Справа № 130/198/16-ц Провадження № 22-ц/772/1586/2016Головуючий в суді першої інстанції Вернік В. М.
Категорія 46 Доповідач Марчук В. С.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області в складі:

Головуючого: Марчук В.С.

Суддів: В.В. Жданкіна, О.В. Ковальчука

При секретарі: Агеєвій Г.В..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні жилим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.03.2016 року, -

В с т а н о в и л а :

28.01.2016 року ОСОБА_2 звернувся до Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області з позовом про усунення перешкод у користуванні жилим приміщенням.

Надалі, змінивши та уточнивши свої позовні вимоги, позивач просив суд для усунення перешкод у користуванні новозбудованим будинком позбавити відповідачів права на користування новим житловим будинком - жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1, а також визнати втрату строку позовної давності ОСОБА_3 на поділ новозбудованого будинку та спільного майна.

Свої позовні вимоги позивач нічим не обґрунтовував лише посилався на норми ст. 107 ЖК України, ч.2 ст. 72 СК України та ч.15 Постанови Пленуму ВСУ №11 від 21.12.2007 року і Постанову Пленуму ВСУ №2 від 1985 року.

Рішенням Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.03.2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовлено через їх недоведеність та безпідставність.

Позивач оскаржив дане рішення суду в апеляційному порядку, посилаючись на те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, так як 03.03.2016 року він звернуся із клопотанням про відкликання своєї вимоги про втрату строку позовної давності. Відмовляючи у вимозі про позбавлення відповідачів реєстрації, суд залишив поза увагою, що стосовно цієї вимоги, ухвалою суду від 24.03.2016 року було закрито провадження у справі. Крім того, апелянт вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позову та просить скасувати оскаржуване рішення і задовольнити його позовні вимоги.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

У даному випадку рішення суду не в повній мірі відповідає зазначеним вимогам.

Як видно з первинної позовної заяви ОСОБА_2 на а/с 1, вона містила вимогу про позбавлення відповідачів реєстрації за адресою, зазначеною у позові.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження у даній справі від 08.02.2016 року, справа була призначена до попереднього розгляду на 09 годину 23 лютого 2016 року (а/с 37).

За правилами ч.2 ст. 31 ЦПК України, до початку розгляду справи по суті позивач має право шляхом подання письмової заяви змінити предмет або підставу позову.

Скориставшись даною правовою нормою, ОСОБА_2 неодноразово змінював предмет позову і 03.03.2016 року під час попереднього судового засідання, у якому судом робилися перерви, позивач у своєму клопотанні уточнив та виклав остаточні свої вимоги і просив суд, при цьому, визнати втрату строку позовної давності ОСОБА_3 на поділ новозбудованого будинку та спільного майна, а також для усунення перешкод у користуванні новозбудованим будинком - позбавити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 права на користування новим житловим будинком - житловим приміщенням, що по АДРЕСА_1 (а/с 89).

Позовна заява у цивільному процесі має відповідати нормам ст.119 ЦПК України.

Так, ч.ч. 5,6 ст. 119 ЦПК України говорять, що позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Ч.1 ст. 121 ЦПК України вказує, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених, зокрема, у ст.119 ЦПК України, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху.

Незважаючи на те, що ОСОБА_2 відмовився від первинної позовної заяви, а наступні і остаточні свої вимоги він виклав у формі клопотання, а не позовної заяви, без дотримання норм ст. 119 ЦПК України, суд помилково не застосував правила ч.1 ст. 121 ЦПК України.

Виходячи з остаточних уточнених вимог позивача, у них відсутня вимога про зняття відповідачів з реєстрації, тому обґрунтування у мотивувальній частині рішення суду першої інстанції щодо неправомірності такої вимоги без вирішення питання про право користування майном, слід виключити з рішення суду. Крім того, ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.03.2016 року провадження у справі в частині вимог ОСОБА_2 щодо зняття з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 закрите ( а/с 107), що ще раз вказує на безпідставність обґрунтування відмови у такій позовній вимозі.

Щодо відмови у задоволенні вимог позивача про усунення перешкод у користуванні новозбудованим будинком шляхом позбавлення відповідачів права на користування новим житловим будинком - жилим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 та визнання ОСОБА_3 такою, що втратила строк позовної давності на поділ новозбудованого будинку та спільного майна, то колегія суддів погоджується з думкою суду про недоведеність цих позовних вимог та їх безпідставність через те, що на вказане приміщення відсутні будь-які правовстановлюючі документи відповідно до довідки Сербинівської сільської ради Жмеринського району Вінницької області за № 98 від 22.02.2016 року (а/с92).

Реєстрація ОСОБА_2 по АДРЕСА_1 не говорить про те, що він є наймачем вказаного приміщнння, оскільки воно не зареєстроване і не має статусу - чи це приватна власність, чи державна або власність громадського житлового фонду. А норми ст. 107 ЖК України, на яку посилався позивач, як у позові так і у апеляційній скарзі, застосовуються до правовідносин при користуванні жилими приміщеннями в будинках державного і громадського житлового фонду, оскільки розміщена у главі 2 Житлового Кодексу України.

Інші доводи апелянта про те, що він є власником матеріалів, обладнання, теж не спростовують рішення у вказаній частині, оскільки це не є підставою для усунення перешкод у користуванні новозбудованим будинком, виходячи з норми ст.391 ЦК України, де вказано, що лише власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Стосовно доводів апелянта про те, що він відізвав свою вимогу про втрату строку позовної давності, вони не відповідають дійсності, оскільки у клопотанні, яке суд вважав позовом та яким позивач уточнив і виклав остаточні свої вимоги, така вимога наявна (а/с 89), хоча вона не є належним способом захисту тому, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст. 256 ЦК України).

Таким чином, рішення суду слід змінити, виключивши з його мотивувальної частини обґрунтування щодо неправомірності вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстрації без вирішення питання про право користування майном.

В іншій частині рішення необхідно залишити без змін.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.307, 308, 313-315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 24.03.2016 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини обґрунтування щодо неправомірності вимоги позивача про зняття відповідачів з реєстрації без вирішення питання про право користування майном.

В іншій частині рішення суду залишити без змін

Рішення апеляційного суду вінницької області набирає законної сили з моменту його проголошення та з цього ж моменту протягом 20 днів може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді/підписи/

З оригіналом вірно

суддя: В.С. Марчук