УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

Мазур Л.М., ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до громадської організації «Добровільне товариство рибалок-аматорів «Крижанівка», причал №218, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, про усунення перешкод у користуванні куренем, відшкодування майнової та моральної шкоди, за зустрічним позовом громадської організації «Добровільне товариство рибалок-аматорів «Крижанівка», причал №218 до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив:

- зобов'язати громадську організацію «Добровільне товариство рибалок-аматорів «Крижанівка» (далі - ГО «ДТРА «Крижанівка»), причал № 218 не чинити йому перешкод у користуванні куренем, розташованим на земельній ділянці АДРЕСА_1 на відшкодування завданих пошкодженням куреня матеріальних збитків у розмірі 42 000 грн. та моральної шкоди у розмірі 30 000 грн.

На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_4 посилався на те, що він з 1997 року є членом ГО «ДТРА «Крижанівка», причал №218, а у 1997 році йому як члену організації надано у користування земельну ділянку НОМЕР_1 розміром 8,0 м х 3,0 м, на якій він збудував курінь, який використовувався для відпочинку родини.

Вказав, що внаслідок пожежі та зсувів ґрунту курінь неодноразово руйнувався, а тому на укріплення земельної ділянки та відновлення куреня в період з 1997 року по 2012 рік він витратив 383 400 грн, проте 12 січня 2013 року він виявив демонтаж куреня з земельної ділянки, яка перебувала у його користуванні, та встановлення на ділянці контейнера.

Посилаючись на те, що проведений з відома голови правління громадської організації демонтаж куреня призвів до руйнування останнього, що завдало йому матеріальних збитків та моральної шкоди, а також вважаючи дії по демонтажу куреня протиправними, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

У березні 2014 року ГО «ДТРА «Крижанівка» звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому вказала, що у 1997 році виготовлено проект відновлення причалу, в пояснювальній записці до якого було визначено розмір куренів 2,5 х 6,0 метрів, що становить 15,0 кв. м; надалі такі розміри куренів були перенесені у розроблений у 1999 році технічний паспорт причалу.

Також позивач вказав, що в результаті відновлення після зсуву ґрунту у 2010 році куренів, ОСОБА_4 відновив свій курінь з перевищенням розмірів виділеного йому місця, а саме встановив курінь розміром 4,2 х 8,0 метрів, що становить 33,60 кв. м, крім того без дозволу організації поставив біля куреня контейнер, у зв'язку з чим просив зобов'язати ОСОБА_4 привести розміри куреня у відповідність з виділеним йому під курінь місцем 2,5 х 6,0 метрів, а також зобов'язати забрати з причалу встановлений ним контейнер.

Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25 березня 2014 року зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним позовом (а. с. 122, т. 1).

Рішенням Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2015 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено повністю.

Зустрічний позов ГО «ДТРА «Крижанівка» задоволено частково та зобов'язано ОСОБА_4 привести розмір свого куреня у відповідність із виділеним йому місцем 2,5 х 6,0 метрів.

У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2016 рокуапеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій та ухвалити нове рішення про задоволення його позовних вимог, а у задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги та заперечення ГО «ДТРА «Крижанівка» на неї, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні первинного позову та частково задовольняючи зустрічний позов, з висновком якого погодився й апеляційний суд, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. ст. 57, 212 ЦПК України), правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що ГО «ДТРА «Крижанівка» є добровільним об'єднанням громадян та відповідно до його Статуту вищим керівним органом товариства є загальні збори; суди врахували, що чинним рішенням загальних зборів ГО «ДТРА «Крижанівка» (протокол від 17 березня 2013 року) закріплено місця та межі для встановлення куренів, в тому числі й для ОСОБА_4, дійшовши обґрунтованого висновку про наявність підстав для зобов'язання останнього привести розмір свого куреня у відповідність із виділеним йому місцем під курінь, а саме 2,5 х 6,0 метрів, у зв'язку з чим правильно відмовили у задоволенні вимог первинного позову ОСОБА_4 в частині зобов'язання громадської організації не перешкоджати йому у користуванні куренем більшого розміру.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судами попередніх інстанцій були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги є аналогічними доводам, викладеним в апеляційній скарзі, та не спростовують висновків судів першої та апеляційної інстанцій, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині рішень, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками судів попередніх інстанцій щодо їх оцінки.

З огляду на вищевикладене та керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Комінтернівського районного суду Одеської області від 20 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 28 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: Л.М. Мазур

О.В.Закропивний

В.А. Нагорняк