Головуючий у 1 інстанції:Фролова Н.М.
Номер провадження 22-ц/ 775/ 1079/ 2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

Головуючого судді Постолової В.Г.

суддів : Санікової О.С., Дундар І.О.

за участю секретаря Кіпрік Х.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бахмуті апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» на рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк « Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідачів , посилаючись на те, що згідно договору GOA0AN02002723 від 24.09.2007 року , укладеного між банком та відповідачем ОСОБА_1 , останній отримав кредит в розмірі 52504,19 грн. на термін до 21.09.2012 року, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно договору , погашення здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошову кошти(щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Згідно договору у випадку порушення зобов*язань за кредитним договором , відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк свої зобов*язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу ОСОБА_1 кредит у розмірі 52504,19 грн., проте останній свої зобов*язання перед банком не виконав, у зв*язку з чим виникла заборгованість в сумі 213893,06 грн, яка складається з : заборгованості за кредитом в сумі 29696,87 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 49537,62 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1587,96 грн та пені за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором в сумі 133070,61 грн.

В забезпечення виконання зобов*язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Відповідно до умов поруки , а саме п.5 позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконання зобов*язань за договором . Згідно з п.6 договору поруки, поручитель зобов*язаний виконати зобов*язання , зазначені в письмовій вимозі кредитора протягом 5 календарних днів з моменту її отримання. Вимога, що була пред*явлена до поручителя щодо виконання забезпеченного зобов*язання залишена без задоволення.

Просили стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість по кредитному договору та судові витрати.

Рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року у задоволені позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Публічне акціонерне товариство комерційний бенк «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову , посилаючись на його незаконність, на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам по справі.

Позивач не з*явився до суду апеляційної інстанції, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, просили розглянути справу у їх відсутність.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник в суді апеляційної інстанції заперечували проти доводів апеляційної скарги .

Відповідачка ОСОБА_2 не з*явилася до суду апеляційної інстанції , про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, просила розглянути справу у її відсутність.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши доповідача, пояснення відповідача ОСОБА_1 та його представника, перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає відхиленню за таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Встановлено, що судом при розгляді справи таких порушень припущено не було, тому підстави для скасування рішення відсутні.

Відмовляючи у задоволенні позову до ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив зі спливу строку позовної давності.

Відмовляючи в задоволені позову до ОСОБА_2, суд виходив з припинення права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя.

Такі висновки суду відповідають встановленим обставинам по справі та нормам матеріального права.

Судом першої інстанції встановлено, що 24.09.2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір GOA0AN02002723, згідно якого Банк зобов*язовується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 24.09.2007 року по 21.09.2012 року включно у вигляді не поновлювальної лінії у розмірі 52504,20 грн на наступні цілі: 39850 грн. на купівлю автомобіля, а також у розмірі 34,0 грн. для сплати реєстрації предмета застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна шляхом перерахування відповідно до п.1.2; на сплату страхових платежів за договором страхування ТЗ № GOA0AN02002723 від 24.09.2007 року , договором особистого страхування № GOA0AN02002723 від 24.09.2007 року на строк до 23.09.2008 року у сумі 2036,95 грн, а також винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 398,50 грн. та у розмірі 10184,75 грн .на сплату страхових платежів у випадку та згідно порядку, передбачених п.п. 2. 1.3,2.2.7 даного договору зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,43% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди у розмірі 0,14% від суми виданого кредиту на придбання автомобіля, відсотки за дострокове погашення кредиту згідно з п.3.10 даного договору та винагороди за проведення додаткового моніторингу, згідно п.6.2 даного договору, факт укладення якого не заперечується сторонами.

В забезпечення виконання зобов*язань за вказаним кредитним договором між позивачем та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Відповідно до п.11 договору поруки цей договір набирає чинності з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобов*язань за Кредитним договором.

Відповідно до п. 12 договору поруки порука за цим договором припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором.

Встановлено, що відповідно до акту прийому-передачі автомобіля від 25.05.2010 року ОСОБА_1 передав банку автомобіль НОМЕР_1 та доручив позивачу передати його на реалізацію по ринковій вартості та направити виручені кошти на погашення заборгованості.

Відповідно до звіту експертної оцінки транспортного засобу від 03.06.2010 року ринкова вартість автомобіля НОМЕР_1 на дату оцінки складає 39500 грн.

Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 21.10.2015 року заборгованість відповідача ОСОБА_1 перед позивачем складає в сумі 213893,06 грн, яка складається з : заборгованості за кредитом в сумі 29696,87 грн, заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 49537,62 грн, заборгованості по комісії за користування кредитом в сумі 1587,96 грн та пені за несвоєчасність виконання зобов*язань за договором в сумі 133070,61 грн.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Встановлено, що останній платіж на погашення кредиту відповідачем ОСОБА_1 було внесено 08.06.2010 року в сумі 394,38 грн , після чого він перестав виконувати зобов'язання з погашення кредиту , з позовом до суду банк звернувся 02.12.2015 року , 4 березня 2016 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про застосування строку позовної давності .

З огляду на викладене суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_1 у зв*язку зі спливу строку позовної давності.

Доводи скарги стосовно відсутності підстав для звільнення позичальника від відповідальності з посиланням на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 24.04.2012 року безпідставні, оскільки вказане рішення, яким було звернуто стягнення на заставне майно , а саме на автомобіль ВАЗ модель 21093 , реєстраційний номер НОМЕР_2 набрало чинності 07.05.2012 року , а до суду позивач звернувся у грудні 2015 року , тобто після спливу строку позовної давності.

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов*язання, а також у разі зміни зобов*язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов:внесення без згоди поручителя змін до основного зобов*язання ;ці зміни призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов*язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов*язання виникає у разі : підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводять до збільшення періоду,за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Відповідно до п. 16 договору поруки (а.с.13) предметом договору поруки є надання поруки поручителем перед кредитором за виконання ОСОБА_3 зобов*язань за кредитним договором GOA0AN02002723 від 24.09.2007 року, згідно якого кредитор надав боржнику кредит в сумі 39850 грн, а боржник повинен виконати зобов*язання зокрема сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 1,43% на місяць, тобто складає 17,16 % на рік. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 21.10.2015 року банком з 1.02 .2009 року було підвищено процентну ставку до 27,8% .

Відповідно до п.13 договору поруки зміни і доповнення до цього договору вносяться тільки за згодою сторін, в письмовому вигляді , шляхом укладення відповідної додаткової угоди.

Позивачем не надано суду доказів укладення з відповідачкою ОСОБА_2 в письмовому вигляді відповідної додаткової угоди з приводу змін або доповнень до договору.

Доводи скарги щодо зменшення обсягу відповідальності з посиланням на те, що з 25.09.2012 року банком взагалі не нараховуються відсотки за кредитним договором не мають правового значення, оскільки з 1.02.2009 року і до вказаного часу процентна ставка вже була підвищена без укладення з відповідачкою ОСОБА_2 додаткової угоди, як це передбачено договором поруки.

З огляду на викладене, суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволені позову до ОСОБА_2

Доводи скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 303,307,308,314-315 ЦПК України , апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» відхилити.

Рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 квітня 2016 року залишити без змін . Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: