Справа № 381/3518/15-ц Головуючий у І інстанції Соловей Г. В.
Провадження № 22-ц/780/289/16 Доповідач у 2 інстанції Матвієнко Ю. О.
Категорія 46 25.02.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого - судді: Матвієнко Ю.О.,

суддів: Мельника Я.С., Дмитрієвої Л.Д.,

при секретарі: Нагорній Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

ВСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому просила зобов'язати ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу бетонного паркану відповідачки з її земельної ділянки, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що вона є власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований даний будинок, а відповідач ОСОБА_2 є власником житлового будинку АДРЕСА_2 та користувачем суміжної земельної ділянки.

В 2013 році ОСОБА_2 встановила бетонну огорожу по межі вказаних домоволодінь, змінивши фактично межу шляхом зміщення її таким чином, що частина земельної ділянки позивача використовується відповідачем. На всі звернення щодо відновлення межі ОСОБА_2 не реагує, в зв»язку з чим ОСОБА_3 і звернулась до суду з даним позовом.

Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року позов задоволено. Зобов'язано ОСОБА_2 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою по АДРЕСА_1 шляхом демонтажу бетонного паркану з земельної ділянки, яка належить ОСОБА_3

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_2 подала на нього апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, а також на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити по справі нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з їх доведеності та обґрунтованості, однак з такими висновками суду погодитись не можна, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачу ОСОБА_3 належить на праві власності житловий будинок АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку від 12 травня 2011 року, посвідченого Перепелицею Ж.П., приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу, та земельна ділянка загальною площею 0,0660 га, надана для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 в межах Борівської селищної ради, згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 травня 2011 року, посвідченого Перепелицею Ж.П., приватним нотаріусом Фастівського районного нотаріального округу (а.с.7-10).

Належна ОСОБА_3 земельна ділянка межує з домоволодінням відповідача ОСОБА_2

Рішенням Борівської селищної ради № 2-2 від 25 грудня 2013 року ОСОБА_2 надано дозвіл на розробку та виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі на місцевості для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0879 га, яка розташована в с. АДРЕСА_2 (а.с.34). На даний час технічна документація не виготовлена та не затверджена.

Як вбачається з технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд ОСОБА_5, на підставі яких було виготовлено Державний акт на право власності на земельну ділянку і в подальшому дане право перейшло до позивача ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу, міститься Акт про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, та передачу на зберігання встановлених межових знаків від 10.07.2010 року, в якому зазначено, що межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) проходять з зовнішньої межі огорожі паркану тощо (а.с.55). Вищевказаний Акт про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, та передачу на зберігання встановлених межових знаків від 10.07.2010 року погоджено підписом відповідача ОСОБА_2 (а.с.55).

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 78 ЗК України та ст. 373 ЦК України право власності, в тому числі на землю, включає в себе право володіти, користуватися і розпоряджатися земельною ділянкою.

Порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним прав користування та розпорядження своїм майном.

Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

На підтвердження своїх позовних вимог позивачка надала лист №К-33-6-9/394 від 05.03.2014 року Державної інспекції сільського господарства України та План земельної ділянки АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, яка їй належить (а.с.14, 15).

Однак вищенаведені докази в розумінні глави 5 розділу І ЦПК України не є належними та допустимими, оскільки містять суперечливу інформацію. Зокрема, в листі №К-33-6-9/394від 05.03.2014 року (а.с.14) зазначається, що відповідач ОСОБА_2 користується частиною земельної ділянки позивача ОСОБА_3 орієнтовною площею 0,015 га, а в плані земельної ділянки ОСОБА_3 (а.с.15) визначено, що площа земельної ділянки, яка використовується суміжним землекористувачем, становить 0,0039 га.

Належних та допустимих доказів, які б підтверджували той факт, що відповідач ОСОБА_2 встановила бетонний паркан на земельній ділянці позивача ОСОБА_3, змінивши цим парканом межу між ними, в справі немає, як немає і доказів того, на яку площу збільшилась площа земельної ділянки відповідача за рахунок, відповідно, зменшення площі земельної ділянки позивача.

Враховуючи викладене, обґрунтування судом першої інстанції рішення про задоволення позову ОСОБА_3 листом №К-33-6-9/394 від 05.03.2014 року Державної інспекції сільського господарства України та Планом земельної ділянки ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 кадастровий номер НОМЕР_1, які суперечать один одному, є помилковим та таким, що не відповідає положенням глави 5 розділу І ЦПК України.

Оскільки позивачем не доведено обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, помилковим є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення її позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга відповідача підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції - скасуванню відповідно до п.п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України з ухваленням по справі нового рішення про відмову в позові.

Керуючись ст.ст. 307, 309, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03 листопада 2015 року - скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий:

Судді: