Справа № 381/1535/16-ц Головуючий у І інстанції Буймова Л. П.
Провадження № 22-ц/780/5987/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 56 29.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

29 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді Олійника В.І.,

суддів Березовенко Р.В., Лівінського С.В.,

при секретарі Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна», треті особи: ОСОБА_3, Приватне акціонерне товариство «Українська пожежно-страхова компанія», про стягнення невиплаченого страхового відшкодування та моральної шкоди, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із зазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 02.02.2016 року між ним та ПАТ «Українська пожежнострахова компанія» було укладено поліс АІ/9210428 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на умовах Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року

12 лютого 2016 сталась дорожньотранспортна пригода, внаслідок якої автомобіль позивача «Chevrolet Aveo» (державний номер НОМЕР_1) отримав пошкодження, що відповідно до ст.6 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визнається страховим випадком.

Другим учасником ДТП був водій автомобіля «ВАЗ 21043» (державний номер НОМЕР_2) ОСОБА_3, відповідальність якого застрахована за полісом АЕ/3225387, укладеного власником автомобіля ВАЗ 21043 ОСОБА_4 з ПрАТ «ПЗУ Україна» на умовах Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Враховуючи, що ДТП настала за участю лише забезпечених транспортних засобів, було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду. Відповідно до ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач надав до страховика ПрАТ «Українська пожежнострахова компанія», з яким у нього укладено Поліс, письмову заяву-повідомлення про ДТП та відповідні пояснення.

23.02.2016 року позивач звернувся до Білоцерківського відділу ПрАТ «Українська пожежнострахова компанія» з наміром подати заяву на відшкодування шкоди, але йому було відмовлено в реєстрації такої заяви.

01.03.2016 року позивач звернувся до офісу відповідача в м.Києві для подачі заяви про настання страхового випадку, в якій просив провести розслідування причини настання страхового випадку.

21.03.2016 року ОСОБА_2 звернувся до ПрАТ «Українська пожежнострахова компанія» із заявою про ознайомлення з документами по справі і йому було повідомлено, що його ознайомлять протягом одного місяця.

На адресу позивача надійшов лист від відповідача від 21.02.2016 року про те, що у виплаті страхового відшкодування на підставі ст.32 Закону «Українська пожежнострахова компанія» йому відмовлено, оскільки за наслідками ДТП у ОСОБА_3 не виникає цивільно-правової відповідальності.

Позивач вважав, що така відмова відповідача у виплаті є необґрунтованою та безпідставною, а відповідач свідомо порушує свої обовязки з метою уникнення виплати страхового відшкодування. Розмір матеріальних збитків Позивач оцінив у 81676 грн. 01 коп.

Виходячи з положень п.п.33.2 ст.33 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач вважав, що відповідач повинен сплатити йому 50000 грн. страхового відшкодування.

Крім того, затягування процесу виплати відшкодування на ремонт пошкодженого автомобіля позивача, порушення відповідачем його обовязків, відмова у виплаті спричинили позивачу душевні хвилювання. Тому позивач вважає, що таким чином йому спричинена і моральна шкода, яку він оцінив у 10000 грн.

На підставі викладеного позивач просив визнати страховим випадком подію, яка мала місце 12.02.2016 року приблизно в 13.30 год. в м.Біла Церква з автомобілем ВАЗ 21043 (державний номер НОМЕР_2) та автомобілем «Chevrolet Aveo» (державний номер НОМЕР_1) по вулиці Леваневського, 83ж, стягнути з відповідача на його користь 50000 грн. невиплаченого страхового відшкодування, а також стягнути з відповідача на його користь 10000 грн. компенсації за понесені моральні страждання.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано страховим випадком подію, яка мала місце 12.02.2016 року приблизно в 13.30 год. в м.Біла Церква з автомобілем ВАЗ 21043, державний номерний знак НОМЕР_2 та автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 по вул.Леваневського, 83ж.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 50000 грн. невиплаченого страхового відшкодування.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 5000 грн. моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп.

У своїй апеляційній скарзі ПрАТ СК «ПЗУ Україна» з підстав порушення судом норм матеріального і процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення моральної шкоди.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Задовольняючи частково позов, суд вважав доведеним факт невиконання відповідачем своїх обовязків щодо виплати страхових відшкодувань позивачу та врахував визнання ним обовязку здійснити сплату страхового відшкодування по даній справі.

Судом встановлено, що 12 лютого 2016 року в м.Біла Церква по вул.Леваневського, 83ж за участю автомобілів «Chevrolet Aveo» (державний номер НОМЕР_1) під керуванням ОСОБА_2 та «ВАЗ 21043» (державний номер НОМЕР_2) під керуванням ОСОБА_3 сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої автомобілі отримали механічні пошкодження. Враховуючи, що обидва автомобілі були забезпечені, учасники ДТП склали євро протокол.

06.02.2016 ОСОБА_2 з ПрАТ «Українська пожежнострахова компанія» уклав поліс АІ/9210428 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб автомобіль «Chevrolet Aveo» (державний номер НОМЕР_1).

12.06.2015 ОСОБА_4 уклав з ПрАТ «ПЗУ Україна» поліс №АЕ/3225387 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, забезпечений транспортний засіб автомобіль «ВАЗ 21043» (державний номер НОМЕР_2).

Листом №162 від 06.05.2016 року ОСОБА_4 ПрАТ «УПСК» повідомлено, що ними проведено розслідування обставин ДТП. Аналіз п.12 та п.13 повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, яке було складено на місці ДТП не дає можливості однозначно встановити обставини дорожньо-транспортної пригоди. Пояснення учасників ДТП щодо обставин скоєного різняться, тому при розгляді зібраних матеріалів по відношенню технічної спроможності версій ДТП було залучено спеціаліста з правом проведення інженерно-технічних експертиз.

За результатами дослідження матеріалів справи встановлено, що з технічної точки зору в діях ОСОБА_2 в даній дорожній обстановці невідповідностей вимогам ПДР України не вбачається. З технічної точки зору версія водія ОСОБА_3 в частині механізму виникнення даної ДТП є технічно неспроможною. Дії водія автомобіля «ВАЗ 21043» ОСОБА_3 в даній дорожній обстановці не відповідають вимогам п.п.12.1 та 13.1 ПДР України і така невідповідність перебуває у причинно-наслідковому звязку з виникненням даної ДТП. Тому ОСОБА_4 відмовлено у виплаті страхового відшкодування (а.с.43).

ОСОБА_2 звернувся у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна», де 12.06.2015 року ОСОБА_4 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, тобто застрахований автомобіль «ВАЗ 21043», надавши всі необхідні документи. Страховою компанією - Відповідачем листом від 21.03.2016 року ОСОБА_2 було відмовлено у виплаті страхового відшкодування мотивуючи тим, що відповідно до п.32.1 ст.32 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до вказаного закону, зазначивши, що в повідомленні про ДТП ОСОБА_2 визнає себе винним в події, яка мала місце 12.02.2016 року і з цього випливає, що у ОСОБА_3 не виникає обовязку відшкодувати заподіяну шкоду.

Суд вірно оцінив, що ДТП, яке сталося з участю автомобілів під керуванням водіїв ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є страховим випадком, а тому на Страхову компанію покладається обовязок у виплаті страхового відшкодування.

Вимогами ст. 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Суд вірно вважав доведеним факт невиконання відповідачем своїх обовязків щодо виплати страхових відшкодувань позивачу та врахував визнання ним обовязку здійснити сплату страхового відшкодування по даній справі.

Рішення суду в частині визнання події страховим випадком і стягнення з ПАТ Страхова компанія «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_2 50000 грн. невиплаченого страхового відшкодування є обгрунтованим і законним.

Щодо стягнення моральної шкоди, то рішення в цій частині підлягає скасуванню, оскільки воно не є обґрунтованим, а є таким, що суперечить чинному законодавству.

Згідно ст.26-1 Закону страховиком у певних випадках відшкодовується потерпілому-фізичній особі, яка зазнала ушкодження здоровя під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода в розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю.

Позивачем не надано підтверджуючих документів щодо шкоди, завданої здоровю.

Відповідно до вимог п.п.3, 4 ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи,а також порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку щодо необхідності скасування рішення в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

У решті рішення суду залишити без змін.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.303, 307, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія судів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «ПЗУ Україна» задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2016 року скасувати в частині стягнення моральної шкоди в сумі 5000 грн. і в цій частині ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення моральної шкоди.

У решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: