Справа № 357/6725/16-ц Головуючий у І інстанції Ярмола О. Я.
Провадження № 22-ц/780/5629/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 52 30.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Кашперської Т.Ц., Яворського М.А.,

за участю секретаря: Волинець Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Білоцерківської міської ради, комунального підприємства Білоцерківської міської ради «Міськреклама», третя особа - Білоцерківський міський голова ОСОБА_3, про визнання незаконним та скасування розпорядження, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди,

у с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 травня 2016 року на підставі розпорядження Білоцерківського міського голови ОСОБА_3 № 152-к його було звільнено з посади директора КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама» згідно п. 8 ст. 36 КЗпП України, яку він обіймав у відповідності до укладеного 5 жовтня 2012 року контракту № 33 з Білоцерківською міською радою.

В даному розпорядженні зазначено, що в період роботи за контрактом він, як директор комунального підприємства допустив систематичне невиконання своїх обовязків, покладених на нього контрактом, та статутних завдань, чим заподіяв збитки підприємству.

Позивач вважає, що його звільнення та фактичне припинення трудових відносин вчинено з порушенням умов контракту та всупереч вимог трудового законодавства, а тому, уточнивши позовні вимоги, просив суд визнати незаконним та скасувати розпорядження Білоцерківського міського голови від 16 травня 2016 року № 152-к від «Про припинення (розірвання) трудового договору (контракту)», поновити його на посаді директора КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама», стягнути з комунального підприємства середній заробіток за час вимушеного прогулу та зобовязати Білоцерківську міську раду відшкодувати моральну шкоду, розмір якої він оцінив у 100 000 грн.

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати, з мотивів неправильного застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

В обгрунтування апеляційної скарги зазначено, що рішення ухвалено без належної оцінки обставин справи та наданих доказів, які разом з положеннями Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, дають підстави вважати, що припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця відбулось незаконно.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права рішення суду без змін. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Судом встановлено, що 5 жовтня 2012 року між ОСОБА_2 та Білоцерківською міською радою, в особі міського голови ОСОБА_4, було укладено контракт № 33, відповідно до якого позивача призначено на посаду директора КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама» терміном на 5 років згідно п. 2 ст. 23 КЗпП України.

Розпорядженням Білоцерківського міського голови ОСОБА_3 від 16 травня 2016 року № 152-к ОСОБА_2 звільнено із займаної посади та припинено (розірвано) трудовий договір на підставах передбачених умовами контракту.

В даному розпорядженні зазначено про систематичне невиконання позивачем своїх обовязків, покладених на нього контрактом, та статутних завдань, грубе порушення законодавства та обовязків, передбачених контрактом, чим заподіяно збитки підприємству, а саме: порушено вимоги ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16 липня 1996 року № 996, що полягає у відсутності за період з 1 січня 2013 року по 4 березня 2016 року регістрів бухгалтерського обліку; порушено вимоги п. 4.2. п. 4.4. Статуту КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама», а саме підприємством здійснено списання основних засобів на суму 7 826,00 грн. без згоди засновника; порушено вимоги п. 4.1. колективного договору, яким передбачено, що мінімальна оплата праці здійснюється в розмірі 120 % від мінімальної заробітної плати, встановленої на законодавчому рівні, тобто за період з 1 січня 2015 по 31 серпня 2015 року 1461,60 грн. (1218*120%), а з 1 вересня 2015 по 31 грудня 2015 року 1653,60 грн. (1378*120%), однак дана норма підприємством порушена, оскільки згідно штатного розкладу, затвердженого керівником, деяким працівникам оплата праці встановлена з розрахунку мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством, тобто за період з 1 січня 2015 по 31 серпня 2015 року 1218 грн., а з 1 вересня 2015 по 31 грудня 2015 року 1378 грн.; при розрахунку середньої заробітної плати, як працівникам, які пропрацювали більше 12 місяців, так і працівникам, які пропрацювали менше 12 місяців, до розрахунку включаються всі календарні дні року ( 365 або 366), чим порушено абз. 1 п. 7 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 зі змінами та доповненнями; встановлено нецільове використання коштів у формі вилучення обігових коштів шляхом надлишкового перерахування коштів по єдиному соціальному внеску у розмірі 11 705,89 грн., що підтверджується актом податкової звітності від 22 квітня 2016 року № 174-07; у період відсутності договору оренди автомобіля НОМЕР_1, а саме з 11 вересня 2014 року по 6 квітня 2015 року по первинних документах на його роботу було використано бензин в кількості 2 294,94 літрів на суму 35 673,94 грн.; а також вчинено ряд інших порушень, що підтверджено матеріалами, що додані до розпорядження. Вказані порушення є підставою для розірвання контракту з працівником враховуючи положення підпункти «а», «б», «в» п. 6.2. контракту.

Разом з тим, даному розпорядженню передувало розпорядження від 14 березня 2016 року № 65-к, яким позивача відсторонено від виконання обовязків директора КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама» на період проведення перевірки правоохоронними органами без збереження заробітної плати», проте після його оскарження позивачем в судовому порядку міським головою було видано нове розпорядження від 16 травня 2016 року № 151-к, яким припинено дію розпорядження від 14 березня 2016 року № 65-к та доручено здійснити всі необхідні виплати за період відсторонення.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Білоцерківської міської ради від 25 грудня 2015 року було створено тимчасову контрольну комісію Білоцерківської міської ради з питань перевірки комунальних підприємств, бюджетних установ та організацій територіальної громади міста Білої Церкви та інших субєктів господарювання, в статутних капіталах яких є частка майна територіальної громади міста, було обрано персональний склад тимчасової контрольної комісії та призначено перевірки, відповідно до чинного законодавства інших підприємств та організацій, що надають комунальні послуги населенню.

3 лютого 2016 року вказаною комісією було проведено перевірку КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама» за 3 роки із залученням незалежних аудиторів, в ході якої було виявлено ряд порушень, які були викладені у відповідному Звіті від 17 лютого 2016 року.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що звільнення відбулось із дотриманням вимог чинного законодавства та на умовах, передбачених контрактом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обовязки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Згідно із п. 8 ст. 36 КЗпП України підставами для припинення трудового договору є підстави, передбачені контрактом.

Виходячи з особливостей зазначеної форми трудового договору, спрямованої на створення умов для виявлення ініціативності та самостійності працівників з урахуванням їх індивідуальних здібностей і професійних навичків, при укладенні контракту закон надав право сторонам самим встановлювати їх права, обов'язки та відповідальність, зокрема, як передбачену нормами Кодексу законів про працю України, так і підвищену відповідальність керівника та додаткові підстави розірвання трудового договору.

Відповідно до підпунктів «а», «б», «в» п. 6.2. контракту від 5 жовтня 2012 року № 33 керівник може бути звільнений з посади, а цей контракт розірваний з ініціативи Білоцерківської міської ради до закінчення терміну його дії: у разі систематичного невиконання керівником обовязків, покладених на нього цим контрактом та статутних завдань; у разі одноразового грубого порушення керівником законодавства чи обовязків, передбачених контрактом, в результаті чого для підприємства настали значні негативні наслідки; у разі невиконання підприємством зобовязань перед бюджетом та пенсійним фондом, а також невиконання підприємством зобовязань щодо виплати заробітної плати працівникам чи недотримання графіка погашення заборгованості із заробітної плати.

Як зазначено у п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України (з наступними змінами) «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992 року № 9, вирішуючи позови про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 8 ст. 36 КЗпП України, судді повинні мати на увазі, що на підставі цієї норми припиняється трудовий договір за наявності умов, визначених сторонами у контракті для його розірвання.

З матеріалів справи вбачається, що підставою для звільнення позивача за п. 8 ст. 36 КЗпП України стали Звіт тимчасової контрольної комісії Білоцерківської міської ради з питань перевірки комунальних підприємств, бюджетних установ та організацій територіальної громади міста Білої Церкви та інших субєктів господарювання, в статутних капіталах яких є частка майна територіальної громади міста від 17 лютого 2016 року та доповідна записка в.о. директора КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама» від 6 травня 2016 року з додатками.

Крім того, матеріали справи містять висновок ПП «Аудиторської фірми «Рось-аудит», складений 15 квітня 2016 року на виконання постанови старшого слідчого Білоцерківського ВП ГУНП в Київській області ОСОБА_5 про призначення перевірки документів, з якого також вбачається порушення керівником комунального підприємства своїх обовязків, передбачених контрактом.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, обґрунтовано виходив з того, що директор КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама» не забезпечив належне виконання покладених на нього обовязків (п. 3.3. контракту і ст. 6 статуту) по управлінню підприємством, внаслідок чого для нього настали негативні наслідки, а тому є всі підстави вважати про законність припинення (розірвання) контракту з позивачем з мотивів, передбачених підпунктами «а», «б», «в» п. 6.2. контракту, відповідно до п. 8 ст. 38 КЗпП України.

Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Ураховуючи вимоги ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

На порушення вказаних норм процесуального права позивач не навів правові норми, які б звільняли директора підприємства від відповідальності, яка визначена у контракті за порушення його умов, а також, що Білоцерківський міський голова ОСОБА_3, видаючи розпорядження від 16 травня 2016 року № 152-к, діяв поза межами наданих йому повноважень як керівнику органу місцевого самоврядування.

При цьому, судом першої інстанції встановлено, що Звіт за наслідками перевірки КП Білоцерківської міської ради «Міськреклама» було оголошено в присутності позивача на засіданні сесії Білоцерківської міської ради та у березні 2016 року оприлюднено на веб-сайті міської ради в глобальній інформаційній мережі Інтернет, однак позивач не спростував факти викладені комісією, не оскаржив їх в судовому порядку й письмово не надав будь-яких пояснень щодо звинувачень в порушенні обовязків директора комунального підприємства.

З наведених вище підстав апеляційний суд не приймає до уваги посилання ОСОБА_2 положеннями Конвенції МОП № 158 про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року про те, що трудові відносини з працівником не припиняються з причин, повязаних з його поведінкою або роботою, доти, доки йому не нададуть можливість захищатись у звязку з висунутими проти нього звинуваченнями, крім випадків, коли від роботодавця не можна обґрунтовано чекати надання працівникові такої можливості.

Відповідно до п. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

За таких обставин, суд першої інстанції правильно встановив правову природу заявленого позову, в достатньому обсязі визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 11, 60, 212 ЦПК України, правильно встановив обставини справи, в результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам ст. ст. 213, 214 ЦПК України, підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307-308, 313 315, 316 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 9 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: Т.Ц. Кашперська

ОСОБА_6