АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 листопада 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2016 року про відмову у поновленні строку на оскарження постанови державного виконавця та залишення без розгляду скарги ОСОБА_3 на постанову Відділу державної виконавчої служби Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області Бахур Т.М. про відкриття виконавчого провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

У липні 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду із скаргою, в якій просила визнати постанову державного виконавця ВДВС Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області №50679759 від 04.04.2016 про відкриття виконавчого провадження неправомірною, скасувати її та визнати дії державного виконавця ВДВС Новокаховського міського управління юстиції Херсонської області неправомірними. Крім того, просила поновити строк для звернення до суду із зазначеною скаргою. В обґрунтування поважності пропуску вказаного процесуального строку скаржник зазначала, що 17.06.2016 нею вже подавалася аналогічна за змістом скарга, яка ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 24.06.2016 року була залишена без руху та в подальшому ухвалою від 12.07.2016 повернута їй, проте, вона 05.07.2016 направила на адресу суду заяву на виконання ухвали від 24.06.2016, яка отримана судом 13.07.2016, з огляду на що ОСОБА_3 звернулася до суду повторно.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2016 року заявнику відмовлено в поновленні пропущеного 10-денного строку на оскарження дій державного виконавця, передбаченого ст. 385 ЦПК України, скаргу залишено без розгляду. При цьому суд першої інстанції виходив із того, що підстави, викладені скаржником в обґрунтування поважності причин пропуску строку для зверненням до суду із скаргою, є неповажними, а саме, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2016 скаргу ОСОБА_3 визнано неподаною і повернуто їй, а з новою скаргою вона звернулася лише 26.07.2016.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2016 року та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції. Посилається на порушення судом норм процесуального права та наполягає на поважності причин пропуску заявником 10-денного строку для звернення до суду із скаргою на дії та рішення державного виконавця.

У судове засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином (ас 115,116), заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подали, що відповідно до ст. 305 ЦПК України не перешкоджає розглядові справи.

Клопотання представника ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції залишено без задоволення з огляду на те, що наявних у матеріалах справи доказів достатньо для розгляду апеляційної скарги, яка викладена зрозуміло, з детальним наведенням обставин, на які посилається ОСОБА_3 в обґрунтуванням своїх вимог, а клопотання представника ОСОБА_3 про проведення судового засідання в режимі відеоконференції не містить у собі обґрунтування та мотивів такого клопотання.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а оскаржувана ухвала - скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод та у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

Відмовляючи в поновленні вказаного процесуального строку, суд першої інстанції виходив із того, що скаржником пропущено процесуальний строк для звернення до суду з такою скаргою без поважних на те причин.

Разом з тим, встановлено, що 17.06.2016 ОСОБА_3 вперше подала скаргу в межах встановлених процесуальним законом строків, проте, ухвалою судді Дніпровського районного суду с. Києва від 24.06.2016 її залишено без руху з наданням строку на виправлення її недоліків. 04.07.2016 ОСОБА_3 отримала ухвалу від 24.06.2016 та 05.07.2016 направила на адресу суду заяву про усунення недоліків скарги (ас7), яка отримана судом 13.07.2016. Однак, на цей момент ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2016 скаргу ОСОБА_3 було визнано неподаною та повернуто скаржнику, дану ухвалу ОСОБА_3 отримала 25.07.2016 (ас8) і 26.07.2016 повторно подала скаргу на постанову ВДВС Новокаховського МУЮ Херсонської області про відкриття виконавчого провадження (ас14).

За змістом ч. 5 ст. 121 ЦПК України повернення скарги не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

ОСОБА_3 скористалася своїм правом на повторне звернення до суду із скаргою на рішення державного виконавця на наступний день після отримання ухвали судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12.07.2016 про повернення апеляційної скарги.

З огляду на викладене, суд першої інстанції передчасно без зазначення мотивів, з яких виходив, уважаючи причини пропущеного строку неповажними, та без належного і об'єктивного дослідження доводів скаржника дійшов висновку про пропущення процесуального строку без поважних причин.

За таких обставин оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, у зв'язку з чим у відповідності до норм ст. 312 ЦПК України ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 308, 312 - 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 5 жовтня 2016 року скасувати. Питання передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно, може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня її проголошення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна