Справа №469/993/15-ц 01.12.2016 01.12.2016 01.12.2016
Провадження №22-ц/784/2360/16
Головуючий у 1 інстанції Старчеус О.П.
Категорія 39 Доповідач Прокопчук Л.М.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 грудня 2016 року місто Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області у складі:

Головуючого Прокопчук Л.М.

Суддів Козаченка В.І., Царюк Л.М.

Із секретарем судового засідання Андрієнко Л.Д.

За участю представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 на ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним,

В С Т А Н О В И Л А:

20 серпня 2015 року позивач звернулась до суду з указаним вище позовом, а ухвалою суду від 10 вересня 2015 року відкрито провадження у справі (а.с. 2-5, 30).

Ухвалою Березанського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2016 року позовну заяву залишено без розгляду (а.с. 252).

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просить судове рішення скасувати й направити справу до суду першої інстанції для подальшого розгляду (а.с. 257).

В судовому засіданні апеляційного суду представник позивача підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Відповідач просила залишити ухвалу суду без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судова колегія вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а ухвалу суду скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з такого.

Залишаючи заяву позивача без розгляду з підстав, передбачених п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, районний суд виходив з того, що позивач та її представники, будучи належним чином повідомлені про розгляд справи, повторно (05 серпня та 19 вересня 2015 року) не з'явились у судове засідання.

Проте такий висновок суду першої інстанції не узгоджується з матеріалами справи та не відповідає вимогам чинного процесуального законодавства.

Так, за змістом ч. 3 ст. 169 та п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з'явився в судове засідання й від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Відповідно до пункту другого частини першої статті 169 ЦПК України суд відкладає розгляд справи в межах строків, встановлених статтею 157 цього Кодексу у разі першої неявки в судове засідання сторони або будь-кого з інших осіб, які беруть участь у справі, оповіщених у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, якщо вони повідомили про причини неявки, які судом визнано поважними.

Аналіз наведених норм права дає можливість зробити висновок про те, що причини повторної неявки процесуального правового значення не мають, оскільки це положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України) направлено на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з'являються до суду, а позивачка і не з'являється в судове засідання, і не використовує положення про процесуальне представництво в суді.

Як вбачається із матеріалів справи, у серпні 2015 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_3 про визнання заповіту нікчемним. Для представництва своїх інтересів позивач надала довіреності трьом особам - ОСОБА_4 (а.с. 24), ОСОБА_2 (а.с. 92), ОСОБА_5 (а.с.115).

Справа призначалася до судового розгляду неодноразово, зокрема на 21 вересня, 09 жовтня, 30 жовтня, 19 листопада, 04 грудня, 18 грудня 2015 року, 06 січня, 23 лютого, 16 березня, 08 квітня, 18 травня, 14 червня, 05 серпня, 12 вересня 2016 року, її розгляд відкладався, в тому числі у зв'язку з неявкою обох сторін.

Про розгляд справи на 05.08.2016 року та на 12.09.2016 року позивач та її представники були належним чином повідомлені (а.с. 220-223, 241-244).

Від імені ОСОБА_2 до суду надійшли заяви про перенесення слухання справи, призначеної на зазначені вище дати, у звязку із його зайнятістю в іншому судовому процесі. Заяви не мають підпису (а.с.226, 247, 248).

Заява ОСОБА_2 в судовому засіданні 05.08.2016 року не розглядалась, причини неявки поважними чи неповажними не визнавались, правова оцінка заяві про перенесення слухання справи судом в судовому засідання 05.08.2016 року не була надана, а справа відповідно до довідки, складеної секретарем судового засідання, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, була відкладена на 12.09.2016 року (а.с. 227).

Таким чином, матеріали справи свідчать про те, що причиною відкладення справи 05.08.2016 року була не неявка позивача, а неявка всіх осіб.

За таких обставин суд першої інстанції невірно застосував норми ч. 3 ст. 169, п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України, дійшов до неправильного висновку про те, що позивачка, будучи належним чином повідомленою, повторно не з'явилась до суду, що є підставою для залишення її позовної заяви без розгляду.

З урахуванням викладеного, відповідно до положень п.4 ч.1 ст. 311 ЦПК України, ухвалу суду слід скасувати і передати справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Березанського районного суду Миколаївської області від 12 вересня 2016 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення. Касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді