У х в а л а

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

ЗакропивногоО.В., Нагорняка В.А., Мазур Л.М.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення порядку користування житловим приміщенням та стягнення коштів в порядку регресу, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, третя особа - Служба у справах дітей Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про визначення порядку користування житловим приміщенням та стягнення коштів в порядку регресу.

Позивач посилався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, під час якого було набуто спільне майно. В подальшому на підставі рішення суду вказане майно було розподілено між сторонами та встановлено, що нерухоме майно, а саме квартира, сторонами була придбана в тому числі і за рахунок позичених позивачем коштів. У зв'язку з цим боргові зобов'язання сторін є солідарними, а оскільки позивачем виконані вказані зобов'язання за особисті кошти, останній має право зворотної вимоги до відповідача.

Крім того, позивач просив встановити порядок користування квартирою, виділити йому одну кімнату, а відповідачу - дві, з урахуванням інтересів малолітніх дітей, які також проживають у квартирі.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 грошові кошти в порядку регресу в сумі 528 240 грн.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1. Виділено в користування ОСОБА_4 кімнату площею 17,2 кв. м, ОСОБА_5 - кімнати площею 12,3 та 12,3 кв. м, місця загального користування: ванну кімнату, кухню, коридор, кухню, лоджію, залишено у спільному користуванні сторін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5,посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати зазначені судові рішення і ухвалити нове рішення у справі.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно зі ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з 10 серпня 1999 року по 21 листопада 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі. Під час шлюбу сторони 11 березня 2005 року придбали квартиру АДРЕСА_1, вартість якої становила 301 935 грн, що еквівалентно 57 тис. дол. США.

Квартира була придбана за такі грошові кошти: 30 тис. дол. США були отримані ОСОБА_4 у кредит в ПАТ «Укрсоцбанк»; 18 тис. дол. США ОСОБА_4 отримав в якості позики у своєї матері ОСОБА_6; 9 тис. дол. США склали власні кошти подружжя.

Крім того, в особистій власності позивача була квартира АДРЕСА_2.

08 липня 2005 року ОСОБА_4 відчужив вказану квартиру за 187 035 грн, що еквівалентно 37 тис. дол. США.

В цей же день позивач повернув кредит ПАТ «Укрсоцбанк», а також була повернута частково позика в розмірі 7 тис. дол. США матері позивача.

06 червня 2014 року ОСОБА_4 була повернута інша частина позики в розмірі 11 тис. дол. США.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 серпня 2014 року за ОСОБА_4 та ОСОБА_5 визнано право власності на квартиру АДРЕСА_1, по Ѕ частині за кожним.

Вказане рішення залишено без змін апеляційним судом.

Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Згідно з ч. 3 ст. 358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з яким погодився апеляційний суд, правильно виходив із наявності підстав для застосування до спірних правовідносин ч. 4 ст. 65 СК України, відповідно до якої договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Неправильного застосування норм матеріального чи порушення норм процесуального права при розгляді даної справи судами не вбачається.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Дарницького районного суду м. Києва від 10 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ЗакропивнийО.В. В.А. Нагорняк Л.М. Мазур