РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.03.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого судді Рибалка Ю.В.,

при секретарі Недяк Д.І.,

за участі: позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2015 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 15.06.2015 року помер її батько, ОСОБА_5, про що зроблено відповідний актовий запис №562. Вона, ОСОБА_3, ОСОБА_6 є спадкоємцями за законом після померлого.

Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з ? частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСВ №883171 від 15.06.2005 року.

Вона звернулась до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, оскільки пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та неможливість підтвердження факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Вважає, що встановлений законом шестимісячний строк пропущено нею з поважних причин, оскільки через правову необізнаність вважала, що заява про прийняття спадщини подається після спливу шестимісячного строку, та на час смерті батька мала на руках двомісячну дитину.

Просила встановити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлого 15.06.2015 року ОСОБА_5, тривалістю 3 (три) місяці з дня набрання рішенням законної сили.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні проти позову не заперечувала.

Відповідач ОСОБА_4, яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_6, у судовому засіданні проти позову заперечувала, зазначила, що відсутні підстави визнання поважними причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Представник третьої особи Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, проти позву не заперечував.

Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 15.06.2005 року помер батько позивача, ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КЕ №298098, актовий запис №562. ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_6 є спадкоємцями за законом після померлого.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина, яка складається з ? частки квартири АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСВ №883171 від 15.06.2005 року.

Згідно довідки №10422 від 23.12.2015 року, виданої ТОВ «Житлорембудсервіс», померлий ОСОБА_5 на день смерті був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1. Разом з ним була зареєстрована мати померлого, ОСОБА_3 Будь-які інші особи зареєстровані з померлим не були. Заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк подала дочка померлого, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

25 грудня 2015 року позивач звернулась до Четвертої кременчуцької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак їй було відмовлено у видачі вказаного свідоцтва, оскільки пропущено встановлений законом шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини та неможливість підтвердження факту проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до вимог ч.1 ст.1268, ч.2 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

При цьому згідно ч.1, ч.2 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно вимог ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Пленум Верховного Суду України у своїй постанові № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», пункт 24, зазначив, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 Цивільного кодексу України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину, а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ст.68 Конституції України, кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Згідно принципу презумпції знання законодавства (лат. Ignorantia juris non excusat) кожен вважається таким, що знає закони. Правовою основою презумпції знання законодавства є обов'язок кожного неухильно додержуватися Конституції України та законів України. Цей обов'язок і закріплений в частині 1 статті 68 Конституції України. Обов'язок додержання законів передбачає і обов'язок їх знання. Тому закони повинен знати кожний. З цього положення і випливає загальновідома формула: незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності, яка і міститься в частині 2 статті 68 Конституції України.

У даному випадку правова необізнаність позивача не може бути підставою для задоволення позову.

Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2).

З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів обґрунтування поважності причин пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини, а посилання на юридичну необізнаність є безпідставними.

Керуючись ст. 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Ю.В. Рибалка