Провадження № 22-ц/779/1233/2016
Головуючий у 1 інстанції Польська М. В.
Суддя-доповідач Пнівчук О.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 травня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Пнівчук О.В.,

суддів: Беркій О.Ю., Василишин Л.В.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та звернення стягнення на предмет іпотеки, за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на рішення Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося в суд з вищезазначеним позовом.

Уточнюючи позовні вимоги, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором у розмірі 71 105,5 доларів США, пеню в сумі 219 098,79 грн; звернути стягнення на предмет іпотеки - салон-перукарню «ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 52,7 кв.м, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в рахунок заборгованості за договором про надання споживчого кредиту, що належить в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_4, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства.

Позивач свої вимоги мотивував тим, що 16 квітня 2008 року між АКІБ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту зі змінами внесеними 2 квітня 2009 року, відповідно до умов якого банком надано позичальнику кредит у розмірі 76 000 доларів США на строк до 16 квітня 2020 року під відсоткову ставку, визначену договором. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_3 16 квітня 2008 року укладено договір поруки та договір іпотеки, відповідно до якого в іпотеку передано належне на праві власності ОСОБА_2 та ОСОБА_4 нежитлове приміщення - салон-перукарня «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 52,7 кв.м, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1. В порушення умов кредитного договору, відповідач, з лютого 2012 року не здійснює платежів в рахунок погашення кредиту у встановлені договором строки та розмірі. Станом на 3 липня 2015 року заборгованість ОСОБА_3 по поверненню кредитних коштів за користування кредитом становить 71 105,50 доларів США, яку банк просив стягнути з ОСОБА_3 як поручителя, та звернути стягнення на заставне майно, яке належить боржнику та іпотекодавцю ОСОБА_4

Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 2 вересня 2015 року, позов задоволено частково. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 16 квітня 2008 року (за реєстровим № 990), а саме: нежитлове приміщення салон-перукарню «»ІНФОРМАЦІЯ_1», загальною площею 52,7 кв.м, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, що є спільною власністю в рівних частинах ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 16 квітня 2008 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального кругу Кучак Н.В., для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі договору про надання споживчого кредиту від 16 квітня 2008 року у розмірі 71105,50 доларів США, з яких: 59599,49 доларів США - заборгованість по кредиту, 11506,01 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом, та заборгованість зі сплати пені в розмірі 219098,79 грн, з яких, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом становить 138253,25 грн. та пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами становить 80845,54 грн. Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна предмету іпотеки за іпотечним договором від 16 квітня 2008 року (за реєстровим №990), а саме шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановленням початкової ціни, визначеної на підставі оцінки майна, здійсненої суб'єктом оціночної діяльності відповідно до законодавства.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Позивач, не погоджуючись з даними рішенням подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Апелянт зазначив, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_3, суд дійшов помилкового висновку щодо подвійного стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що вимога про стягнення коштів з фінансового поручителя є передчасною і може заявлятись позивачем після звернення стягнення на заставне майно, якщо його вартості буде не достатньо для погашення кредитної заборгованості.

Разом з тим, суд не врахував, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором, в тому числі дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінною від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, належить виключно позивачеві.

Апелянт просив рішення суду в частині відмови у задоволенні позову скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення зазначених позовних вимог.

Представник апелянта Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» та відповідач ОСОБА_4 у судове засідання апеляційного суду не з»явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_2, представник відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6 заперечили вимоги апеляційної скарги, посилаючись на обґрунтованість висновків суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_2, представника відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_6, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Встановлено, що 16 квітня 2008 року між ПАТ «Укросиббанк» (АКІБ «Укрсиббанк») та ОСОБА_2 укладено договір про надання споживчого кредиту зі змінами, внесеними 2 квітня 2009 року, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 76 000 доларів США з терміном погашення 16 квітня 2020 року під відсоткову ставку та графіком погашення згідно умов договору.

У забезпечення вимог кредитного договору між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки від 16 квітня 2008 року (зі змінами від 2 квітня 2009 року), відповідно до умов якого поручитель зобов'язався перед банком відповідати за невиконання позичальником усіх його зобов'язань, що виникли з кредитного договору.

Крім того, в забезпечення своєчасного і повного виконання кредитного зобов`язання банком на підставі договору іпотеки від 16 квітня 2008 року прийнято від ОСОБА_2 та ОСОБА_4 а заставу нерухоме майно - предмет іпотеки - нежитлове приміщення - салон-перукарню «ІНФОРМАЦІЯ_1» загальною площею 52,7 кв.м., яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1.

Судом встановлено та не заперечується відповідачами, що у зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_2 взятих на себе зобов`язань за кредитним договором виникла заборгованість яка станом на 3 липня 2015 року становить 71 105,50 доларів США, з яких: заборгованість по кредиту - 59 599,49 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 11 506,01 доларів США, та 219 098,79 грн. - заборгованість зі сплати пені.

Відповідно до вимог ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений термін.

Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, згідно із ч. 1 ст. 554 ЦК України боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов»язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ст. 589 ЦК України).

Судом першої інстанції задоволено позов ПАТ «УкрСиббанк» в частині позовних вимог про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором, що становить 71105,50 доларів США заборгованість по кредиту та процентах за користування кредитом та 219098,79 грн. заборгованість зі сплати пені на предмет іпотеки - нежитлове приміщення салон-перукарню «»ІНФОРМАЦІЯ_1», що належить в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_4, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки.

Рішення суду в цій частині сторонами не оскаржено, а тому не є предметом перегляду апеляційною інстанцією.

Разом з тим, суд відмовив у задоволенні позовних вимог позивача в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя ОСОБА_3 При цьому, суд виходив із того, що вимога про стягнення коштів з фінансового поручителя є передчасною і може заявлятись позивачем після звернення стягнення на заставне майно, якщо його вартості буде не достатньо для погашення кредитної заборгованості.

Із роз'яснень, викладених у п. 9 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» (далі - постанова) вбачається, що право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінним від особи іпотекодавця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет застави/іпотеки, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо), належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК ). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для пред'явлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для пред'явлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена.

Відповідно до п. 42 вищезазначеної постанови суд не може одночасно звернути стягнення на предмет іпотеки та стягнути суму заборгованості за кредитним договором. У такому випадку суд має зазначити в резолютивній частині рішення лише про звернення стягнення на предмет іпотеки із зазначенням суми заборгованості за кредитним договором, а сам розрахунок суми заборгованості має наводитись у мотивувальній частині рішення. Винятком є ситуація, коли особа позичальника є відмінною від особи іпотекодавця, з урахуванням положення статті 11 Закону України «Про іпотеку» (або статті 589 ЦК України щодо заставодавця).

Оскільки банком пред»явлено позов про стягнення кредитної заборгованості з поручителя, який є відмінною особою від позичальника та іпотекодавця, заборгованість за кредитом станом на час розгляду спору не погашена, то у суду першої інстанції не було підстав для відмови у задоволенні позову до фінансового поручителя.

У зв»язку з наведеним, рішення суду першої інстанції у зазначеній частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Встановлено, що заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 16 квітня 2008 року станом на 03.07.2015 року становить: 71105,50 доларів США, з яких заборгованість по кредиту - 59 599,49 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 11506,01 доларів США, заборгованість по сплаті пені в сумі 219098,79 грн, з яких заборгованість за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 138253,25 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 80845,54 грн.

Сума заборгованості за кредитним договором підтверджена довідками -розрахунками ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 177-188) та не заперечуєтьсся відповідачами, а тому підлягає стягненню з поручителя ОСОБА_3

Керуючись ст. ст. 307, 309, 313-314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 02 вересня 2015 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 скасувати та ухвалити нове рішення .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 16 квітня 2008 року в розмірі 71105,50 доларів США, з яких заборгованість по кредиту - 59 599,49 доларів США, заборгованість по процентах за користування кредитом - 11506,01 доларів США, заборгованість по сплаті пені в сумі 219098,79 грн, з яких заборгованість за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом - 138253,25 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом - 80845,54 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: О.В.Пнівчук

Судді: О.Ю. Беркій

Л.В. Василишин