Справа №442/2810/16-ц
Провадження №2/442/1099/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі: головуючого судді: Дубеля Р.М.

з участю секретаря: Півала І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дрогобичі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки та просить розірвати шлюб, який був зареєстрований 26.08.1993 року відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 452.

В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що їхні сімейні відносини погіршились у звязку з різноманітністю поглядів на сімейне життя. Часто між ними виникали сварки та непорозуміння. Зазначає, що останні роки вони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбних відносин. Він переконаний, що їхній шлюб існує лише формально і зберегти його неможливо, а тому вирішив розірвати їх шлюб.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши суду заяву, в якій просить суд розглядати справу у його відсутності, позовні вимоги повністю підтримує, наполягає на розірванні шлюбу.

Відповідачка в судове засідання також подала заяву, в якій просить суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задоволити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 26 серпня 1993 року відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 452, що стверджується наявним в матеріалах справи свідоцтвом про шлюб серії ІІ-СГ № 482751.

Беззаперечно встановлено той факт, що сімя позивача та відповідачки фактично розпалась, існує тільки формально, так як вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин, позивач твердо переконаний, що міцної сімї у них не буде та примирення між ними неможливе, проти чого і не заперечує відповідачка.

Згідно із ст. 24 СК України, шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

У відповідності із положеннями ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та зясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін, а тому позов підлягає до задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст., ст. 10, 60, 209, 212-215 ЦПК України, ст., ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, зареєстрований 26 серпня 1993 року відділом ЗАГСу Дрогобицького міськвиконкому, актовий запис № 452.

Після розірвання шлюбу за відповідачкою залишити прізвище Гайсан.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити до відповідного Відділу державної реєстрації актів цивільного стану для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя: Р.М. Дубель