Справа № 645/5774/14-ц
Провадження № 6/645/83/16
У Х В А Л А

І м е н е м У к р а ї н и

01 червня 2016 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Горпинич О.В.,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

До суду з заявою про розстрочення виконання рішення звернувся представник ОСОБА_2 ОСОБА_3, якою просить розстрочити виплату заборгованості рівними частинами на 5 років (60 календарних місяців) із строком сплати не пізніші 20-го числа кожного місяця з дня набрання чинності судового рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова по даній заяві, шляхом щомісячної сплати 7 975 грн. 85 коп. на користь ПАТ «Брокбізнесбанк».

В обґрунтування заяви посилався на те, що наявні обставини, що утруднюють виконання рішення суду, оскільки ОСОБА_2 виповнилося 63 роки, повноцінно працевлаштуватися на роботу із заробітною платою, яка б дозволила б їй повернути Банку грошові кошти не представляється можливим. Інших доходів у ОСОБА_2 немає. Зважаючи на похилий вік ОСОБА_2, отримати високий додатковий заробіток, враховуючи тотальне безробіття, а особі пенсійного віку є взагалі нереальним. Рішенням суду було частково задоволені позовні вимоги у величезній сумі для відповідача, яка виплатити борг не має можливості. Крім того, відповідачу необхідно витрачати кошти на сплату житлово комунальних послуг та продукти харчування першої необхідності, а також, враховуючи похилий вік ОСОБА_2, необхідно витрачати грошві кошти на першочергові медикаменти.

На підставі викладеного до суду було подано відповідну заяву.

У судовому засіданні представник ОСОБА_2 ОСОБА_5 підтримала заяву у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені вище.

ОСОБА_4 в судове засідання не зявилася, повідомлялася про час та місце розгляду справи своєчасно та належним чином.

Представник АТ «Брокбізнесбанк» - ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні заяви, посилаючись на те, що на виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року було відкрито виконавче провадження, в рамках якого було винесено постанову про розшук майна боржника. Рішення суду до теперішнього часу не виконано. Крім того, ОСОБА_4 є заставодавцем за договором застави № 374-60-1 від 20.12.2007 року. Бажання передати заставний автомобіль до Фрунзенського ВДВС Харківського МУЮ для його реалізації та подальшого погашення заборгованості за кредитним договором не виявила. Наведені заявником обставини не можуть бути прийняті як виняткові і такі, що утруднюють виконання рішення. Крім того, жодних доказів щодо складного матеріального становища ОСОБА_2 не надано

Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши докази у їх сукупності, а також матеріали цивільної справи, приходить до наступного.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року частково задоволені позовні вимоги ПАТ «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнуто на користь Банку заборгованість за кредитним договором № 374А-60 від 20 грудня 2007 року у сумі 478 550 грн., судові витрати.

Рішення набрало законної сили.

24 липня 2015 року відкрито виконавче провадження про стягнення боргу з ОСОБА_4.

27 липня 2015 року відкрито виконавче проведення про стягнення боргу з ОСОБА_2.

Дані факти не заперечуються представниками сторін.

На теперішній час рішення суду не виконане, що також ніким не оспорюється.

Згідно зі ст.ст. 1, 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу та Закону України «Про міжнародне приватне право».

Згідно з частиною другою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 7 липня 2010 року № 2453-VI, судові рішення, що набрали законної сили, є обовязковими до виконання усіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх обєднаннями на всій території України.

Конституційний Суд України неодноразово зазначав, що виконання судового рішення є невідємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України, розглядаючи справу, брав до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Таким чином, право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обовязкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Згідно ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Пунктом 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України передбачено одну з основних засад судочинства - обов'язковість рішень суду.

Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

За кожним судовим рішенням, яке набрало законної сили, на користь яких воно ухвалено, видається один виконавчий лист.

Відповідно до норм Закону України «Про виконавче провадження», за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим, державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Відповідно до статті 373 ЦПК України, за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Розстрочка виконання рішення це розподіл виконання рішення на частини, що підлягають виконанню протягом певного періоду часу або через певний період часу, що призводять до перенесення строку виконання рішення на пізніші періоди; зокрема, полягає в розподілі належних до сплати сум платежу на певні частини із встановленням конкретного строку для виконання кожної з визначених частин рішення. Тобто, під розстрочкою виконання рішення слід розуміти передбачення судом нових заходів для реалізації рішення в разі неможливості його виконання у порядку і способом, раніше встановленим.

Із системного аналізу ст. 373 ЦПК України вбачається, що для встановлення способу і порядку виконання рішення мають реально виникнути чи існувати саме виняткові обставини, які сталися уже в ході виконання раніше ухваленого рішення, і які безпосередньо не дозволяють виконати судове рішення в обсязі, в строки та у порядку, визначених у ньому.

Як розяснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26 грудня 2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», при вирішенні заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК України їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Обставини, на які посилається заявник, як на підставу розстрочення виконання рішення суду - відсутність матеріальної можливості погасити борг перед стягувачем, скрутне фінансове становище не є винятковими та такими, що утруднюють виконання рішення суду в розумінні положень ст. 373 ЦПК України.

Статтями 10, 11, 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності, згідно з яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, а суд розглядає справу в межах заявлених вимог і вирішує справу на підставі наданих доказів.

Доказів на підтвердження наявності у боржниці обставин, що утруднюють виконання рішення суду нею не надано.

Посилання в заяві, що вона є людною похилого віку та не може працевлаштуватися на високооплачувану працю, судом не приймаються, оскільки вказані в заяві обставини не є підставою для розстрочки виконання рішення суду в розумінні ст. 373 ЦПК України та вимог Закону України «Про виконавче провадження». Жодних доказів на підтвердження своєї неплатоспроможності чи скрутного матеріального становища та наявності реально існуючих обставин, що утруднюють виконання цього судового рішення та свідчать про доцільність і необхідність розстрочення його виконання, не представлено, тобто заявником не надано переконливих доказів та не доведено винятковість випадку, що стали б підставою для надання розстрочки виконання рішення суду, у звязку з чим, заява не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. 373 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 про розстрочку виконання рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2014 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Брокбізнесбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити. Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали - шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий - суддя