Справа №: 343/2022/16-ц
Провадження №: 2/0343/900/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г. В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Старомізунська сільська рада, про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 просить встановити факт її постійного проживання з спадкодавцем ОСОБА_2 у житловому будинку № 31 по вул. Н.Кобринської в с. Старий Мізунь з самого народження і до часу відкриття спадщини 13.09.1997 р.

Заяву мотивує тим, що 13 вересня 1997 року помер її батько ОСОБА_2 Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в с. Старий Мізунь по вул. Н.Кобринської, 31 Долинського району Івано-Франківської області, 1/2 частка якого належала її батьку, інша 1/2 частка належала їй. Від самого народження і до смерті батька вона проживала разом з ним у вказаному будинку, проживає там і досі. При зверненні в Долинську міську державну нотаріальну контору з заявою при прийняття спадщини, їй повідомили, що для отримання свідоцтва про право на спадщину необхідно встановити факт її постійного проживання разом з спадкодавцем, оскільки нею пропущено шестимісячний строк звернення до нотаріуса з відповідною заявою, що послужило причиною звернення до суду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 заяву підтримала та пояснила, що вона від народження і до смерті батька проживала з ним в одному будинку, за адресою вул. Н.Кобринської № 31, с. Старий Мізунь. ОСОБА_2 належала 1/2 частка вказаного будинку, тому, на її думку, у документах сільської ради зазначено, що він проживав один. Однак, інша 1/2 частка будинку належить їй. Ці частини будинку умовні і складають одне домоволодіння, в якому вона завжди проживала, вела з батьком спільне господарство, а після його смерті продовжила утримувати будинковолодіння в належному стані, здійснювати комунальні платежі, так як проживає за вказаною адресою по даний час. Інших спадкоємців, які мають право на обов"язкову частку у спадковому майні, чи які претендують на спадщину немає, а відповідно будь-якого спору щодо права на майно не існує. Встановлення факту її постійного проживання з батьком стало необхідним для прийняття спадщини та оформлення спадкових прав.

Представник заінтересованої особи Старомізунської сільської ради в судове засідання не з'явився, подав заяву, в якій вказав, що заперечень проти заяви не має, просить справу слухати у його відсутності.

Дослідивши докази по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню із наступних підстав.

Згідно копії свідоцтва про народження ЯД № 631083 від 29 травня 1953 року ОСОБА_3 народилася 28 квітня 1953 року. Її батьками записані ОСОБА_2 та ОСОБА_4 (а.с. 5).

Прізвище ОСОБА_3 було змінено на "Гальків" після укладення 02 листопада 1974 року шлюбу з ОСОБА_5, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу І-НМ № 267017 від 02 листопада 1974 року (а.с. 6).

Згідно копії свідоцтва про смерть І-НМ № 042326 від 13 вересня 1997 року ОСОБА_2 помер 13 вересня 1997 року, актовий запис № 25 (а.с. 4). У судовому засіданні встановлено, що мама заявниці ОСОБА_4 померла ще до смерті ОСОБА_2

Копія довідки № 2069 від 29 вересня 20106 року, видана Старомізунською сільською радою, свідчить про те, що згідно записів у погосподарській книзі № 6, особовий рахунок 478, за 1995-2000 роки ОСОБА_2, який постійно проживав у ІНФОРМАЦІЯ_1, належить 1/2 частина будинковолодіння. У житловому будинку за вказаною адресою ОСОБА_2 проживав один. За життя останній у виконкомі сільської ради заповіту не посвідчував (а.с. 9).

Як зазначила в судовому засіданні заявниця, вона постійно проживала зі своїм батьком до його сметрі у будинку № 31 у с. Старий Мізунь по вул. Н.Кобринської, 1/2 частина якого належить їй на підставі договору дарування від 26 жовтня 1976 року (а.с. 12).

Доказами того, що ОСОБА_1 постійно проживала з батьком на час відкриття спадщини є наступне:

- копія довідки № 2082 від 230 вересня 2016 року, згідно якої ОСОБА_1 до дня смерті батька ОСОБА_2 проживала з ним в одному будинку в с. Старий Мізунь по вул. Н.Кобринської, 31: 1/2 частина будинку належала ОСОБА_2, 1/2 частина - ОСОБА_1 (а.с. 10);

- акт обстеження матеріально-побутових та сімейних обставин від 04 жовтня 2016 року, який свідчить про те, що ОСОБА_1 до дня смерті батька ОСОБА_2 проживала з останнім у одному будинку за вищевказаною адресою (а.с. 11);

- пояснення свідків ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які в судовому засіданні вказали, що вони є сусідами ОСОБА_1 Їм відомо, що остання з народження проживала зі своїми батьками у будинку у с. Старий Мізунь по вул. Н.Кобринської, 31. Вона жила з ними у цьому будинку на час їх смерті, вела спільне господарство і далі продовжує у ньому проживати. Будинок ніколи не був поділений і становить єдине ціле. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину чи проживали у вищевказаному будинку після смерті ОСОБА_2, немає.

У відповідності до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Як пояснила заявниця, після смерті батька у 2016 році вона звернулася у нотаріальну контору з метою оформити спадщину. Нотаріус повідомила їй, що для оформлення спадкових прав необхідно встановити факт постійного проживання її з батьком на час смерті, так як за кожним з них рахується по 1/2 частині будинку та нею пропущено шестимісячний строк звернення із заявою про прийняття спадщини.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р. роз"яснено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 256 ЦПК України визначено факти, які можуть встановлюватись у судовому порядку. Частиною другою даної норми передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Враховуючи те, що встановлення факту постійного проживання ОСОБА_1 з її батьком, має для заявниці суттєве юридичне значення, так як необхідне для подальшого оформлення спадкових прав після смерті батька, і в інший спосіб захистити свої спадкові права, як через встановлення даного факту у судовому порядку, вона не може, суд приходить до висновку, що дана заява є підставна, доводи, зазначені в ній знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягає до задоволення.

На підставі ст.ст. 1268, 1270 Цивільного кодексу України, керуючись ст.ст. 208, 209, 213, 215, 218, 256 Цивільного процесуального кодексу України, -

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, разом зі своїм батьком спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини - 13 вересня 1997 року по вул. Н.Кобринської, 31 в с. Старий Мізунь Долинського району Івано-Франківської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя:

Повний зміст рішення виготовлено:

30.11.2016 р.