973 року /а.с. 44 зв./ та дочка - ОСОБА_1

Відповідно до вимог ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, що діяв на час виникнення правовідносин, спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти (у тому числі усиновлені), подружжя та батьки (усиновителі).

Згідно вимог ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина вважається належною спадкоємцю з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав нотаріальному органу за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Отже, за положеннями ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець, який фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 553 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

З спадкової справи після смерті ОСОБА_4 вбачається, що ОСОБА_5 прийняла спадщину надав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, в якій зазначила, що крім неї інших спадкоємців, передбачених ст. 529 ЦК УРСР, після смерті ОСОБА_4 немає та отримала 23.03.2001 року свідоцтво про право на спадщину за законом на майно, яке складається з квартири, що знаходиться в АДРЕСА_1. /а.с. 42-43/

Проте, спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 є також його дочка, позивачка ОСОБА_1, яка також мала право в порядку спадкування за законом на ? частину спадкового майна, тобто на ? частину вказаної квартири. Але, ОСОБА_5 цей факт перед нотаріусом було приховано.

В судовому засіданні було встановлено, що позивачка, незважаючи на відсутність письмового звернення із відповідною заявою до нотаріальної контори здійснила дії вказані в ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, після смерті батька вступила у фактичне управління та володіння частиною спадкового майна - особистими речами спадкодавця, а тому, прийняв частину майна, вважається такою, що прийняла спадкове майно загалом у встановленому законом порядку.

Так, свідок ОСОБА_9 суду пояснила, що вона до 2004 року проживала в будинку по

АДРЕСА_2. В цьому ж будинку також проживали подружжя ОСОБА_5 та ОСОБА_4 В 2000 році ОСОБА_4 помер. Після його смерті ОСОБА_1, яка є дочкою померлого, допомагала ОСОБА_5, приймала участь в утриманні будинку. Приблизно через три місяці після смерті ОСОБА_4, вона бачила, як ОСОБА_1 разом з чоловіком, виходили від ОСОБА_5 та виносили від неї килим, кришталеві вази, бокали, які знаходилися у картонній коробці, золоту обручку та норкову шапку, що належали ОСОБА_4, при цьому позивачка сказала, що ці речі батька забрала як спадщину. ОСОБА_1 також говорила, що сподівається на те, що отримує квартиру в спадщину від ОСОБА_5, так як остання немає дітей.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що у 2014 р., деякий час, вона здійснювала догляд за ОСОБА_5, з якою мала домовленість про те, що остання передасть їй у власність частину квартири АДРЕСА_1. При цьому, ОСОБА_5 говорила, що частина квартири належить ОСОБА_1 Коли ОСОБА_1 приходила, вона, за поведінкою останньої, також вважала її власницею квартири. Також ОСОБА_5 в розмові розповідала про те, що після смерті батька ОСОБА_1 забрала його речі.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що вона з 2003 року проживала по сусідству з ОСОБА_5, яка в розмові говорила їй про те, що 1/4 частина квартири належить ОСОБА_1, як спадщина після батька. Також зі слів ОСОБА_5, їй відомо, що позивачка після смерті батька забрала речі - килим, вазу, посуд, шапку. Коли вона збирала гроші на потреби кооперативу ОСОБА_5 постійно говорила, що частина квартири належить також ОСОБА_1, а тому пропонувала звертатися до останньої. Вона завжди вважала, що ОСОБА_1 також є власницею квартири, так як вона приймала участь в утриманні будинку, давала гроші на зміну та ремонт труб, встановлення домофону.

Свідок ОСОБА_13 суду пояснила, що вона тривалий час проживала по сусідству з ОСОБА_4 та ОСОБА_5, була вхожа до їх квартири. Протягом 2-3 місяців після смерті ОСОБА_4, який помер у вересні 2000 року, його дочка, ОСОБА_1, взяла в користування речі, що належали померлому - золоту обручку, шкіряну шапку, 6 кришталевих стакани. При цьому, золоту обручку та кришталеві стакани ОСОБА_5 передавала ОСОБА_1 у її присутність, а про те, що остання забрала в користування шапку батька їй відомо зі слів ОСОБА_5, яка повідомила про це в розмові з нею. Крім того, при житті ОСОБА_5 неодноразово стверджувала, що частина квартири належить ОСОБА_1 після смерті батька. Крім того, ОСОБА_1 допомагала ОСОБА_5 в утриманні квартири, давала гроші на ремонт, наклеювала шпалери.

Свідок ОСОБА_14 суду пояснила, що вона є внучатою племінницею ОСОБА_5 У вересні 2000 році помер чоловік ОСОБА_5, ОСОБА_4 Після його смерті ОСОБА_1 забрала речі свого батька - кришталеві стакани, обручку, килим. Про це їй стало відомо в грудні 2000 року зі слів ОСОБА_5 При житті ОСОБА_5 завжди казала, що частина квартири належить позивачці так як цього бажав її чоловік, ОСОБА_4 Це питання обговорювалося в родині. Всі родичі були впевнені, що частина квартири належить позивачці.

Свідок ОСОБА_15 суду пояснила, що вона є племінницею ОСОБА_5. Вона допомагала своїй тітці, спілкувалася з нею. У вересні 2000 року помер чоловік ОСОБА_5, ОСОБА_4 На час його смерті вона проживала за межами України. Приблизно через 6 місяців вона повернулася додому і в розмові з ОСОБА_5 остання говорила про те, що ОСОБА_1 отримала від неї як спадщину речі свого батька - обручку, килим. Також ОСОБА_5 завжди посилалася на те, що частина квартири належить позивачці. ОСОБА_1 також допомагала ОСОБА_5 в ремонті квартири, клеїла шпалери, сплачувала платежі на утримання квартири.

Згідно п. 113 чинної на той час Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністра юстиції України від 14.06.1994 року № 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця.

Згідно довідки обслуговуючого кооперативу №41 «Вимпел» вбачається, що ОСОБА_1 вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті батька, ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, протягом шести місяців з дня його смерті брала участь у витратах по утриманню та благоустрою будинку, взяла в користування майно батька. /а.с.72/.

Отже, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка фактично вступила у володіння спадковим майном, а тому в силу положень ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР вважається такою, що прийняла спадщину.

З огляду на те, що позивачка прийняла спадщину вступивши у фактичне володіння нею, оформлення свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_5 на всю квартиру загалом було незаконним, а тому є підстави для визнання його частково недійсним, а за позивачкою слід визнати право власності на 1/4 частину спірної квартири.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 померла. /а.с. 11/

При житті, 19.07.2015 року, вона склала останній заповіт, яким заповідала ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1, який згідно вимог ст. 1254 ЦК України скасував попередній та є дійсним на час смерті ОСОБА_5 /а.с. 52/

Відповідачка ОСОБА_2 прийняла спадщину за заповітом, надав до нотаріальної контори відповідну заяву.

З огляду на те, що в судовому засіданні було встановлено, що позивачка має право в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, а тому до складу спадщини після смерті ОСОБА_5 входить 3/4 частини вказаної квартири.

Посилання представника відповідачки на недоведеність обставин щодо вступу позивачки у володіння спадковим майном безпідставне. Ці обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

Пояснення свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 щодо обставин здійснення нагляду за померлою ОСОБА_5 та неприймання в цьому участі позивачки не мають особливого значення для вирішення справи, а обставини щодо прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 цим свідкам не відомі.

Відповідно до п.6 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Цивільного кодексу України про позовну давність застосовуються до позовів, строк пред'явлення яких, встановлений законодавством, що діяло раніше не сплив до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.ст. 256,257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Згідно ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до ч.ч. 3,4,5 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Позивачка звернулася з вимогою про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за законом, що було видано 23.03.2001 року, тобто зі спливом трирічного строку для звернення до суду за захистом порушеного права, встановленого ст. 257 ЦК України.

Представником відповідачки заявлено про застосування позовної давності.

Позивачка просить поновити їй строк звернення до суду.

Доводи позивачки про поважність причини пропущення позовної давності суд вважає обґрунтованими, а тому її право підлягає захисту.

При цьому суд враховує, що позивачка прийняла спадщину після смерті батька у відповідності з вимогами законодавства, що діяло на час відкриття спадщини. Про наявність свідоцтва про право власності на спадкове майно в порядку спадкування на всю квартиру позивачка дізналася вже після смерті ОСОБА_5, інформації про те, що остання розпоряджалася спірною квартирою загалом у неї не було, а зі змісту заповіту ОСОБА_5 складеного 14.09.2005 року на користь ОСОБА_1 вбачається, що померла заповідала позивачці тільки 1/4 частину квартири, а тому остання не знала про порушення її права.

Керуючись ст.ст. 11,60,212 ЦПК України, ст.ст. 524,529,548,549 ЦК УРСР, ст.ст. 256,257,267, 1234,1254 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3, про визнання свідоцтва про право на спадщину частково недійсним, визнання права власності на ? частину квартири задовольнити.

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом видане державним нотаріусом Мелітопольської державної нотаріальної контори 23 березня 2001 року, на квартиру АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_5, зареєстрованого в реєстрі № 2-502.

Визнати за ОСОБА_1, ідентифікаційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, право власності на 1/4 частину квартири АДРЕСА_1, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за ОСОБА_5, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області через Мелітопольський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: