Справа № 357/9809/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 грудня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матерівальної та моральної шкоди, заподіяної злочином;

В С Т А Н О В И В :
Позивачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернулися до суду з вказаним позовом, мотивуючи тим, що 26.02.2014р. сталося ДТП, внаслідок якого неповнолітньому ОСОБА_3 було заподіяно тілесні ушкодження : закритий перелом обох кісток лівої голінки в області діафаза з раною на лівій голінці, які відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, по критерію як небезпечні для життя, закритий перелом лівої стегнової кістки, який відноситься до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, садна на голові, яка відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень. Відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2015року у кримінальному провадженні № 0001048 винним у скоєнні злочину визнаний ОСОБА_4 , вирок вступив в законну силу. На момент постановлення вироку суду відповідачем було відшкодовано позивачу матеріальну та моральну шкоду , яка була заподіяна на той час. Після цього, ОСОБА_3 продовжував лікування. Так в період з 21.08.2015року по 16.12.2015рік ОСОБА_3 перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, на яке було витрачено 19331,12грн., яка складається з лікування під час підготовки до стаціонарного лікування в період з 27.08.2015р. по 26.10.2015р. витрачено 4215,58грн.; в період з 27.10.2015р. по 06.11.2015р. 13304,14грн.; в період з 10.11.2015р. по 16.12.2015р. 1811,40грн. Також ОСОБА_3 додатково було заподіяно моральної шкоди, яку він визначив в розмірі 50000грн. Позивачам ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , як батькам неповнолітнього ОСОБА_3 , злочином було заподіяно моральної шкоди, яку вони розрахували в розмірі по 50000грн. кожному. Посилаючись на зазначені обставини, просили суд позов задовольнити та стягнути з ОСОБА_4 заподіяну матеріальну та моральну шкоду.

В судовому засіданні позивачі ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 позов підтримали в повному обсязі.

Представники відповідача Тихонюк Я.В. в судовому засіданні позовні визнали частково, не заперечували у відшкодуванні витрат на лікування в період з 27.10.2015р. по 06.11.2015р. , на операцію по видаленню метало фіксаторів з лівої стегнової кістки та лівої в/т кістки.

Заслухавши пояснення позивачів та представників відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково.

Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до вироку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 21.08.2015р. ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ст.286, ч.2 КК України та засуджено до 4 років позбавлення воліз позбавленням на 2 роки права керування транспортними засобами та на підставі ст.ст. 75,76 КК України від покарання звільнена з випробуванням та іспитовим строком 1 рік.

Згідно з ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

В судовому засіданні було достовірно встановлено відповідними письмовими розписками ті обставини, що позивачка ОСОБА_1 , яка мати неповнолітнього сина ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 на лікування сина отримала від ОСОБА_4 грошові суми, а саме, згідно розписки від 27.02.2014року - 6432,02грн.; розписки від 03.03.2014року - суму 3241,66грн.; розписки від 26.03.2014р. - суму 12000грн.; розписки від 01.04.2014року - суму 10000грн., розписки від 14.04.2014року - суму 10000грн., тобто всього суму 41673,68грн.

В судовому засіданні позивачі пояснили, що вказана суму грошових коштів була сплачена на лікування в період лікування у Білоцерківській міській лікарні №2 0 26.02.2014року по 26.02.2014р., та в період лікування з 26.02.2014року по 04.04.2014року у Комунальному закладі Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня».

Дані обставини повністю підтверджені виписками з історії хвороби стаціонарного хворого № медичної картки 101210/65, № 2528 від 05.03.2014р., № 2558 від 26.02.2014р.,довідкою від 03.03.2014р. № 24.

Крім цього, суду позивачами було надано направлення від 27.10.2015 року на планову госапиталізацію в ортопедо-травматологічний центр у Комунальний заклад Київської обласної ради «Київська обласна клінічна лікарня».

Відповідно до виписки з історії хвороби стаціонарного хворого ОСОБА_3 № медичної картки 1012110/65 йому було проведено операцію з видалення метало фіксаторів з лівої стегнової кістки та лівої в/т кістки, період лікування з 27.10.2015року по 06.11.2015р.

Позивачі надали суду копії фіскальних чеків аптечних закладів, на підтвердження витрати на ліки, інші витратні матеріали, під час лікування ОСОБА_3 на амбулаторному лікуванні з 21.08.2015р. по 16.12.2015р. та на стаціонарному лікуванні з 27.10.2015року по 06.11.2015р. на загальну суму 19331,12грн., яку просили стягнути на їх користь з відповідача.

Представники відповідача, факт лікування ОСОБА_3 в період з 27.10.2015р. по 06.11.2015р. не заперечували, але в письмових запереченнях та поясненнях до суду послалися на те, що нараховані суми не підтверджені належними доказами. Так, суду не було надано листів призначень лікарів медичних закладів із зазначенням переліку лікарських засобів, їх кількості, та документи на підтвердження необхідності їх придбання.

Відповідно до письмових заяв позивачів від 1.12.2016року та письмових заяв представників відповідача від 01.12.2016року, клопотань про витребування судом від лікарняних закладів медичних документів (листків призначень) на підтвердження необхідності придбання позивачами лікарських засобів, їх кількості, суду надано не було.

листа Білоцерківської міської лікарні №2 від 02.07.2014р. та калькуляції за травень 2014р

Крім цього, з письмових заперечень представників відповідача вбачається, що витрати на лікарські препарати на суму 678,42грн. ними не взнаються, як такі, що не пов`язані з лікуванням ОСОБА_3 .

Враховуючи зазначені обставини, а також те, що позивачами до суду надані фіскальні чеки аптек на загальну суму 19331,12грн., частина якої в розмірі 678,42грн. відповідачем не визнається, а тому, на дімку суду за наявності підтверджуючих доказів лікування ОСОБА_3 в тому числі операції - 29.10.2015року та у після операційний період , сума витрат на це лікування, яка підлягає до стягнення на його користь становить : 67суд вв фактичні витрати лікарні на стаціонарне лікування ОСОБА_5 за період з 14.05.по 30.05.2014р. становлять 19331,12грн. - 678,42грн. = 18652,70грн.

Відповідно до ч.1 ст.1195 ЦК України - фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Відповідно до ч. 2. ст..1187 ЦК України - шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

З врахуванням досліджених в судовому засіданні доказів, вимог законодавства, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_3 про стягнення витрат на лікування після заподіяння шкоди його здоров`ю з вини ОСОБА_4 знайшов своє обґрунтування і підлягає до часткового задоволення.

Але при цьому, в частині позовних вимог ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди у зв`язку з заподіянням шкоди його здоров`ю з вини ОСОБА_4 , судом враховується наступне.

Відповідно до роз`яснень, даних у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоров"я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 11 березня 2015 року ухвалив постанову у справі № 6-208цс14, предметом якої був спір про відшкодування моральної шкоди. Суд зробив правовий висновок про те, що за змістом статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Моральна шкода, як правило, відшкодовується одноразово, але у випадках, встановлених договором або законом, платежі по її відшкодуванню можуть мати періодичний характер.

В матеріалах кримінальної справи № 1кп/357/29/15, на арк. справи. № 139 міститься клопотання ОСОБА_1 представника неповнолітнього ОСОБА_3 до суду про те, що ОСОБА_4 на час розгляду справи в суді, відшкодував повністю заподіяну матеріальну і моральну шкоду, та про відсутність претензій до нього.

Судом враховується і те, що позивачі не заперечували тих обставин, що в період лікування потерпілого, відповідач додатково надавав потерпілому допомогу продуктами харчування, овочами. Також, судом враховується і те, що відповідач є військовослужбовцем за контрактом, перебуває у військовій частині НОМЕР_1 по теперішній час.

З врахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_3 моральна шкода була відшкодована під час розгляду кримінальної справи.

В частині позовних вимог ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, судом враховується те, що позивачами не вказано в чому полягає ця шкода, не надано жодного розрахунку її розміру.

А тому, в цій частині позовні вимоги до задоволення також не підлягають.

Керуючись ст..ст. 15,60,61,212-215,223 ЦПК України, ст..ст. 1166,1187, 1195 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :
Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування матеріальної шкоди 18652,70грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня проголошення.

Суддя Г. О. Подрєзова