Справа № 149/605/16-ц
Провадження №2/149/320/16
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

30.05.2016 року Хмільницький міськрайонний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Вергелеса В.О.,

з участю секретаря Лисої В.В.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача адвоката Адамчука П.Б.,

представника прокуратури Львівської області Атаманової Г.І.,

представника Територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області № 0545 Маковея О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засідання в місті Хмільнику в залі суду справу за позовом ОСОБА_1 до прокуратури Львівської області, Територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області № 0545, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом звільнення з-під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до прокуратури Львівської області, територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області № 0545, про звільнення з під арешту та зняття заборони на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, накладених постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції Сапуцького Р.Я. від 23.05.2011 року у кримінальній справі № 181-0311.

Позовні вимоги мотивував тим, що він відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, виданого Хмільницьким ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області, є власником транспортного засобу VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2. Нещодавно йому стало відомо, що на належний йому автомобіль було накладено арешт. На свій запит він отримав відповідь Залізничного відділу ГУ НП у Львівській області та копію постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції Сапуцького Р.Я. від 23.05.2011 року у кримінальній справі № 181-0311. З отриманих документів йому стало відомо, що вказаною постановою було накладно заборону на проведення реєстраційних операцій із транспортними засобами вказаними у цій постанові, в тому числі і щодо належного йому автомобіля VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, який належить йому на праві приватної власності іще з 05.02.2010 року. Посилаючись на статті 41, 92 Конституції України, статті 317, 319, 321, 328 ЦК України просить позов задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат Адамчук П.Б. позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили його задовольнити. Просили судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем.

Представник прокуратури Львівської області Атаманова Г.І. проти позову не заперечувала та при його вирішенні поклалася на розсуд суду.

Представник територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області № 0545 Маковей О.С. проти задоволення позову не заперечував.

Судом встановлено наступні факти, обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію НОМЕР_3, виданого Хмільницьким ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області, 05.02.2010 року за ОСОБА_1 зареєстровано транспортний засіб VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.5).

22.01.2016 року та 10.02.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області з заявами з метою отримання інформації щодо накладення арешту на належний йому на праві власності автомобіль VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 7,8).

Як вбачається з листа старшого слідчого Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області № 1939/38/02-16 від 17.02.2016 року та копії постанови старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції Сапуцького Р.Я. від 23.05.2011 року у кримінальній справі № 181-0311, на транспортний засіб VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1 накладно заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) (а.с.8-11).

З листа старшого слідчого Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області № 1939/38/02-16 від 17.02.2016 року також вбачається, що заборона на проведення реєстраційних операцій з транспортниим засобом VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, накладена у зв"язку з тим, що під час проведення його первинної реєстрації у Львівському ВРЕР ДАІ ГУ МВС України у Львівській області в порушення вимог Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів" не сплачено відповідного податку. Також ОСОБА_1 роз"яснено, що він як законний набувач транспортного засобу має право звернутися в місцевий суд з позовом щодо зняття заборони на проведення реєстраційних операцій стосовно зазначеного транспортного засобу.

Відповідно до листа територіального сервісного центру регіонального сервісного центру МВС у Вінницькій області № 0545 № 234 від 26.04.2016 року, підставою на обмеження проведення реєстраційних операцій автомобіля VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, є арешт по КС № 181-0311 старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції Сапуцького Р.Я. (а.с.38).

Як вбачається з досліджених під час судового розгляду документів (а.с. 8-11), позивач ОСОБА_1 не був і не є підозрюваним або обвинувачуваним по кримінальній справі № 181-0311, по якій органом досудового слідства було накладено вказане вище обтяження, не є він підозрюваним чи обвинуваченим в інших кримінальних провадженнях. Як вбачається зпостанови від 23.05.2011 року у кримінальній справі № 181-0311, автомобіль VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, за першим власником був зареєстрованмий за реєстраційним номером НОМЕР_4. Позивач ОСОБА_1 вперше автомобіль не реєстрував, він є другим власником та не мав обов'язку по сплаті податку з власників транспортних засобів, які його реєструють вперше. При реєстрації 05.02.2010 року за позивачем ОСОБА_1 автомобіль VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, за реєстраційним номером НОМЕР_2, арештів та заборон щодо такого автомобіля виявлено не було і проведено реєстрацію без застережень.

Згідно з Порядком державної реєстрації, перереєстрації, зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів та мотоколясок, затверджених Постановою Кабінету Міністрів від 7 вересня 1998 року № 1388, реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків. Тобто у разі відсутності документів про сплату відповідних податків, реєстрація, перереєстрація та технічний огляд транспортних засобів не проводиться.

Відповідно до статей 3, 5 Закону України "Про податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів", податок з власників транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів мав бути сплачений фізичною особою, яка ввезла транспортний засіб, перед проведенням першої реєстрації в Україні.

Право власності на спірний автомобіль набуто позивачем у визначений законом спосіб. Правовий режим власності, відповідно до ст. 92 Конституції України визначається виключно законами України. Право власності проявляється у правомочностях власника, обмеження яких можливо виключно на підставі закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні, а особа може бути обмежена в здійсненні права власності лише у випадках та в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 41 Конституції України, статті 321 ЦК України, ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону № 475/97 від 17.07.1997 року, право власності є непорушним. Закон гарантує власнику право на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Обмеження у здійсненні прав конкретного власника полягає у звуженні того обсягу прав, якими закон наділяє усіх власників. Це не є загальна норма, а виняткова ситуація, яка може бути наслідком неправомірної поведінки власника.

На підставі аналізу наявних у справі доказів суд прийшов до висновку, що в діях позивача ОСОБА_1 не встановлено неправомірної поведінки при купівлі автомобіля, автомобіль придбано ним у законний спосіб, належним чином оформлено його реєстрацію, здійснено передбачені законом платежі.

Відповідно до п. 9 розділу ХІ "Перехідні положення КПК України від 13.04.2012 року, питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або судового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до дня набрання чинності цим Кодексом

За змістом статті 126 КПК України (1960 року) забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна у кримінальній справі проводиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно лише обвинуваченого, підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії. Цим Кодексом не передбачено як вид забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна у кримінальній справі заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку), що було застосовано слідчим у даному випадку. Позивач ОСОБА_1 не є учасником кримінального процесу (підозрюваним, обвинуваченим, цивільним відповідачем) у кримінальній справі № 181-0311 та позбавлений права оскаржити дії слідчого в порядку, передбаченому КПК України в межах розслідування вказаної справи.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс-13 щодо неоднакового застосування норм матеріального права, яка відповідно до вимог статті 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, накладення заборон та обмежень на належний позивачеві ОСОБА_1 транспортний засіб є протиправним та порушує його охоронюване законом право власності.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження, та доведення перед судом їх переконливості, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Оскільки позивачем доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, суд дійшов висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись статтями 41, 92 Конституції України, статтями 15,16, 321, 391 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 80, 88, 213, 215, 223,294 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Звільнити з під арешту та зняти заборону на проведення реєстраційних операцій (реєстрація, перереєстрація, зняття з обліку) автомобіля марки VOLKSWAGEN T4, 2000 року виготовлення, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, який належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, накладених постановою старшого слідчого СВ прокуратури Львівської області молодшого радника юстиції Сапуцького Р.Я. від 23.05.2011 року у кримінальній справі № 181-0311.

Судові витрати у справі по сплаті судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Вінницької області через Хмільницький міськрайонний на протязі 10-ти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вергелес В.О.