Справа № 496/457/16-ц
Провадження № 2/496/586/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
17 травня 2016 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Галич О.П.,
при секретарі Буяк Б.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біляївка Одеської області цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, третя особа ВДВС Біляївського МУЮ Одеської області про зняття арешту, -
Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав в повному обсязі. (а.с. 22,26).
Відповідач у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про причини неявки не надходило. (а.с. 19,29).
Представник третьої особи у судове засідання не зявився, був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, клопотань чи заяв про причини неявки не надходило. (а.с. 18,31).
Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
У зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи згоду представника позивача на ухвалення заочного рішення, судом ухвалено рішення про заочний розгляд справи.
Відповідно до ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши докази по справі суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Із матеріалів справи вбачається, що земельна ділянка загальною площею 0,250 га (рілля), що знаходиться за адресою: Одеська область, Біляївський район, село Нерубайське, Нерубайська сільська рада, вул. Весела, 27 «а». перебуває в іпотеці ПАТ «Державний ощадний банк України» на підставі іпотечного договору від 28 травня 2008 року, укладеного з ОСОБА_1 для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором. При цьому сторони визначили вартість іпотечного майна в розмірі 505000,00 грн., виходячи з його вартості, встановленої шляхом оцінки, яка становила 517500,00 грн. (а.с. 4-6).
19 серпня 2013 року постановою старшого державного виконавця на вказане іпотечне майно накладено арешт та оголошено заборону на його відчуження в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-п-63/2011 виданого 30 липня 2012 року Біляївським районним судом Одеської області про стягнення солідарно з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» боргу в розмірі 640261,85 грн. (а.с. 9).
Обґрунтовуючи позов банк зазначав, що зазначений арешт порушує його права як іпотекодержателя та стягувача та посилався на положення ст. 54 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження». (далі Закон № 606-XIV).
Згідно вказаної норми, про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателю не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або якщо йому стало відомо, що арештоване майно боржника перебуває в заставі, та розяснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна.
Між тим, дана норма містить положення, за якими передбачено можливість стягнення на заставлене майно боржника для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів, або, якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. (ч. 3 ст. 54 Закону № 606-XIV).
За таких обставин суд вважає, що оскільки розмір заборгованості ОСОБА_1 перед ПАТ «Державний ощадний банк України» за кредитом менше вартості заставного майна, то накладення арешту на це майно за виконавчими листами про стягнення боргу з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Державний ощадний банк України», не суперечить нормам чинного законодавства, а тому підстави для зняття арешту відсутні. Тому вимоги ПАТ «Державний ощадний банк України» задоволенню не підлягають.
Крім того, суд виходить з того, що права банку як заставодержателя на першочергове отримання коштів від реалізації заставного майна, передбачено ч. 6 ст. 54 Закону № 606-XIV.
На підставі ст. ст. 54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 61, 64, 169, 212-215, 224-227 ЦПК України суд, -
Відмовити у задоволенні позовної заяви публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_1, третя особа ВДВС Біляївського МУЮ Одеської області про зняття арешту.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, - протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя Галич О.П.

17 травня 2016 року