Справа № 620/450/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2016 року Зачепилівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Огієнка Д.В.,

при секретарі - Ніколенко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в сел. Зачепилівка, цивільну справу №620/450/16-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння квартири та про виселення,

У С Т А Н О В И В:

07.07.2016 головуючим суддею Зачепилівського районного суду Харківської області Огієнком Д.В. відкрито провадження за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання договору купівлі-продажу квартири у звязку з істотним порушенням умов договору, в якому позивач зазначила, що 20.05.2016 між нею та відповідачем був укладений договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 належну їй квартиру, розташовану в АДРЕСА_1 за суму 100 000,00 грн., яку останній мав сплатити до 01.06.2016. Договірні зобовязання ОСОБА_2 не виконав, у звязку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогою про розірвання договору купівлі-продажу квартири, який укладений між нею та відповідачем 20.05.2016, та посвідчений приватним нотаріусом Зачепилівського районного округу Харківської області ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №729; повернути сторони у правовий стан, що існував до укладення спірного договору та визнати за позивачем право власності на квартиру, розташовану в АДРЕСА_2.

Ухвалою суду від 10.08.2016р. було прийнято до розгляду в одному провадженні зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння спірної квартири та про виселення.

25.08.2016 до суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, в якому позивач зазначила, що 20.05.2016 між нею та відповідачем було укладено договір купівлі-продажу квартири, за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 належну їй квартиру №2, що знаходиться в сел. Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області по вул. Українська в будинку №10-А, за 100 000,00 грн. з відстроченням платежу до 01.06.2016. При цьому, за усною домовленістю відповідач мав сплатити їй 200000 грн. Однак, свої договірні зобовязання він так і не виконав, у звязку з чим ОСОБА_1 звернулася до суду з вимогами про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 20.05.2016, який посвідчено приватним нотаріусом Зачепилівського районного округу Харківської області ОСОБА_3 та зареєстровано в реєстрі за №729, так як вважає, що цей договір укладено при введені її в оману відповідачем. Просить застосувати наслідки недійсності правочину та повернути сторони у правовий стан, що існував до укладення спірного договору, шляхом визнання за нею права власності на квартиру, розташовану в АДРЕСА_3.

30.11.2016 за клопотанням представника позивача адвоката ОСОБА_4 суд поновив провадження у справі №620/450/16-ц та обєднав її в одне провадження зі справою №620/564/16-ц для одночасного розгляду позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння квартири та про виселення з присвоєнням унікального номеру справи, що зареєстрована раніше - 620/450/16-ц.

В судовому засідання 30.11.2016 позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат ОСОБА_4 позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити.

Представники відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_5 та адвокати ОСОБА_6 та ОСОБА_7 просили суд у задоволенні первісного позову відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити у повному обсязі.

В судовому засіданні було допитано наступних свідків:

ОСОБА_8, який дав свідчення про те, що коли його мати ОСОБА_1 (позивач) зібралась продавати квартиру АДРЕСА_4, обяву про продаж квартири розмістила в Інтернеті його дружина ОСОБА_9. 20 травня 2016 у другій половині дня він зустрівся з ОСОБА_2, який сказав, що забирає квартиру в рахунок його боргу, який утворився у звязку з тим, що ОСОБА_8 отримав від ОСОБА_2 кукурудзу, за яку вчасно не розрахувався. Про те, що він передає квартиру ОСОБА_2В в погашення боргу, він написав розписку та віддав її ОСОБА_2 Натомість, ОСОБА_2 віддав йому оригінали розписок на суму 200 000 грн., які ОСОБА_8 порвав та викинув. Текст розписки про передачу квартири в рахунок боргу йому диктував ОСОБА_2 Про борги ОСОБА_8 його мати ОСОБА_1 нічого не знала. Тому він вважає, що вона не знала й про те, що ОСОБА_2В не має наміру з нею розраховуватись. Так як після того, як він повідомив їй про те, що ОСОБА_2В забрав квартиру за борги і не має наміру за неї розраховуватись, вона була дуже здивована. Також, ОСОБА_8 повідомив, що з ОСОБА_2 вони знайомі дуже давно. Але, вважає, що дії ОСОБА_2 не булир законними так як останній мав віддати кошти за квартиру ОСОБА_1 Під час його з ОСОБА_2 обміну розписками був присутній ОСОБА_10.

ОСОБА_11, яка дала свідчення про те, що 20.05.2016р. до неї звернулась ОСОБА_1, яку вона зняла з реєстрації у квартирі АДРЕСА_5. А 24.06.2016 вона на вулиці зустріла ОСОБА_2, який повідомив їй, що він бажає зареєструватись у квартирі, яку він забрав за борги у ОСОБА_8. На питання, яку саме квартиру, той відповів, що це там, вона живе. В той же день ОСОБА_2 приніс всі необхідні для реєстрації документи і вона зареєструвала його місце проживання у спірній квартирі. Реєстрацію вона проводила з дотриманням вимог закону та жодна особа не здійснювала на неї ні якого тиску. Подробиці вона памятає тому, що саме в ці дні вона здійснювала реєстраційні дії, яких у неї не багато. Буває 1, буває 5-7.

ОСОБА_3, яка дала свідчення про те, що вона, будучи приватним нотаріусом в сел. Зачепилівка надала консультацію ОСОБА_1 щодо обсягу документів, необхідних для укладання договору купівлі продажу квартири та зазначила, що напередодні до неї звернувся ОСОБА_8 та просив прискорити проведення угоди. Тому, вона призначила її на 20.05 2016. В нотаріальну контору ОСОБА_1 прийшла раніше ОСОБА_2В, та ретельно вичитала проект договору купівлі продажу спірної квартири. Потім прийшов ОСОБА_2, теж прочитав проект договору і вони з ОСОБА_1 цей договір підписали. Про те, що вони розрахувались за квартиру вони повідомили нотаріусу усно. Приватним нотаріусом ОСОБА_3 працює з 1999 року та майже кожного дня посвідчує договори купівлі продажу будинків та квартир (квартир рідко, бо їх мало у Зачепилівці).

На питання адвоката ОСОБА_6М вона повідомила, що відносно ціни договору, вона зазначила її так як про це вказали сторони договору, так як вданому конкретному випадку оцінка не була обовязковою. Державну реєстрацію права власності на спірну квартиру вона здійснила одразу після того, як сторони підписали договір.

На питання адвоката ОСОБА_4М вона повідомила, що закон не містить обовязку нотаріуса вимагати письмового повідомлення та зазначення в договорі факту розрахунку між сторонами.

На питання адвоката ОСОБА_6, уточненого головуючим, вона повідомила, що якби сторони усно заявили їй, що розрахунки не проведено, вона б відмовилась посвідчити такий договір та зареєструвати право власності на спірну квартиру і запропонувала б сторонам укласти попередній договір.

Щодо слів іншого нотаріуса на адресу ОСОБА_1 «Та Ви ж підписуєте собі смертний вирок» вона пояснила, що цей вислів був попередженням про те, що внаслідок цієї угоди вона позбавиться квартири.

В нотаріальній конторі під час укладання угоди були лише ОСОБА_1 та ОСОБА_2

ОСОБА_2, який будучи допитаним в якості свідка, повідомив суду про те, що приблизно від січня 2016 року він забажав придбати квартиру. На дні народження його мами, який святкували 01.05.2016 він дізнався, що ОСОБА_1 хоче продати свою квартиру. Вони домовились із нею, що він подивиться цю квартиру. 17 або 18 травня вони разом з ОСОБА_12, який знається на ремонтах поїхали подивитись спірну квартиру. На кухні цієї квартири вони домовились із ОСОБА_1 про продаж йому цієї квартири за 100 000 грн. Він запитав у ОСОБА_12 чи нормальна це ціна, той сказав, що ціна нормальна. 20.05.2016 ОСОБА_1 запросила його підїхати до нотаріуса. Він зателефонував ОСОБА_12 та сказав, що йому будуть потрібні гроші, щоб купити квартиру. Потім він зателефонував ОСОБА_10 якого попросив забрати вдома ОСОБА_12 з грошима. ОСОБА_12 прийшов у хол нотаріальної контори де вони віддали гроші ОСОБА_1 Він віддав 70 тисяч гривень, а ОСОБА_12 приніс 30 тисяч гривень. Всі гроші були купюрами по 200 грн. У нього було 3,5 пачки перевязаних гумовою стрічкою, а у ОСОБА_12 гроші були у прозорому файлі. ОСОБА_1 перерахувала гроші по одній купюрі та поклала їх до сумки. Після чого вони зайшли до нотаріуса. Нотаріус запитала чи не має у них претензій щодо розрахунків, вони з ОСОБА_1 сказали, що ні. Нотаріус посвідчила договір купівлі продажу квартири, який вони підписали і він разом з ОСОБА_13 поїхали в магазин, аби купити новий замок. А Литус поїхав додому. Замок вони купили та поміняли, а через деякий час він не зміг його відкрити, так як ОСОБА_1 його поміняла та повідомила, що звертається до суду.

На питання адвоката ОСОБА_6 він повідомив, що дійсно бажав купити квартиру. Кошти в сумі 70 тисяч гривень у нього були, а 30 тисяч йому був винен ОСОБА_12 І останній віддав йому борг. Щодо ціни у 200 тисяч гривень за спірну квартиру він пояснив, що чув, що ОСОБА_1 знайшла покупця за цю суму, тому й бажає відібрати у нього спірну квартиру. До угоди купівлі продажу спірної квартири ОСОБА_8 не має жодного відношення і нічого ОСОБА_2 не винен. Ніякої розписки ОСОБА_8 він не писав. При укладанні договору ОСОБА_8 присутнім не був. Про обставини придбання квартири він нікому не розказував. ОСОБА_11 він знає. Звертався до неї з питань реєстрації місця проживання у спірній квартирі і нічого їй не повідомляв. Зокерма, про те, що він відібрав квартиру у ОСОБА_8. Вона лише сказала йому про те, які потрібні документи. Квартиру у ОСОБА_8 він не відбирав. Намірів платити за квартиру частками або з відстрочкою у нього не було. Нотаріус дала підписати йому договір лише після того, як вони з ОСОБА_1 повідомили про те, що розрахувались за цим договором. У зустрічному позові просив виселити ОСОБА_8. В цій квартирі він бажав робити ремонт, тому залишив там ящик з інструментом та деякі особисті речі. Договори на всі комунальні послуги він оформив на себе. Ключі від нового замка він залишив і ОСОБА_1.

На питання адвоката ОСОБА_4 повідомив, що з ОСОБА_8 він знайомий. Квартиру шукав раніше. Не запропоновував ОСОБА_1 написати розписку про отримання грошей. Чому, не пояснив. В поліцію звертався з приводу того, що не зміг відкрити замок у спірній квартирі. Чому під час перевірки його заяви в поліції дав інші покази, ніж ті, що дав в цьому судовому засіданні пояснити не зміг. Проте, заявив, що правдиві покази він дав саме зараз, а не ті, що давав раніше в поліції. 20.05.2016 у нотаріуса він був двічі. Зранку привіз документи, а після обіду вже приїхав на підписання договору. Відносини з ОСОБА_1 до цього спору у них були добрі.

ОСОБА_12, який дав свідчення про те, що у травні 2016 ОСОБА_2В привіз його до будинку на вулиці Українській в селищі Зачепилівка, де їх зустріла господарка квартири. Це була двокімнатна квартира. Він оглянув її на предмет того, що треба зробити по ремонту. Між ОСОБА_2 та господаркою квартири йшла розмова про суму в 100 тисяч гривень. ОСОБА_2 запитав у нього чи нормальна це ціна за квартиру. Він відповів, що ціна нормальна. ОСОБА_2 запитав, у ОСОБА_12 чи зможе той віддати борг. Погрілий погодився. Дня за 2-3 потому ОСОБА_2 зателефонував і попрохав привезти гроші. За ним заїхав ОСОБА_10 він взяв гроші і вони поїхали до нотаріальної контори. Він піднявся по східцях. На вході в нотаріальну контору його зустрів ОСОБА_2 (тобто, в саму нотаріальну контору він не заходив), де він передав ОСОБА_2 гроші, побажав удачі та пішов до машини чекати. Через деякий час вийшов ОСОБА_2, задоволений показав договір купівлі продажу квартири і вони поїхали в магазин де купили новий замок та поїхали до тієї квартири, де замок замінили.

На питання адвоката ОСОБА_6 повідомив, що гроші він був винен ОСОБА_2 в сумі 30 тисяч грн. Позичав у березні 2016 року на придбання товару в магазин. Гроші були купюрами по 200 грн. та були складені у прозорий файл. Гроші віддав особисто ОСОБА_2

На питання адвоката ОСОБА_4 повідомив, що вони з ОСОБА_2В є товаришами. Спільного бізнесу не мають. Розписку про позику грошей він ОСОБА_2 не давав. Просто взяв їх з каси магазину, в якому він виступає співвласником. Чи були домовленості між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 саме договору купівлі продажу спірної квартири, ОСОБА_12 не знає, так як чув лише про суму. З ОСОБА_1 і ОСОБА_8 він близько не знайомий. Де живе ОСОБА_8 він знає. Хто був у нотаріуса під час укладання спірного договору він не знає, так як ОСОБА_2 зустрів його в дверях при вході в нотаріальну контору.

ОСОБА_10, який дав свідчення про те, що в 20-х числах травня цього року ОСОБА_2В зателефонував йому та поросив привезти ОСОБА_12 до нотаріальної контори. Десь після обіду він забрав ОСОБА_12 біля його будинку та привіз до нотаріальної контори. Той піднявся сходинками та приблизно за 2-5 хвилин повернувся в машину. Вони почекали хвилин 20-30. Потім вийшов ОСОБА_2В з договором. І він поїхав додому.

На питання адвоката ОСОБА_6, ОСОБА_10 повідомив, що ОСОБА_12 мав привезти гроші 30 тисяч гривень. Він тримав їх у руці. Вони були у прозорому файлі. Про спірний договір йому нічого не відомо.

На питання адвоката ОСОБА_4 свідок ОСОБА_10М повідомив, що про 30 тисяч він якимось чином дізнався. Проте, не памятає яким саме. Гроші були в руці у ОСОБА_12. Сумки у нього не було. ОСОБА_14 біля його будинку. Обратно поїхав сам, а ОСОБА_14 з ОСОБА_2В поїхали машиною ОСОБА_2

Дослідивши матеріали справи:

-квитанції про сплату судового збору позивачем за первісним позовом;

-позовну заяву;

-копію сторінок паспорту та РНОКПП ОСОБА_1;

-копію сторінок паспорту ОСОБА_2;

-копію договору купівлі продажу квартири від 20.05.2016;

-копію інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав від 20.05.2016 №59526118;

-постанову РВДВС від 06.09.2016 ВП №52126457 про накладення арешту на спірну квартиру;

-ухвалу Зачепилівського районного суду Харківської області від 25.08.2016 про забезпечення позову по справі №620/564/16-ц;

-відзив на позов ОСОБА_2 від 14.09.2016;

-копію листа приватного нотаріуса ОСОБА_3 від 18.08.2016 вих. 165/01-16;

-квитанцію про сплату судового збору позивачем за зустрічним позовом;

-зустрічну позовну заяву ОСОБА_2;

-копію довідки Зачепилівського ВУЖКГ від 08.07.2016 №247;

-заперечення позивача ОСОБА_1 проти зустрічного позову від 10.08.2016;

-копію листа Зачепилівської селищної ради від 02.08.2016 №02-21/361 про склад осіб, що зареєстровані у спірній квартирі;

-копії документів, що посвідчують повноваження представників сторін у справі;

-поштові повідомлення;

-квитанцію про оплату послуг адвоката ОСОБА_2 в сумі 5000 грн.;

-інші письмові докази, визнані судом неналежними під час їх дослідження;

суд вважає, що спірні правовідносини між сторонами повинні регулюватися наступними нормами права:

-ч. 1 ст. 16 ЦК України: «Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу»;

-ст. 60 ЦПК України: «Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу»;

-ч.2 ст. 530 ЦК України: «2. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства»;

-ч. 1 ст. 691 ЦК України: «Покупець зобов'язаний оплатити товар за ціною, встановленою у договорі купівлі-продажу»;

-ч. 1, ч.2 та ч. 4 ст. 692 ЦК України: «1. Покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. 2. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу. 4. Якщо покупець відмовився прийняти та оплатити товар, продавець має право за своїм вибором вимагати оплати товару або відмовитися від договору купівлі-продажу»;

-ч.1 та ч. 5 ст. 203 Цивільного Кодексу України: «1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним»;

-ч. 3 ст. 206 Цивільного кодексу України: «Правочини на виконання договору, укладеного в письмовій формі, можуть за домовленістю сторін вчинятися усно, якщо це не суперечить договору або закону»;

-ч. 1 ст. 207 ЦК України: «Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони»;

-п.3 ч.1 ст.208 ЦК України: «правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу»;

-абз. 2 ч.1 ст. 208 ЦК України: «Заперечення однією із сторін факту вчинення правочину або оспорювання окремих його частин може доводитися письмовими доказами, засобами аудіо-, відеозапису та іншими доказами. Рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків»;

-ч.1 та ч.3 ст. 215 Цивільного Кодексу України: «1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин)»;

-ч.1 та ч.5 ст. 216 ЦК України: «1. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. 5. Вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи»;

-ч.1 ст. 230 Цивільного Кодексу України: «Якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним»;

-ч.1 ст. 236 Цивільного Кодексу України: «1. Нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення».

Аналізуючи свідчення свідків на предмет їх допустимості та достовірності суд вважає допустимими та належними покази всіх свідків, допитаних у судовому засідання.

Суд не визнає слушною заяву адвоката ОСОБА_6 щодо недопустимості показань свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_11, які були присутніми в залі судового засідання 30.11.2016 під час вирішення питань про відвід головуючому судді та обєднання в одне провадження справ №620/450/16-ц та №620/564/16-ц. Суд звертає увагу, що видалення свідків із зали судового засідання відбулось до початку розгляду справи по суті. А їх присутність в залі судового засідання під час виконання інших процесуальних процедур, що передують розгляду справи по суті, жодним чином не впливає на обєктивність і правдивість їх показань. І, навпаки, неявка свідків сторони відповідача за первісним позовом, які завчасно і належним чином були повідомлені про час та місце розгляду справи (Т.2 а.с.82-88) і які не повідомили суду причини своєї неявки з метою дотримання балансу інтересів сторін цивільного спору також в такому випадку має викликати певні сумніви так як в разі фіксації судового засідання портативними пристроями, про яке учасники процесу та присутні в залі особи не повідомляли судові, до їх відома могло бути донесено не лише весь зміст процедур, під час яких були присутні свідки ОСОБА_8В та ОСОБА_11, але й зміст всього судового засідання, включаючи зміст свідчень свідків ОСОБА_8В та ОСОБА_11 Отже, враховуючи на те, що свідки ОСОБА_12 та ОСОБА_10 є товаришами та колегами відповідача за первісним позовом ОСОБА_2, суд не виключає такої можливості, проте вважає, що їх свідчення також є допустимим та правдивими як і свідчення ОСОБА_8, ОСОБА_11 та ОСОБА_3

Водночас суд критично ставиться до показів ОСОБА_2, навіть даних ним під присягою. Так як його покази про знаходження ОСОБА_12 в нотаріальній конторі під час передачі ним грошей ОСОБА_1 спростовано свідченнями самого ОСОБА_12 А його покази щодо ціни договору та порядку розрахунків, дані в судовому засіданні за невідомих суду причин, які не зміг пояснити ОСОБА_2, відрізняються від тих, що він давав у свої поясненнях під час звернення в поліцію, на що у суововому засіданні звернув увагу адвокат ОСОБА_4 Окрім того, ОСОБА_2, як відповідачу за первісним позовом та позивачу за зустрічним відомо зміст всіх матеріалів справи, досліджених судом. Отже, його свідчення в якості свідка суд вважає сумнівними та такими, що мають бути додатково підтверджені сукупністю інших доказів.

В судовому засіданні на підставі пояснень сторін, показів свідків та досліджених доказів достовірно встановлено наступні, підтверджені доказами факти.

20.05.2016 між позивачем та відповідачем було укладено письмовий договір купівлі-продажу квартири за умовами якого ОСОБА_1 передала ОСОБА_2 належну їй квартиру №2 розташовану в будинку №10-а по вул. Українська в сел. Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області за суму 100 000,00 грн.(Т.1 а.с.47) Цей договір не містить строків та порядку розрахунку, що в цілому не є порушенням закону. Також, цим договором купівлі продажу спірної квартири не встановлено форму та порядок предявлення вимоги про оплату. Отже, відповідно до положень ст.ст. 530, 691,692 ЦК України, оплата за цим договором має бути здійснена в 7-ми денний строк з дня предявлення вимоги про його оплату. СУд визнає таким, що не має юридичного значення факт повідомлення нотаріусу про проведений розрахунок, так як за протилежного нотаріус би відмовилась підписати договір і зареструвати за ОСОБА_2В право власності на спірну квартиру. Враховуючи на те, що договором та законом не встановлено форму та порядок предявлення такої вимоги, суд вважає, що вона може бути предявлена у будь якій формі та у будь який спосіб. Тому суд не виключає можливості предявлення такої вимоги безпосередньо зверненням до суду із позовною заявою про вирішення спору, що випливає зі спірного договору. Отже, про наявність спору ОСОБА_2 стало відомо не пізніше 09.07.2016 (Т.1 а.с. 22). Таким чином, суд вважає, що строк оплати за спірним договором сплив не пізніше 17.07.2016.

Окрім того, у відзиві на позов ОСОБА_1 (Т.2 а.с. 39) та у зустрічному позові (Т.1 а.с.52), а також в судовому засіданні, будучи допитаним в якості свідка, відповідач ОСОБА_2, зазначив, що він виконав своє зобовязання з оплати вартості квартири у повному обсязі. Тобто, сплатив ОСОБА_1 100 000 грн. за договором купівлі продажу квартири у повному обсязі. Отже, таким чином він фактично визнав, що вимогу про оплату спірного договору він отримав та стверджував, що виконав своє зобовязання по її оплаті ще до підписання спірного договору. Тобто, 20.05.2016.

Проте, ні з досліджених письмових доказів, ні з показань свідків не вбачається, що ОСОБА_2 20.05.2016р. розрахувався з ОСОБА_1 у приміщенні нотаріальної контори. Так як, будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка, приватний нотаріус ОСОБА_3 чітко повідомила про те, що спочатку в конторі знаходилась ОСОБА_1, а потім прийшов ОСОБА_2 який прочитав спірний договір, який вони з ОСОБА_1 підписали. Отже, з показань нотаріуса ОСОБА_3 не вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1Н видалялись до холу нотаріальної контори, де зі слів ОСОБА_2 було проведено розрахунок, так як для перерахунку 500 купюр повинен певний час, чого не могла б не помітити ти нотаріус. Таким чином, в цій частині покази ОСОБА_2 спростовуються показами приватного нотаріуса ОСОБА_3 Інші свідки факт проведення розрахунку ОСОБА_2В з ОСОБА_1 за спірним договором не підтвердили. Окрім того, за відсутності будь яких інших письмових доказів, суд не може прийняти в якості допустимих доказів покази свідка ОСОБА_2 про те, що він сплатив суму спірного договору, так як це суперечить положенням ч.1 ст. 208 ЦК України.

Ураховуючи на те, що доказів оплати спірного договору ні до ні після його укладення суд не отримав, суд вважає доведеним факт неоплати суми спірного договору на день розгляду справи судом, за відсутності доказів протилежного. Зі свідчень ОСОБА_2 вбачається, що він вважав на момент підписання спірного договору і вважає на цей час своє зобовязання по оплаті цього договору виконаним. Отже, не має наміру сплатити суму спірного договору ні в теперішньому, ні в майбутньому. Виходячи з цього суд дійшов висновку про те, що під час укладання спірного договору ОСОБА_2 ввів ОСОБА_1 в оману стосовно свого наміру оплатити цей договір, що є безумовною підставою для визнання спірного договору недійсним та застосування правових наслідків недійсності, шляхом повернення сторонам всього отриманого за спірним договором.

Ураховуючи що судом встановлено, що за цим договором ОСОБА_2 отримав квартиру та зареєстрував в ній своє місце проживання, а ОСОБА_1 не отримала нічого, квартиру АДРЕСА_6 належить повернути ОСОБА_1 шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на цю квартиру, що й буде застосуванням правових наслідків визнання правочину недійсним.

У звязку з тим, що спірний договір купівлі продажу квартири суд визнає недійсним та повертає №2 в будинку №10-А по вулиці Українській в селищі Зачепилівка Зачепилівського району Харківської області ОСОБА_1, позовні вимоги ОСОБА_2В за зустрічним позовом про витребування з чужого незаконного володіння квартири та про виселення ОСОБА_1, суд визнає необґрунтованими, так як цим рішенням суду встановлюється законність володіння і користування ОСОБА_1 спірною квартирою.

Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з ОСОБА_2В на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та комісії банку при його сплаті, що складає 1292,60 грн. (Т.2 а.с. 1 та 1-а).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та застосування наслідків недійсності правочину, задовольнити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_7, укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 20 травня 2016 року та посвідчений приватним нотаріусом Зачепилівського районного округу Харківської області ОСОБА_3, зареєстрований в реєстрі за №729.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_7.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про витребування з чужого незаконного володіння квартири та про виселення, - відмовити у повному обсязі.

Стягнути із ОСОБА_2, РНОКПП НОМЕР_1 (Харківська обл., Зачепилівський район, сел. Зачепилівка, вул. Українська, б. 10-А, кв.2) на користь ОСОБА_1, РНОКПП НОМЕР_2 (Харківська обл., Зачепилівський район, сел. Зачепилівка, вул. Українська, б. 12) судові витрати у вигляді сплаченого судового збору та комісії банку в сумі 1292 (ОСОБА_7 тисяча двісті девяносто дві) гривні 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Зачепилівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Головуючий

суддя Зачепилівського районного суду

Харківської області ОСОБА_15