Справа № 445/1470/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 листопада 2016 року Золочівський районний суд Львівської області

в складі судді Сивак В. М.

з участю секретаря Захарчук Н.Я.

з участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Золочеві справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання правочину недійсним,-

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_6, ОСОБА_5 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Opel Combo (Опель Комбо), д.н. НОМЕР_1 укладений відповідно до довідки-рахунку серія вІА №415527 від 16.05.2014 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що у період перебування у шлюбних відносинах ОСОБА_1 та ОСОБА_4 було придбано автомобіль Opel Combo (Опель Комбо). Однак, відповідач ОСОБА_4 даний автомобіль відчужи відповідачці ОСОБА_5 за договором купівлі-продажу без відома та письмової на те згоди позивачки. У звязку з чим даний договір позивачка вважає укладеним із порушенням вимог чинного законодавства та таким, що має бути визнано судом недійсним.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, надала суду пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві.

Представник позивача ОСОБА_2в. позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_4 проти позову заперечив, вважає його безпідставним, посилаючись на те, що спірний автомобіль не є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний за власні кошти ОСОБА_4 Відповідно згоди позивачки на його відчуження не вимагалося.

Заслухавши пояснення позивача, представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 09.02.1985 р., який рішенням Золочівського районного суду Львівської області від 14 серпня 2015 року між ними розірвано.

Так, згідно електронних даних АІПС «ДАІ-2000» та ЄДР МВС України за гр. ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 жителем с.Княже був зареєстрований автомобіль Опель Комбо н.з. ВС7132СР, а 16.05.2014 року вказаний автомобіль був перереєстрований за довідкою-рахунком на гр.ОСОБА_5.

Відповідно до частин 3, 4 статті 368 ЦК України та ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено Договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім'ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Судом встановлено, що відповідачем ОСОБА_4 не доведеного того факту, що спірний автомобіль останнім придбано за особисті кошти, а не за сумісні кошти подружжя.

Щодо покликання представника відповідача на розписку від 15.062012р., згідно якої відповідач ОСОБА_4 позичає кошти в сумі 20 000,00 грн., то суд не бере її до уваги, та звертає увагу на те, що про існування такої не було відомо іншій стороні, письмової згоди на укладення такого правочину позивач не надавала.

Таким чином, слід вважати, що спірний автомобіль марки Opel Combo (Опель Комбо), д.н. НОМЕР_1 є спільним майном колишнього подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_4, оскільки такий придбаний за час перебування зазначених осіб у шлюбі.

У пункті 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" зазначено, що судам, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання, незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена.

Правочин відчуження автомобіля виходить за межі дрібного побутового.

Як вбачається з матеріалів справи згоди на відчуження спірного автомобіля ОСОБА_1 (укладення договору купівлі-продажу) в користь ОСОБА_5 не давала.

Сторонами не надано доказів існування письмової згоди наданої позивачем на відчуження транспортного засобу.

Таким чином, ОСОБА_4 розпорядився спірними автомобілем без належної згоди другого з подружжя, як то визначено ч.3 ст. 65 СК України.

У відповідності до п.8 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року №1388, документом, що підтверджує правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери є довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери.

Таким чином, за наявності довідки-рахунку можна вважати правочин таким, що відбувся, оскільки цього документу було достатньо для перереєстрації транспортного засобу на іншого власника в органах ДАІ.

Відповідно до вимог ст.ст. 215, 216 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) правочин. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Згідно ч. 1 ст. 203 Цивільного Кодексу зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Статтею 63 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї.

Враховуючи наведене вище, а також те, що правочин щодо купівлі-продажу вищезазначеного транспортного засобу є угодою щодо розпорядження спільним майном подружжя, яка оформлена з порушенням вимог ч.3 ст. 65 СК України, оскільки продаж спільного автомобіля відбувся без письмової згоди позивача, яка є його співвласником, у відповідності до ст. 215 ЦК України є недодержанням стороною вимог, встановлених ч.1 ст. 203 ЦК України, вказаний правочин не може вважатися правомірним, а тому позовна вимога задоволенню.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 - вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину. Крім цього майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК України.

Стаття 388 ЦК України встановлює, що власник має право витребувати своє майно в добросовісного набувача, якщо його було набуто за відплатною угодою у випадку, коли майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. У разі вибуття майна з володіння власника за вищезазначених обставин, законодавець надає переваги у захисті власнику, а не добросовісному набувачеві.

Згідно ч.1 ст.216 ЦК України - у разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування.

Рішення суду про задоволення позову про повернення майна, переданого за недійсним правочином, чи витребування майна із чужого незаконного володіння є підставою для здійснення державної реєстрації права власності на майно, що підлягає державній реєстрації, за власником, а також скасування попередньої реєстрації (статті 19, 27 Закону України від 1 липня 2004 року N 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень").

На підставі ст.ст.60, 63, 65, 69, 70, 71 Сімейного кодексу України, ст.ст.238, 244, 249, 334, 368, 656 ЦК України, ст.19 Закону України «Про автомобільний транспорт», та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», ст.ст.3, 10, 11, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 360-7ЦПК України, суд, -

В и р і ш и в :

Позов задоволити.

визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля Opel Combo 2007 року випуску, д.н. НОМЕР_2, № двигуна Z17dTH01569421, № кузова W0L0XCF укладений 16.05.2014 між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі довідки-рахунку серія вІА №415527 недійсним.

Рішення суду набирає законної сили через десять днів після його оголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Львівської області через Золочівський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Суддя ОСОБА_7