Номер справи 623/2353/16-ц
Номер провадження 2/623/1094/2016
29 листопада 2016 року
Ізюмський міськрайонний суд Харківської області
у складі: головуючого судді: Одарюка М.П.
за участю секретаря судового засідання: Костенко В.В.
судового розпорядника: ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ізюмі справу за позовом відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» в особі арбітражного керуючого, ліквідатора ОСОБА_2 до виконавчого комітету Ізюмської міської ради Харківської області, ОСОБА_3 про виселення з квартири, -
У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому в обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014 року ВАТ « ІТРЗ» визнано банкрутом. Під час здійснення ліквідаційної процедури ВАТ «Ізюмський тепловозоремонтний завод» ліквідатором було встановлено, що квартирі АДРЕСА_1 було незаконно надано статус службової та видано громадянинові ОСОБА_3 та членам його сімї. Відповідно до наказу ВАТ « ІТРЗ» про припинення трудового договору № 21/к-зв від 10 лютого 2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади двірника адміністративної будівлі на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Ухвалою господарського суду Харківської області від 21 червня 2016 року визнано недійсним ордер на житлове приміщення квартиру АДРЕСА_2, який було видано на імя ОСОБА_3 та членів його сімї, з якою ОСОБА_3 ознайомлений та яка набула законної сили.
Оскільки відповідач в добровільному порядку не виселяється із спірної квартири, а виконавчий комітет Ізюмської міської ради не скасовує реєстрацію всіх осіб, що була здійснена на підставі ордеру на житлове приміщення спірну квартиру, просить суд виселити ОСОБА_3, його дружину ОСОБА_4, його сина ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_3 та зобовязати виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області скасувати реєстрацію їх місця проживання.
Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, у разі повторної неявки відповідачів в судове засідання не заперечує проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач, ОСОБА_3 М, повторно в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову суду не надсилав.
Відповідач, виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області надав суду письмову заяву про розгляд справи без участі їх представника.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224-226 ЦПК України.
Судовим розглядом встановлено, що постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014 року по справі № Б-39/02-09 ВАТ «Ізюмський тепловозоремонтний завод» визнано банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.
Ухвалою господарського суду Харківської області від 25 листопада 2015 року в справі № Б-39/02-09 усунено арбітражного керуючого ОСОБА_6 від виконання обовязків ліквідатора ВАТ «ІТРЗ». Ліквідатором ВАТ «Ізюмський тепловозоремонтний завод» призначено арбітражного керуючого ОСОБА_2 та зобовязано виконати ліквідаційну процедуру в повному обсязі.
Згідно наказу (розпорядження) ВАТ «ІТРЗ» № 17/б-пр від 26.04.2012 року «Про прийом на роботу» на посаду контрольного майстра ВТК заводоуправління був прийнятий ОСОБА_7 (а.с.8).
Згідно наказу ВАТ «ІТРЗ» № 35/к-пер від 22.07.2013 року «Про переведення працівника на іншу посаду» переведено ОСОБА_3, майстра контрольного ВТК заводоуправління з 22.07.2013р. на посаду двірника адміністративної будівлі заводоуправління з оплатою згідно із штатним розкладом (а.с.10).
Рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.09.2013 року № 0712 за клопотанням арбітражного керуючого ОСОБА_6 було визнано трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. службовою (а.с.11).

Рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.12.2013 року № 0921 за клопотанням арбітражного керуючого ОСОБА_6 було надано службову трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. ОСОБА_3, склад сім`ї 3 особи.

13.01.2014 року Виконавчим комітетом Ізюмської міської ради на імя ОСОБА_3 у складі сімї ОСОБА_3 JI.A. та ОСОБА_5 видано службовий ордер на житлове приміщення: трикімнатну квартиру АДРЕСА_4 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. № 016086 (а.с.7).

01.07.2014 року рішенням Виконавчого комітету Ізюмської міської ради №0353 за клопотанням арбітражного керуючого ОСОБА_6 вирішено скасувати рішення виконавчого комітету Ізюмської міської ради від 25.09.2013 року № 0712 «Про визнання квартири АДРЕСА_5 службовою».

Постановою господарського суду Харківської області від 03.12.2014 року ВАТ «ІТРЗ» визнано банкрутом (а.с.13-16).

Наказом (Розпорядженням) ВАТ «ІТРЗ» про припинення трудового договору № 21/к-зв від 10.02.2015 року ОСОБА_3 звільнено з посади двірника адміністративної будівлі на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячної заробітної плати (а.с.22).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 25.11.2015 року арбітражного керуючого ОСОБА_6 звільнено від виконання обовязків ліквідатора ВАТ «ІТРЗ» та призначено нового ліквідатора - арбітражного керуючого ОСОБА_2 (а.с.18-28).

Ухвалою господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року по справі № Б-39/02-09 визнано недійсним ордер на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_6, житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. № 016086 від 13.01.2014 року (а.с. 29-32).

05 липня 2016 року на адресу ОСОБА_3 ліквідатором було направлено листи № 02-01/481 з вимогою виселитися в добровільному порядку з квартири АДРЕСА_6 та передати її за актом приймання-передачі арбітражному керуючому, на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року по справі № Б-39/02-09. Зазначені листи адресатом отримано не було, їх повернуто арбітражному керуючому, ліквідатору ВАТ «ІТРЗ» у звязку із закінченням терміну зберігання на відділенні поштового звязку (а.с.33-37).

05 липня 2016 року Виконавчому комітету Ізюмської міської ради було направлено лист № 02-01/482 скасувати реєстрацію (реєстрації) місця проживання для всіх осіб, що була здійснена на підставі ордеру на житлове приміщення - квартиру АДРЕСА_7 житловою площею 36,1 кв.м. та загальною площею 60,9 кв.м. № 016086 від 13.01.2014 року на підставі ухвали господарського суду Харківської області від 21.06.2016 року по справі № Б-39/02-09 та повідомити про це арбітражного керуючого (а.с.38-40).

Надаючи правову кваліфікацію викладеним у позовній заяві обставинам суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення права цивільних прав та обовязків.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 Цивільного кодексу України нікчемний правочин або правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Згідно ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Зважаючи на наявність ухвали господарського суду Харківської області від 21 червня 2016 року ордер на житлове приміщення - квартиру № 11 по вул. Кленова в м. Ізюм є недійсним з моменту його отримання, а тому підстав для вселення в зазначену квартиру у громадянина ОСОБА_3 - відсутні.

Відповідно до ст. 9 ч. 4 ЖК УРСР ніхто не може бут виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим примушенням інакше, як з підстав і порядку передбачених законом.

Частиною 1 статті 109 Житлового кодексу Української РСР визначено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом.

Відповідно до статті 117 Житлового кодексу Української РСР у разі визнання ордера на жиле приміщення недійсним внаслідок неправомірних дій осіб, які одержали ордер, вони підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Якщо громадяни, зазначені в ордері, раніше користувалися жилим приміщенням у будинку державного або громадського житлового фонду, їм повинно бути надано жиле приміщення, яке вони раніше займали, або інше жиле приміщення.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 Житлового кодексу Української РСР службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв'язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті ОСОБА_8 народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Згідно ст. 124 Житлового кодексу Української РСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення.

Відповідно до п. 34 ОСОБА_8 Міністрів Української РСР № 37 від 04.02.1988 року N 37 "Про службові жилі приміщення", якою затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Виселення провадиться в судовому порядку.

У ст. 125 Житлового кодексу Української РСР та п. 35 ОСОБА_8 Міністрів Української РСР № 37 від 04.02.1988 року N 37 "Про службові жилі приміщення", якою затверджено Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР закріплено перелік осіб, яких не може бути виселено з житлового приміщення без надання іншого, серед яких є особи, звільнені у зв'язку з ліквідацією підприємства, установи, організації або за скороченням чисельності чи штату працівників.

Відповідно до даних бухгалтерського обліку, квартира № 11 по вул. Кленова в м. Ізюм, знаходиться на балансі ВАТ «ІТРЗ» та належить до основних фондів підприємства.

Згідно до п. 4 Положення (стандарт) бухгалтерського обліку 7 «Основні засоби» затвердженого Наказом Міністерства фінансів України № 92 від 28.04.2000 року основні засоби - матеріальні активи, які підприємство/установа утримує з метою використання їх у процесі виробництва/діяльності або постачання товарів, надання послуг, здавання в оренду іншим особам або для здійснення адміністративних і соціально-культурних функцій, очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Відповідно до п. 3 ОСОБА_8 Кабінету міністрів України від 02.03.2016 року № 207 Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру (далі - ОСОБА_8 №207) реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно- територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

Відповідно до абз.1-3 п. 28 ОСОБА_8 №207 реєстрація місця проживання/перебування особи або зняття з реєстрації місця проживання скасовуються в разі їх проведення з порушенням вимог законодавства.

Враховуючи вищевикладене, зважаючи на те, що ОСОБА_3 втратив право на житло, суд вважає наявними правові підстави для задоволення позовнх вимог позивача.

У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідачів.

Керуючись статтями 10,11,209,212,214-215,218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в :

Позовну заяву відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод» в особі арбітражного керуючого, ліквідатора ОСОБА_2 про виселення з квартири та зобовязання скасувати реєстрацію - задовольнити.

Зобовязати виконавчий комітет Ізюмської міської ради Харківської області скасувати реєстрацію місця проживання ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_8.

Виселити ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з квартири АДРЕСА_8.

Стягнути з виконавчого комітету Ізюмської міської ради на користь відкритого акціонерного товариства « Ізюмський тепловозоремонтний завод» судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_3, іденифікаційний код НОМЕР_1 на користь відкритого акціонерного товариства «Ізюмський тепловозоремонтний завод», ідентифікаційний код 01056356, судовий збір в сумі 1378,00 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте Ізюмським міськрайонний судом Харківської області, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку в строк 10 днів з дня постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Харківської області через Ізюмський міськрайонний суд Харківської області.

Суддя Ізюмського міськрайонного суду М. П. Одарюк