Апеляційний суд Житомирської області
Справа №289/1672/16-ц Головуючий у 1-й інст. Сіренко Н. С.
Категорія 27 Доповідач Худяков А. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого судді: Худякова А.М.,

суддів: Косигіної Л.М.,

ОСОБА_1,

при секретарі судового засідання Гайдамащук Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2016 року по матеріалам справи за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання правочину (кредитного договору) недійсним

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2016 року відмовлено у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ КБ "Приватбанк" про визнання правочину (кредитного договору) недійсним.

На цю ухвалу ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій порушує питання про їх скасування та направлення матеріалів справи до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив із того, що є судове рішення між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Проте, з таким висновком колегія суддів не може погодитись виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у проваджені цього чи іншого суду є справа із спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, згідно рішення Радомишльського районного суду Житомирської області від 18.03.2016 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 зверталась з позовом до ПАТ КБ "Приватбанк", в якому просила визнати кредитний договір недійсним з підстав відсутності у сторін на момент укладення договору індивідуальної ліцензії Національного банку України про дозвіл на використання іноземної валюти як засобу платежу при виконанні кредитного договору.

Проте, у даній позовній заяві ОСОБА_2 просила визнати правочин (кредитний договір) недійсним з інших підстав, а саме у звязку з тим, що банк при укладенні спірного правочину свідомо та навмисно ввів позивачку в оману щодо істотної умови кредитного договору (його ціни) та не повідомлення споживача у письмовій формі про кредитні умови, зокрема, про орієнтовну сукупну вартість кредиту в абсолютному та відносному значенні (а.с.1-6).

Суд першої інстанції в повній мірі не зясував вказані обставини та прийшов до передчасного висновку про наявність підстав для відмови у відкритті провадження у даній справі.

За вказаних обставин оскаржувана ухвала не може бути визнана законною, підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Керуючись ст.ст.303,304,307,312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити. Ухвалу Радомишльського районного суду Житомирської області від 01 листопада 2016 року скасувати, а матеріали справи повернути до того ж суду для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього ж дня на протязі двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Судді