Провадження № 2/263/329/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Маріуполь

Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Скрипниченко Т.І.,

при секретарі Марцині Д.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати договір укладений між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 про надання кредитних коштів в сумі 4800 гривень недійсним. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що позивачем був відкритий картковий рахунок №704290 в ПАТ КБ «Приватбанк». Після цього Банком на картку були перераховані грошові кошти у розмірі 4800 гривень. Як позивачу потім стало відомо, кошти були надані банком в якості кредитного ліміту. Договору про надання кредиту чи кредитної лінії укладено не було, правила користування кредитним лімітом не розяснені та не надані для ознайомлення. Згідно виписки по картковому рахунку, станом на 11.11.2015 року заборгованість складає 8943,62 гривень. Внесені суми позивачем списуються на погашення відсотків, пені та штрафів. Вважає, що відповідачем не дотримано вимог ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту.

Позивач та представник позивача адвокат ОСОБА_2 у судовому засіданні пояснили, що банк самостійно встановив кредитний ліміт, після спливу деякого часу після підписання заявки анкети. До того ж банки зобовязані перед укладення кредитного договору надати споживачу в письмовій формі інформацію про умови кредитування, а також орієнтовну сукупність кредиту відповідно до п.2.1, п.2.4, п.3.4. Постанови Правління Національного банку України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, належним чином з умовами кредитування не ознайомили позивача, хоча заяву - анкету позивач підписала, але з умовами її не ознайомили. В подальшому у судове засідання не прибули, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на задоволенні позовних вимог наполягають.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, надав заяву у якій просить провести розгляд справи у їх відсутність, у задоволенні позову відмовити. У запереченнях на позовну заяву зазначено, що 30.09.2010 р. відповідач тримав від позивача пропозицію, викладену в оферті заяви про укладення Договору та погоджувався з тим, що акцептом оферти про укладення Договору будуть дії Відповідача по відкриттю поточного рахунку Позивачу. У заяві позивач просив укласти договір в рамках якого: - випустити кредитну картку і встановити кредитний ліміт у сумі 5000 грн. з базовою відсотковою ставкою 3% на місяць з розрахунку 360 днів у році; - відкрити поточний рахунок, що буде використовуватися в рамках Договору, у тому числі і для розміщення коштів та відображення операцій, здійснених з використанням картки; - для здійснення операцій за рахунком картки, сума яких перевищує залишок грошових коштів на рахунку картки, встановити для нього ліміт, у межах якого він, як клієнт банку, має право здійснювати операції з використанням картки, за рахунок наданого банком під операції з карткою, та здійснювати згідно ст.1069 ЦК України кредитування рахунку картки. Позивач звернувся до відповідача з пропозицією відкрити банківський поточний рахунок н оголошених відповідачем умовах, у свою чергу останній виконав всі перелічені умови Оферти, що викладена у заяві. Підписавши заяву, позивач погодився з тим, що заява разом з умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між Позичальником та Банком договір про надання банківських послуг, з якими він був ознайомлення, повністю згоден, їх зміст розумів, та положення яких зобовязувався дотримуватися. При укладенні договору банк користувався ч.1 ст.639, ч.1 ст. 634, ч.2 ст. 1067, ст.1069 ЦК України, Інструкцією про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженою Постановою Національного банку України №492 від 12.11.2003 року.

Суд, заслухавши позивача, її представника, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 30.09.2010 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір на підставі заяви ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, і їй було видано кредитну картку «Універсальна» із встановленим кредитним лімітом 5000 гривень. Вказаний договір складався із заяви, підписаної ОСОБА_1, умов та правил надання банківських послуг, а також тарифами банківських послуг, підписаної позивачем 30.09.2010 р. Вказане підтверджується наявними у матеріалах даної справи копією заяви та сама позивач не заперечує проти підлписання зазначенї заяви.

Згідно з частинами першою та другою статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За таких обставин суд приходить до висновку, що доводи позивача про відсутність між сторонами належним чином укладеного кредитного договору, є безпідставними.

До того ж, при укладенні кредитного договору позивачеві була надана інформація про адреси та реквізити сторін, строк договору, права та обов'язки сторін, відсоткову ставку за користування кредитними коштами, комісійні витрати, відповідальність за прострочення виконання зобов'язань, реальну відсоткову ставку, та інші умови договору. Згідно п. 9.13 Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua. Підписуючі зазначену заяву позивач погодилася з тим, що вона ознайомлена належним чином з умовами кредитування.

Зокрема на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Згідно п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будьякий момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Згідно п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будьякого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Згідно п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг, позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.12.9 Умовами та Правил надання банківських послуг, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку в зокрема з картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов'язань. Згідно п. 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, банк має право на зміну тарифів, які викладені на банківському сайті htt://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та Правил надання банківських послуг клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частина перша статті 629 ЦК України визначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Частина перша статті 215 ЦК України встановлює, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Пункт 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначає, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання сторонами вимог, які встановлені статтею 203 ЦК саме на момент вчинення правочину.

Згідно вимог статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками.

Перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про:

1) особу та місцезнаходження кредитодавця;

2) кредитні умови, зокрема:

а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений;

б) форми його забезпечення;

в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача;

г) тип відсоткової ставки;

ґ) суму, на яку кредит може бути виданий;

д) орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту;

е) строк, на який кредит може бути одержаний;

є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги;

ж) можливість дострокового повернення кредиту та його умови;

з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється;

и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію;

і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування.

Крім цього, ця стаття визначає умови, які мають бути зазначені у договорі про надання споживчого кредиту.

До того ж, із підписаної позивачем анкети-заяви про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 30.09.2010 р., вбачається, що сторони погодили, що дана заява разом із Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами складають Договір про надання банківських послуг, і своїм підписом позивач висловив свою згоду надання таких послуг.

Відповідно до статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Частина перша статті 628 ЦК України визначає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно положень ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Частинами 1,2,5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 12.09.2012 року по цивільній справі № 6-80цс12.

Крім цього, суд враховує і те, що позивач користувався кредитними коштами за договором і виконував свої зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується наявною у матеріалах справи випискою із карткового рахунку, і останній його платіж був зроблений 18.06.2015 року.

З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими та не вбачає підстав для їх задоволення.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 7, 10, 11, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" про захист прав споживачів - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні підчас проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.І. Скрипниченко