Справа № 569/7197/16-ц
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

07 червня 2016 року

Суддя Рівненського міського суду Рівненської області Першко О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на транспортний засіб в рівних частинах по 1/2 частки за кожним співвласником, -

ВСТАНОВИЛА:

06 червня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати право спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на транспортний засіб марки «КІА СЕЕD» 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1 в рівних частинах по 1/2 частки за кожним без його реального поділу та залишити автомобіль в спільній частковій власності.

В порушення вимог ч. 5 ст. 119 ЦПК України позивачем не додано до позовної заяви документ, що підтверджує сплату судового збору.

Крім того, у відповідності до вимог п. 4 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Однак, в порушення вищевказаних вимог щодо форми та змісту позовної заяви, подавши до суду позовну заяву, позивач не вказав ціни позову та не зазначив в ній доказів, що підтверджують ціну позову.

Згідно з розясненнями Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, наданими в п. 16 Постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17 жовтня 2014 року, розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається з урахуванням вартості спірного майна. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом статті 80, пункту 4 частини другої статті 119 ЦПК України такий обов'язок покладається на позивача.

Із зазначених розяснень убачається, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно визначається позивачем з урахуванням вартості спірного майна, а не судом, за правилами встановленими п. 9 ч. 1 ст. 80 ЦПК України, відповідно до якого в позовах про право власності на рухоме майно, що належить фізичним особам на праві власності, ціна позову визначається дійсною вартістю рухомого майна, тобто ринковою.

З метою встановлення дійсної вартості спірного автомобіля позивач вправі звернутися до суб'єктів оцінної діяльності щодо визначення вартості даного рухомого майна.

З огляду на викладене, позивачу слід вказати ціну позову, виходячи з дійсної вартості рухомого майна, право власності на яке позивач просить суд визнати за ним, а судовий збір відповідно має сплачуватись, виходячи зі ставок судового збору, які встановлені ст. 4 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір»: ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Станом на 01.01.2016 року розмір мінімальної заробітної плати становить 1378,00 грн., тобто розмір судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою становить не менше 551,20 грн. та не більше 6890 грн.

Відповідно до ст.121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 ЦПК України або не сплачено судовий збір, підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

Таким чином, позовна заява підлягає залишенню без руху для усунення позивачем вказаних недоліків.

На підставі вищевикладеного та керуючись статтею 121 ЦПК України,

У Х В А Л И Л А :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права спільної сумісної власності на транспортний засіб в рівних частинах по 1/2 частки за кожним співвласником- залишити без руху.

Надати ОСОБА_1 строк для виправлення вказаних у даній ухвалі недоліків позовної заяви 5 (пять) днів з дня отримання даної ухвали.

Розяснити, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, позовна заява буде вважатись неподаною та буде повернута позивачу, що не перешкоджає повторному зверненню із аналогічною заявою до суду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Першко