Справа № 727/4884/16-ц
Провадження № 2/727/1476/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 листопада 2016 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

Головуючого судді Слободян Г.М.

При секретарі судових засідань: ОСОБА_1, ОСОБА_2

за участю: позивача ОСОБА_3 і в його інтересах представників ОСОБА_4, ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 1 приміщення Шевченківського районного суду м. Чернівці цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_6 підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про стягнення недоплаченої заробітної та інфляційних витрат, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_3 звернувся в суд із позовною заявою до відповідача ОСОБА_6 підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про стягнення недоплаченої заробітної та інфляційних витрат. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що він з 02.10.2005 року по даний час працює водієм тролейбуса на ОСОБА_6 підприємстві «Чернівецьке тролейбусне управління». Зазначає, що за час своєї діяльності спостерігав, що заробітна плата, яку йому виплачують є значно меншою, ніж та яку отримували колеги в інших регіонах, та менше ніж передбачено Галузевою угодою між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки і з цього приводу, він неодноразово звертався (в усній формі) до начальника підприємства ОСОБА_7 з питанням, чому розмір заробітної плати, що виплачується на підприємстві водіям тролейбусів, значно нижчий, ніж передбачено галузевою угодою, на що його повідомляли, що заробітна плата, що виплачується водіям тролейбусів, визначається колективним договором, а галузева угода (Галузева угода між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки) на КП ЧТУ не поширює свою дію та не отримавши належної відповіді, в кінці лютого 2016 року він звернувся до Державної служби України з питань праці з проханням перевірити правильність нарахування йому заробітної плати, враховуючи усі соціальні гарантії, передбачені нормами чинного законодавства і на його звернення в період з 22.03.2016 р. по 25.03.2016 р. головним державним інспектором Управління Держпраці в Чернівецькій області Гончар О.А. було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю на ОСОБА_6 підприємстві «Чернівецьке тролейбусне управління». За результатами перевірки було встановлено порушення статей 96 і 97 КЗпП України та надано припис №24-02-27/053 від 25.03.2016 року. Вважає, що розрахунок тарифної ставки невірний та суперечить вимогам ст. 96, 97 КЗпП України. Враховуючи відпрацьовані години, за період з червня 2013 по березень 2016 року та враховуючи формулу, наведену в приписі №24-02-27/053 від 25.03.2016 року, йому, як водію пасажирського тролейбуса не донараховано заробітну плати на загальну суму - 34145,52 грн. Враховуючи ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», інфляційні втрати від не донарахованої заробітної плати становлять - 13117,41 грн., які підлягають стягненню. росить стягнути з КП «Чернівецьке тролейбусне управління» на його користь не донараховану заробітну плату за період з червня 2013 по березень 2016 року на загальну суму 34145,52 грн. та інфляційні втрати від не донарахованої заробітної плати за період з червня 2013 по березень 2016 року на загальну суму 13117,41 грн.

В судовому засіданні, в порядку вимог ст. 31 ч.2 ЦПК України, позивачем 11.10. 2016 року було збільшено позовні вимоги з наданням письмової заяви в якій ОСОБА_3 просить стягнути з КП Чернівецьке тролейбусне управління на його користь не донараховану заробітну плату за період з червня 2013 року по березень 2016 року на загальну суму 34145,52 грн. та інфляційні витрати від не донарахованої заробітної плати за період з червня 2013 року по березень 2016 року на загальну суму 13117,41 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 8000 грн. і судові витрати ним понесені за пред»явлення позову в суд.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_3, в його інтересах представника ОСОБА_5 А,В., ОСОБА_8 позовні вимоги підтримали в повному обсязі; позивач в наданих суду поясненнях посилався на обставини аналогічно зазначеним в позовній заяві.

Представники відповідача КП ЧТУ - ОСОБА_9 та відповідно ОСОБА_10 в судовому засіданні позовні вимоги (із збульненням) заперечували, в наданих суду відповідно поясненнях посилалися на обставини викладені в запереченнях та письмових поясненнях від 28.10. 2016 року, зокрема зазначили, що Комунальне підприємство «Чернівецьке тролейбусне управління» є юридичною особою, має самостійний баланс, розрахунковий рахунок, печатку із своїм найменуванням та має право від свого імені укладати будь-які договори та угоди не заборонені статутом та чинним законодавством України. Начальник КП «ЧТУ» діє без довіреності відповідно до Статуту та укладеного з ним контракту. На підприємстві створена та здійснює свою діяльність профспілкова організація.

Пояснили, що на підприємстві, питання оплати праці працівників врегульовано Кодексом законів про працю України, Законами України «Про оплату праці», «Про колективні договори і угоди» та іншими нормативно правовими актами. Згідно із статтею 9 цього Закону положення галузевої угоди діють безпосередньо і є обовязковими для всіх субєктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. У листі Федерації роботодавців ЖКГ України від 15.04.2016 року № 02/15- 04-201 зазначено, що приєднання підприємства до дії Галузевих угод є добровільним. Закон не передбачає примусового поширення на підприємство обовязків за галузевою угодою на вимогу працівників та їх представників. Вважали, що створення працівниками первинної організації профспілки ЖКГ не означає виникнення у підприємства права за Галузевою угодою, оскільки працівники не мають законних повноважень самостійно регулювати оплату праці. Керівником КП «Чернівецьке тролейбусне управління», який уповноважений згідно статуту на ведення колективних переговорів від імені підприємства не приймалося рішення про приєднання підприємства до галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки, зареєстрованої в Мінсоцполітики України 19.02.2014р. №5, не підписувалося жодних угод та не подавалася копія свідоцтва про підтвердження репрезентативності субєкта сторони роботодавця про участь у колективних переговорах з питань укладення відповідної угоди. Вважають посилання позивача на порушення відповідачем вимог КЗпП України, Закону України «Про оплату праці», колективного договору та галузевої угоди, в частині виплати заробітної плати в меншому розмірі безпідставними та просили відмовити позивачу ОСОБА_3 в задоволенні позовної заяви до ОСОБА_6 підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про стягнення не донарахованої заробітної плати та інфляційних втрат в повному обсязі за необґрунтованістю. В подальшому в судові засідання представники відповідача КП Чернівецьке тролейбусне управління за довіреністю ОСОБА_9 та укладеною угодою про надання правової допомоги - ОСОБА_10, будучи повідомленими про день, час і місце розгляду справи не з»являлися.

Вивчивши і розглянувши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких грунтуються доводи позовних вимог, відповідно заперечення, обєктивно дослідивши і оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті в їх сукупності, у межах заявлених вимог, суд приходить до наступного.

Судом, належними доказами, проти яких не заперечували сторони, по справі встановлено, що позивач ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.7-8).

Головним державним інспектором Управління Держпраці в Чернівецькій області Гончар О.А. в період з 22.03.2016 р. по 25.03.2016 р. за зверненням позивача ОСОБА_3, було проведено позапланову перевірку додержання законодавства про працю на ОСОБА_6 підприємстві «Чернівецьке тролейбусне управління», за результатами якої було установлено порушення вимог статей 96 і 97 КЗпП України і надано керівнику підприємства припис №24-02-27/053 від 25.03.2016 року, (а.с.9-10), відповідно до якого зазначено, що згідно штатного розпису затвердженого начальником КП «Чернівецьке тролейбусне управління» введеного в дію з 01 січня 2016 року для водіїв пасажирського тролейбусу (на даний момент скаржник перебуває на посаді водія тролейбусу пасажирського) встановлена година тарифна ставка в розмірі 10,59 грн./год. Однак, відповідно до додатку №2 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки годинна тарифна ставка водія з 01.09.2015 р. повинна становити не менше 18,90 грн./год.. Розрахунок даної тарифної ставки проводиться наступним чином: мінімальну тарифну ставку робітника І розряду основного виробництва у розмірі не менше 120% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом (8,29 (мінімальна годинна тарифна ставка за виконання працівником некваліфікованої роботи, яка діє з 01.09.2015 р.) * 120% = 9,94) * на коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва, а саме 1,9 для водіїв пасажирського тролейбуса).

Отже, враховуючи наведене вище, встановлення годинної тарифної ставки водіям підприємства в розмірі меншому ніж передбачено вказаної вище галузевою угодою суперечить вимогам ст. 96, 97 КЗпП України.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» , працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ст. 96 КЗпП України, основою організації оплати праці є тарифна система оплати праці, яка включає тарифні сітки, тарифні ставки, схеми посадових окладів і тарифно-кваліфікаційні характеристики (довідники). Тарифна система оплати праці використовується для розподілу робіт залежно від їх складності, а працівників - залежно від їх кваліфікації та за розрядами тарифної сітки. Вона є основою формування та диференціації розмірів заробітної плати.

Згідно зі ст. 97 КЗпП України власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про оплату праці», суб'єкти організації праці не мають права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами і колективними договорами.

Ст. 98 КЗпП України передбачає, що оплата праці працівників установ і організацій, що фінансуються з бюджету, здійснюється на підставі законів та інших нормативно-правових актів України, генеральної, галузевих, регіональних угод, колективних договорів, у межах бюджетних асигнувань та позабюджетних доходів. Вимогами даної норми закону визначено, що при розгляді спорів про оплату праці, слід відмежовувати сферу державного регулювання оплати праці від її договірного регулювання, так як державне регулювання оплати праці полягає у встановленні розміру мінімальної заробітної плати і інших зазначених в законодавстві норм і гарантій оплати праці працівників підприємств, установ, організацій усіх форм власності, а також умов і розміру оплати праці керівників підприємств, заснованих на державній, комунальній власності, працівників підприємств, установ та організацій, що фінансуються чи дотуються з бюджету. Поза цими межами здійснюється договірне регулювання оплати праці на основі системи угод, що укладаються на державному (генеральна угода), галузевому (галузева угода), регіональному (регіональна угода) та виробничому (колективний договір) рівнях відповідно до Закону «Про колективні договори і угоди».

Зазначена правова позиція висловлена Пленумом Верховного суду України у п. 4 Постанови №13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці». За змістом ст. 2 КЗпП України, ст. 43 Конституції України, право громадян України на працю передбачає оплату праці не нижче встановленого державою мінімального розміру.

Згідно позицій наведеного Пленуму ВСУ, метою регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів на підприємстві, відповідно до ст. 10 КЗпП України, укладається колективний договір, в якому, у відповідності до ст. 7 Закону України від 01 липня 1993 року № 3356-ХІІ «Про колективні договори і угоди» (далі Закон України № 3356-ХІІ), встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат, а також гарантій, компенсацій і пільг, що узгоджується і з вимогами ст.7 Закону України «Про колективні договори і угоди», яким передбачено, що в колективному договорі встановлюються, зокрема, нормування і оплата праці, встановлення форми, системи, розмірів заробітної плати та інших видів трудових виплат, а також гарантій, компенсацій і пільг, а Положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємства, установи, організації незалежно від того, чи є вони членами професійної спілки, і є обов'язковими як для власника або уповноваженого ним органу, так і для працівників підприємства, установи, організації у відповідності до ст. 18 КЗпП України.

Частиною 2 ст. 97 КЗпП України передбачено, що форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами.

Відповідно до частин 3, 4 ст.97 КЗпП України, конкретні розміри тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок робітникам, посадових окладів службовцям, а також надбавок, доплат, премій і винагород встановлюються власником або уповноваженим ним органом з урахуванням вимог, передбачених частиною другою цієї статті. Власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Відповідно до розяснень, викладених у п.п.7, 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» з урахуванням загальних положень законодавства про оплату праці суд у разі вирішення спорів з цих питань має зясовувати, чи були і як саме вони врегульовані у зазначеному порядку та чи було при цьому додержано норм гарантій, передбачених законодавством, генеральною й галузевою (регіональною) угодами. При їх недодержанні застосовуються відповідно норми і гарантії, передбачені законодавством, генеральною, галузевою (регіональною) угодами.

Угодою на галузевому рівні, згідно зі ст. 8 Закону України «Про колективні договори і угоди», регулюються галузеві норми щодо нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

За змістом ч. 3 ст. 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», після закінчення строку дії колективний договір, угода продовжує діяти до того часу, поки сторони не укладуть новий або не переглянуть чинний, якщо інше не передбачено договором, угодою.

Відповідно до розділу першого Галузевих угод, останні поширюються на усіх найманих працівників та роботодавців, що перебувають у сфері дії угод.

Вимогами ст. 5 ч. 1 Закону України «Про оплату праці», передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на національному рівні; галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.

Статтею 14 Закону України «Про оплату праці» визначено договірне регулювання оплати праці працівників підприємств здійснюється на основі системи угод, що укладаються на національному (генеральна угода), галузевому (галузева (міжгалузева) угода), територіальному (територіальна угода) та локальному (колективний договір) рівнях відповідно до законів. Норми колективного договору, що допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців.

Згідно ст. 97 ч. 4 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Виходячи з наведених вимог Закону, в судовому засіданні установлено, що відповідно до додатку №2 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки годинна тарифна ставка водія з 01.09.2015 р. повинна становити не менше 18,90 грн./год. Розрахунок даної тарифної ставки проводиться наступним чином: мінімальну тарифну ставку робітника І розряду основного виробництва у розмірі не менше 120% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом (8,29 (мінімальна годинна тарифна ставка за виконання працівником некваліфікованої роботи, яка діє з 01.09.2015 р.) * 120% = 9,94) * на коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва, а саме 1,9 для водіїв пасажирського тролейбуса, тобто позивачу не донараховано та не виплачено кошти за період з квітня 2013 року по березень 2016 року, що склала 34145,52 грн. (а.с. 25-49).

Вищенаведений доказ повністю узгоджується і з поясненнями позивача ОСОБА_3 з яких видно, що останній неодноразово звертався Управління Держпраці у Чернівецькій області, відповідно на який позивачу було надіслано (а.с.76) копії акту (а.с.77-84) згідно якого у відповідності до додатку №2 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014-2015 роки годинна тарифна ставка водія з 01.09.2015 року повинна становити не менше 18,90 грн./год. та припису (а.с.85) складених та винесених за результатами перевірки КП «Чернівецьке тролейбусне управління».

Комунальне підприємство «Чернівецьке тролейбусне управління» на запит повідомили, що при кожній виплаті заробітної плати позивачу ОСОБА_3 повідомлявся про розмір оплати праці (нарахувань та відрахувань), що належить до періоду, за який проводиться оплата праці, а саме: загальна сума заробітної плати з розшифровкою за видами виплат; розміри і підстави відрахувань та утримань заробітної плати; суму заробітної плати, що належить до виплати, надавши довідку №123 від 25.05.2016 року про заробітну плату водія тролейбуса ОСОБА_3 за період з квітня 2013 року по березень 2016 року, де зазначено місяці роботи, кількість годин та сума нарахувань за години (а.с.87-98).

Крім того, позивач ОСОБА_3 звертався до Управління Держпраці у Чернівецькій області, відповідно до повідомлення якого, трудові відносини між адміністрацією та трудовим колективом регулюються колективним договором на 2015-2016 рр., затверджений рішенням конференції трудового колективу 15.03.2015 р., зареєстрований управлінням праці та соціального захисту населення від 24.03.2015 р. №31. Табеля обліку використання робочого часу ведуться відповідно до відпрацьованого працівником часу.

Оплата праці працівників здійснюється згідно штатних розписів, які затверджені начальником управління. Форми і системи оплати праці, тарифна сітка для робітників, посадові оклади для керівників, фахівців та технічних працівників підприємства, умови встановлення та розміри надбавок, доплат, премій, винагород передбачені колективним договором. Адміністрація КП ЧТУ застосовує різні форми нарахування додаткової заробітної плати. Так, у відповідності до колективного договору здійснюються виплати: - надбавок: за класність (водіям); за професійну майстерність (слюсарям); за високі досягнення в праці (фахівцям, службовцям); - доплат: за суміщення професій, посад (різним категоріям працюючих); за розширення зони обслуговування або збільшення обсягу робіт (різним категоріям працюючих); за роботу у важких і шкідливих умовах праці (робітникам); за інтенсивність праці (водіям); за робочий день з розділенням зміни на дві частини з перервою в роботі понад дві години (водіям, кондукторам); за керівництво бригадою (слюсарям). Робота у святкові, неробочі та вихідні дні допускається на дільницях, де за характером роботи не може бути додержала встановлена для даної категорії працівників щоденна або щотижнева тривалість робочого часу. Окрім водіїв та кондукторів, за графіком змінності працюють слюсарі з ремонту рухомого складу, касири, диспетчери, сторожа, прибиральники, працівники служби електрогосподарства. Оплата праці за цей час здійснюється відповідно до ст. 107 КЗпПУ, а саме працівникам, праця яких оплачується за годинними ставками, - у розмірі подвійної годинної ставки, працівникам, які одержують місячний оклад, - у розмірі одинарної годинної ставки понад оклад за відпрацьований в цих умовах час. На підприємстві передбачені роботи в нічний час. Згідно ст. 108 КЗпПУ доплата нараховується в розмірі 20% від тарифної ставки працівникам основних професій (водіями, кондукторами) та працівникам допоміжних професій (сторожам) за кожну годину роботи в нічний час (з 22.00 до 6.00 год.). В тролейбусному управлінні розроблені і діють ряд Положень про преміювання та заохочення, як загальні для всіх працівників, так і для окремих категорій. Так, відповідно до розділу III «Преміювання водіїв тролейбуса» Положення про оплату праці та преміювання водіїв тролейбусів - водіям нараховується премія відповідно до фактично відпрацьованого часу на лінії: при відпрацюванні до 120 годин до 5%, від 120 годин до встановленої норми годин на місяць до 35%, від встановленої норми годин на місяць і більше до 100%. Премія нараховується на тарифну ставку за фактично відпрацьований час на лінії. Згідно доповнення до розділу III даного положення (діє з 01.05.2015 р.) водіям тролейбусів, які відпрацювали в місяці норму годин по основному місцю роботи, а також працюють по сумісництву у вільний від основної роботи час водіями тролейбусів, встановлюється премія в розмірі 60%. Згідно штатного розпису затвердженого начальником КП «Чернівецьке тролейбусне управління» введеного в дію з 01 січня 2016р. для водіїв пасажирського тролейбусу встановлена годинна тарифна ставка в розмірі 10,59 грн./год. Однак, відповідно до додатку №2 Галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлового комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України на 2014 -2015 рр. годинна тарифна ставка водія з 01.09.2015 р. повинна становити не менше 18,90 грн./год. Розрахунок даної тарифної годинної ставки проводиться наступним чином: мінімальну тарифну ставку робітника 1 розряду основного виробництва у розмірі не менше 120% від розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом (8,29 (мінімальна годинна тарифна ставка за виконання працівником некваліфікованої роботи яка діє з 01.09.2015р.)* 120% 9,94) * на коефіцієнт співвідношення мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва, а саме 1,9 (для водіїв пасажирського тролейбуса). Встановлення годинної тарифної ставки водіям підприємства в розмірі меншому ніж передбачено вказаної вище галузевою угодою суперечить вимогам ст. 96, 97 КЗпП України. Підприємством відповідно до чинного законодавства виплачується індексація заробітної плати (що також не передбачено в діючому тарифі на проїзд), яка в середньому на одного водія становить 709 грн. в місяць (або 4,22 грн. на одну годину). Водіям тролейбусів, відповідно до діючого на підприємстві положення про преміювання встановлений розмір премії 60%. Таким чином, з/плата водія за 1 відпрацьовану годину становить: 10,59 грн. х 1,6 + 4,22 грн. 21,16 грн., що не є менше норм Галузевої угоди, (ГTC) премія індексація (а.с.104-106).

Позивач також звертався до Міністерства Соціальної політики України (Мінсоцполітики) зі скаргою, на підставі якої було доручено Управлінню Держпраці у Чернівецькій області розглянути скаргу та провести перевірку додержання законодавства про працю у КП «Чернівецьке тролейбусне управління» (а.с.116).

Крім того, як зазначено в повідомленні №01-67 від 18.04.2016 року Центрального комітету профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України (а.с.118), норми колективного договору, які допускають оплату праці нижче від норм, визначених генеральною, галузевою (міжгалузевою) або територіальною угодами, але не нижче від державних норм і гарантій в оплаті праці, можуть застосовуватися лише тимчасово на період подолання фінансових труднощів підприємства терміном не більш як шість місяців. Вважають, що керівництво КП «Чернівецьке тролейбусне управління» правомочне встановлювати оплату праці, нижче від норм, визначених Галузевою угодою, при фінансових труднощах на підприємстві, але не більше шести місяців.

КП «Чернівецьке тролейбусне управління» повідомили Управління Держпраці в Чернівецькій області, про те, що підприємством внесені відповідні зміни в штатний розпис робітників, керівників, фахівців та службовців, виходячи із розміру мінімальної заробітної плати 1450,00 грн.. на місяць, збільшені тарифні ставки та посадові оклади на 20 %. Водію тролейбуса 3 класу встановлена годинна тарифна ставка 15,02 грн. в годину проти 10,59 грн., яка діяла в квітні, кондуктору громадського транспорту 11,50 грн., в годину проти 8,33 в квітні. До врегулювання питань з відшкодування підприємству за пільгове перевезення окремих категорій громадян та укладання договору на перевезення пасажирів між КП «Чернівецьке тролейбусне управління» та міською радою призупинено перегляд заробітної плати до законодавчо встановленого рівня за період подолання фінансових труднощів терміном на 6 місяців та внести відповідні зміни в колективний договір (а.с.121).

На запит адвокатів ОСОБА_4, ОСОБА_5, Міністерство інфраструктури України повідомили, що коєфіцієнти співвідношень мінімальної тарифної ставки робітника І розряду (місячної тарифної ставки) за видами робіт та окремими професіями до встановленої угодою тарифної ставки робітника І розряду основного виробництва, визначені додатком 2 до галузевої угоди між Міністерством інфраструктури України та Центральним комітетом профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, зареєстрованої Міністерством соціально політики України від 19.02.2014 року №5 (а.с.123).

На скарги позивача ОСОБА_3 від 19.02.2016 року, Міністерство інфраструктури України повідомили, що проведення перевірки на предмет дотримання вимог чинного законодавства про працю та прийняття мір адміністративного реагування до порушників не відноситься до компетенції Мінінфраструктури, у звязку з чим надіслали скаргу до адресу Галузевої Профспілки України з проханням посприяти у вирішенні порушеного питання (а.с.125-126). Крім того, Міністерство інфраструктури України надіслало звернення до Центрального комітету профспілки працівників житлово-комунального господарства, місцевої промисловості, побутового обслуговування населення України, просили в межах компетенції сприяти у вирішенні порушеного питання щодо недотримання вимог чинного законодавства про працю на КП «Чернівецьке тролейбусне управління» (а.с.127).

У відповідності до Єдиного реєстру субєктів соціального діалогу в сфері житлово-комунального господарства автоматизованої системи обліку даних роботодавців, які з дотриманням вимог законодавства України про соціальний діалог перебувають в сфері дії Федерації роботодавців ЖКГ України, як субєкта сторони роботодавців Галузевої угоди. Запис про роботодавця (субєкта господарювання) в ЄРССД із присвоєнням унікального реєстраційного номеру свідчить про поширення на нього прав та обовязків Федерації роботодавців ЖКГ України за Галузевою угодою (а.с.71).

Відповідно до Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців КП «Чернівецьке тролейбусне управління» зареєстроване 02.09.1992 року, №0000643, ІКЮО 03328907 (а.с.72).

У відповідності до повідомлення Федерації роботодавців ЖКГ України, №02/15-04-201 від 15.04.2016 року, незалежно від розміру ставок (окладів) заробітної плати, які виконавці комунальних послуг встановлюють в своїх колективних договорах, регулятори при затвердженні тарифів та при визначенні дотацій з бюджету зобовязані дотримуватись розміру, який є обовязковим для підприємств згідно закону, тобто розміру державної норми (мінімальна заробітна плата) або розміру галузевої норми визначеної галузевою угодою в сфері дії якої перебуває підприємство згідно закону (а.с.73).

Згідно ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України, і які не мають разового характеру: пенсії; стипендії; оплата праці (грошове забезпечення); суми виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов'язкове державне соціальне страхування; суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, а також суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди в разі втрати годувальника; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі.

Таким чином інфляційні втрати від не донарахованої заробітної плати позивачу ОСОБА_3 становлять - 13117,41 грн., які підлягають стягненню з відповідача.

Враховуючи викладене, а також той факт, що Комунальне підприємство «Чернівецьке тролейбусне управління» перебуває в сфері дії Галузевих угод, суд дійшов висновку про те, що заявлені ОСОБА_3 позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач надав суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог.

Згідно положень ст. 10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вимогами ст. 11 ЦПК України, визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Що стосується заявленої вимоги про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в сумі 8000 грн. на користь позивача, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 88 ЦПК України визначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. До витрат пов»язаних з розглядом справи належать… витрати на правову допомогу.

Згідно ч.1 ст. 84 ЦПК України витрати, пов»язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

З квитанції до прибуткового касового ордеру (а.с. 142 145) вбачається, що ОСОБА_3 згідно умов укладено з адвокатами ОСОБА_5, ОСОБА_4І 09.09. 2015 року договору про надання правової допомоги сплачено 8000,00 грн., що узгоджується і з розрахунком до договору про надання правової допомоги від 09.09. 2015 року від 30.06 2016 року (додаток;) а.с. 146.

Вирішуючи питання про стягнення витрат на правову допомогу надану позивачу адвокатами ОСОБА_5, ОСОБА_4І в розмірі 8000,00 грн., суд враховує, чи була надана позивачу правова допомога в необхідному для такої оплати обсязі (час знаходження в судових засіданнях, час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та час ознайомлення з матеріалами справи в суді), чи не перевищує ця плата граничні розміри компенсації таких витрат.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20.12.2011 року розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

В розрахунку суми гонорару за надану правову допомогу, яка надана адвокатами ОСОБА_5, ОСОБА_4І про кількість робочого часу, затраченого у зв'язку з веденням даної справи вказано, що ним було затрачено на вказану справу 5 годин робочого часу та представництво інтересів позивача в судових засіданнях, що становить згідно даних розрахунку 8000,00 грн. і складається зокрема з консультації 1 година 500 грн., збір, підготовка матеріалів і складання позовної заяви, інших процесуальних документів 4 години 5300 грн., представництво інтересів в Шевченківському райсуду м. Чернівців 2200 грн. (а.с. 146).

З врахуванням наведених обставин справи, суд приходить до висновку, що адвокатами на надання правової допомоги ОСОБА_3 було фактично затрачено загалом зазначені години, а відповідно і розмір витрат на цю допомогу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становитиме 8000 грн.

Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки від сплати судового збору при зверненні до суду із цим позовом позивач був звільнений, підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 коп.

Відповідно до ст.ст.213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та визначеного позивачем предмета спору, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню в повному обсязі.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст.96, 97, 98 КЗпП України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 88, 212- 215, 218 ЦПК України, суд,- ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_6 підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» про стягнення недоплаченої заробітної та інфляційних витрат задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» р/р 4365 в ПАТ Укрсоцбанку в м. Київ, МФО 300023 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 не донараховану заробітну плату за період з червня 2013 по березень 2016 року на загальну суму 34145,52 (тридцять чотири тисячі сто сорок пять гривень 52 коп.) грн.. та інфляційні витрати від не донарахованої заробітної плати за період з червня 2013 по березень 2016 року на загальну суму 13117,41 (тринадцять тисяч сто сімнадцять гривень 41 коп.) грн.

Стягнути з ОСОБА_6 підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» р/р 4365 в ПАТ Укрсоцбанку в м. Київ, МФО 300023 на користь ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 витрати на правову допомогу у розмірі 8000 (вісім тисяч) грн., документально підтверджені квитанціями від 05.08. 2016 року та розрахунком № 4 до договору про надання правової допомоги від 09.09. 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_6 підприємства «Чернівецьке тролейбусне управління» р/р 4365 в ПАТ Укрсоцбанку в м. Київ, МФО 300023 на користь держави судові витрати в розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через Шевченківський районний суд м. Чернівці в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в засіданні при проголошенні рішення в цей же строк з дня отримання копії рішення суду.

Суддя Слободян Г.М.