АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 594/36/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Зушман Г.І.
Провадження № 22-ц/789/571/16 Доповідач - Фащевська Н.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Фащевської Н.Є.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

з участю секретаря - Романської К.М.

Сторін: представника ПАТ "УкрСиббанк" Грималюка Б.І., представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ПАТ "УкрСиббанк" на рішення Борщівського районного суду від 4 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ "УкрСиббанк", ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим, -

ВСТАНОВИЛА:

Представник ПАТ "УкрСиббанк" звернувся в суд з апеляційною скаргою на вищезазначене рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства "УкрСиббанк", ОСОБА_4 про визнання договору поруки припиненим задоволено.

Визнано поруку, що виникла за договором поруки №1 від 31.07.2007 року, укладеним між публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ОСОБА_2, припиненою.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на користь ОСОБА_2 сплачений судовий збір у сумі 551,20 грн.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, з апеляційною скаргою звернувся представник банку та вказує, що дане рішення є незаконним, необгрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. На підставі наведено просить скасувати рішення Борщівського районного суду від 4 березня 2016 року та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Заслухавши доповідь головуючого, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Визнаючи договір поруки припиненим суду першої інстанції виходив з того, що ПАТ "УкрСиббанк" без згоди поручителя ОСОБА_2 змінив умови договору про надання споживчого кредиту, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя перед банком.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду.

Судом встановлено, що 31 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком "УкрСиббанк", відповідно до змін у Статуті, згідно з вимогами ЗУ "Про акціонерні товариства" нова назва -Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк" та відповідачем ОСОБА_5 укладено кредитний договір № 0 про надання кредиту (грошових коштів) у формі поновлюваної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту поновлюваної кредитної лінії, що дорівнює 140 000,00 доларів США. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 707 000,00 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору.

Згідно п. 1.2.1 надання кредиту здійснюється на підставі заяви позичальника у наступний термін з 31 липня 2007 року по 30 липня 2018 року.

Позичальник у будь якому випадку зобов'язаний повернути банку кредит у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але в будь-якому випадку не пізніше 30 липня 2018 року.

Згідно п. 1.3.1 кредитного договору за використання кредитних коштів протягом ЗО календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 12,35% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов п.9.2 кредитного договору.

Відповідно до п. 9.2 кредитного договору сторони погодили, що процентна ставка підлягає зміні в сторону збільшення у разі: порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника, документально підтвердженим в результаті щорічного моніторингу проведеного банком; здійснення поточних коливань процентних ставок по вкладам, кредитам, або змін у грошово-кредитній політиці НБУ. Збільшення розміру процентної ставки здійснюється в такому порядку: про встановлення іншого розміру процентної ставки банк повідомляє позичальника шляхом направлення поштою рекомендованого листа. Сторони погодили, що зміна розміру процентної ставки, що здійснюється відповідно до цього пункту, не потребує додаткового підписання сторонами угод про внесення змін, а новий розмір процентної ставки за цим договором починає застосовуватися з дати, що буде вказана в повідомленні банку. При незгоді позичальника з встановленим розміром процентної ставки, позичальник може повідомити про це банк письмово.

Для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договором від 31 липня 2007 року АКІБ «УкрСиббанк» та позивачка ОСОБА_2 уклали договір поруки №1, згідно з яким поручитель зобов'язалася перед кредитором солідарно відповідати за невиконання ОСОБА_5 усіх його зобов'язань перед кредитором, що виникли з договору про надання кредиту №0 від 31 липня 2007 року.

Пунктом 1.3 договору поруки сторони погодили, що поручитель відповідає перед кредитором в тому ж розмірі, що і боржник за всіма зобов'язаннями основного договору включаючи повернення основної суми боргу, сплату процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами основного договору.

Відповідно до п. 2.1. договору поруки кредитор не вправі без згоди поручителя змінювати умови кредитного договору з боржником, внаслідок чого збільшується обсяг відповідальності поручителя. Під згодою поручителя сторони розуміють візування поручителем змін до основного договору (шляхом проставлення підпису уповноваженої особи та печатки поручителя, якщо останній є юридичною особою) та/або отримання його письмової згоди з такими змінами та/або шляхом обміну листами, факсимільними повідомленнями та/або укладення поручителем додаткової угоди до цього договору щодо внесення відповідних змін.

Крім того, 25 березня 2009 року АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 уклали додаткову угоду до договору про надання споживчого кредиту №0 від 31 липня 2007 року щодо, зміни графіка повернення кредиту.

22.02.2008 року АКІБ "УкрСиббанк" своїм листом за № 186494 повідомив боржника ОСОБА_4 про те, що банк запроваджує нову систему нарахування відсотків за користування кредитом на просрочену суму основного боргу, тобто у разі неналежного виконання боржником умов кредитного зобов'язання, банк з дати виникнення простроченої суми основного боргу, нараховуватиме на прострочену суму основного боргу підвищені проценти, а саме в розмірі збільшеної вдвічі від діючої процентної ставки на момент виникнення такої простроченої суми основного боргу.

Із довідки-розрахунку заборгованості за кредитним договором №0 від 31.07.2007 року вбачається, що АКІБ «УкрСиббанк» окрім відсоткової ставки за кредитним договором - 12,35 % річних встановлено відсоткову ставку - 24,70% річних.

Докази про те, що поручитель ОСОБА_2 надавала свою згоду на зміну графіка погашення кредиту чи підвищення відсоткової ставки за користування кредитними коштами відповідачем АКІБ «УкрСиббанк» відсутні.

Згідно із частиною першою статті 553, частиною першою статті 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом указаних норм матеріального права поручитель хоч і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, але є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти вимоги кредитора в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (частина друга статті 555 цього Кодексу).

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Зі змісту вказаної норми вбачається, що до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Таке збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки тощо.

У разі невизнання кредитором права поручителя на припинення зобов'язання за договором поруки, передбаченого ч. 1 ст. 559 ЦК України, таке право підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки припиненою на підставі п. 1 ч. 2ст. 16 ЦК України, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст.ст. 3, 12- 15, 20 ЦК, ст.ст. 3- 5, 11, 15, 31 ЦПК України). Право поручителя підлягає судовому захисту за позовом поручителя шляхом визнання поруки такою, що припинена, а не шляхом припинення договору поруки відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 16 ЦК України, оскільки це суперечило б положенням ч. 1 ст. 559 цього Кодексу (постанова Верховного Суду України від 21 листопада 2012 р. у справі № 6-134цс12).

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові від 22 жовтня 2014 року (справа № 6-101цс14), який відповідно до ч.І ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України щодо застосування одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, вирішуючи питання про надання поручителем згоди на зміну зобов'язання, судам необхідно надавати належну оцінку діям поручителя, які б свідчили про надання ним згоди на збільшення обсягу своєї відповідальності.

Згідно п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних так кримінальних справ від 30.03.2012р. №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання.

Враховуючи наведене, суд підставно прийшов до переконання, що АКІБ «УкрСиббанк» без згоди, поручителя ОСОБА_2 змінив процентну ставку за договором про надання споживчого кредиту, що призвело до збільшення обсягу відповідальності поручителя перед банком.

Колегія не приймає до уваги посилання банку на те, що по кредитному договору, поручителем по якому є позивачка, змінилась лише процентна ставка на прострочену заборгованість в розмірі з 12 до 24.7%, а тому збільшення обсягу відповідальності поручителя перед банком не відбулось, оскільки збільшення вдвічі процентної ставки на прострочену суму кредиту свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя перед банком. Дані обставини стверджуються вищенаведеним листом повідомленням банку про зміну процентної ставки, довідкою-розрахунком заборгованості боржника перед банком.

Разом з тим, колегія вважає, що зміна графіку платежів, яка полягала у збільшенні їх щомісячної суми не свідчить про збільшення обсягу відповідальності поручителя перед банком, оскільки цією зміною не змінено строк дії договору, і викликана така зміна наданням боржнику кредитних канікул.

Розглянувши справу в межах позовної заяви та в межах поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляції, не вбачає.

Керуючись ст.ст. 304, 307, 308, 313-315, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ПАТ "УкрСиббанк" відхилити.

Рішення Борщівського районного суду від 4 березня 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Н.Є. Фащевська

Судді : М.В. Ходоровський

Н.Б. Щавурська

/