РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.02.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі головуючого судді Кривич Ж.О., при секретарі Коваль Т.М.,

з участю - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним.

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулась ОСОБА_2 з позовом до ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу дійсним.

В обґрунтування позову зазначає, що 11.02.1999 року між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Вказаний договір зареєстровано Кременчуцькою товарною біржою в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю під № 2-165.

При необхідності розпорядитися даною квартирою, позивачу відмовлено у посвідченні будь-яких правочинів щодо цієї квартири, оскільки ст. 657 ЦК України договори купівлі продажу земельних ділянок, єдиних майнових комплексів, житлових будинків (квартир) або іншого нерухомого майна підлягає нотаріальному посвідченню.

Позивачка умови договору виконала в повному обсязі, а продавцем у свою чергу, передано їй ключі від квартири.

Просить суд, визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений 11 лютого 1999 року на Кременчуцькій товарній біржі під номером 2-165 від 11 лютого 1999 року дійсним.

Представник позивача ОСОБА_3 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав зазначених у позові, просить слухати справу за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідачка ОСОБА_1, проти позову не заперечувала, надала суду заяву про визнання позову.

Представник третьої Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції, в судове засідання не прибув, про слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляють.

Суд, вивчив матеріали справи, встановив наступне.

11 лютого 1999 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 укладено договір купівлі-продажу квартири № 80, що знаходиться в будинку 21 по вулиці Красіна в м. Кременчуці Полтавської області.

Вищезазначена квартира належала ОСОБА_1 на підставі свідоцтва № 452 на право особистої власності на квартиру, виданого управлінням житлово-комунального господарства м. Кременчука 16 вересня 1996 року на підставі рішення виконкому Автозаводської районної Ради народних депутатів від 28 грудня 1992 року № 1232, зареєстрованого в Кременчуцькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 60 за реєстровим номером 8861.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (в редакції чинній станом на день укладення договору) угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується і розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

У відповідності до ст.655 ЦК України, за договором купівлі- продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно ( товар) у власність другій стороні ( покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст.203 ЦК України встановлено загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вичинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно до ст. 220 ЦК України, в разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору, такий договір є нікчемним. Якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається.

Спірний договір купівлі-продажу укладено сторонами під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, ст. 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору міни чи купівлі - продажу лише житлового будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин.

Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною.

Право власності на квартиру, що відчужується, може бути підтверджено, зокрема, договором купівлі-продажу, зареєстрованим на біржі, за наявності відмітки на ньому про реєстрацію відповідних прав згідно з п. 62 Інструкції „Про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

В той же час відповідно до листа - роз'яснення Міністерства юстиції України від 16 січня 2004 року за № 19-3264, якщо сторонами в договорі були неповнолітні, малолітні діти, або дії вчинялися через представника, то зазначені угоди не могли бути зареєстровані на біржі (не мали права бути членами біржі). В цьому випадку необхідно рішення суду про визнання дійсним біржової угоди.

Відповідно до вимог ст. 15 ч.2 ЗУ «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржові операції дозволяється здійснювати тільки членам біржі або брокерам, а згідно з п. 4 Постанови Пленуму ВСУ від 28.04.1978 року № 3 із змінами і доповненнями, внесеними постановами Пленуму ВСУ від 25.12.1992 року за № 13, від 25.05.1998 року за № 15, з підстав неодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідають до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання, застави, купівлі - продажу, в тому числі при придбанні на біржових договорах, міни або дарування жилого будинку(квартири) чи його (її) частини.

Договір купівлі-продажу від 11.02.1999 року укладений до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004р.

Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно - правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Таким чином, право власності на придбане майно до набрання чинності Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004р. набувається в порядку, який існував на час його придбання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, необхідно визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 11.02.1999 року на Кременчуцькій товарній біржі і зареєстрований під номером 2-165 від 11 лютого 1999 року дійсним.

Керуючись статтями 215-218 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання договору дійсним - задовольнити.

Визнати договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений 11.02.1999 року на Кременчуцькій товарній біржі і зареєстрований під номером 2-165 від 11 лютого 1999 року дійсним.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Суддя: