Категорія 27 Доповідач Оніщук В. В.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 рокум. Вінниця

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Вінницької області у складі:

головуючого: Оніщука В.В.

суддів: Чорного В.І., Медвецького С.К.,

при секретарях: Торбасюк О.І., Кирилюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ПАТ «Альфа-Банк» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 про припинення договору поруки, -

в с т а н о в и л а :

В серпні 2015 року позивач звернулась в суд з вказаним позовом, посилаючись на те, що 20.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено рамкову угоду №SMERS00751, за якою позичальник отримав кредити на загальну суму не більше 70 000 доларів США, загальний строк встановлено в 84 місяці, умови та порядок надання кредитних продуктів визначаються додатковими договорами.

20.03.2008 року на виконання Рамкової угоди між банком та ОСОБА_3 було укладено Договір про надання траншу №SME0009770 від 20.03.2008 року, відповідно до умов якого банк зобовязався надати кредит в сумі 70 000 доларів США на строк 84 місяці зі сплатою 15% річних за користування кредитом.

17.04.2008 року на виконання Рамкової угоди між відповідачами було укладено Договір про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року, відповідно до умов якого банк зобовязався надати кредит в сумі 15 000 доларів США на строк 83 місяці зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом.

17.04.2008 року в забезпечення виконання Рамкової угоди №SMERS00751 від 20.03.2008 року та договору про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року між ПАТ «Альфа-Банк» та позивачем було укладено договір поруки №SMERS00751/3 від 17.04.2008 року.

В позові зазначено, що 16.04.2009 року між відповідачами було укладено додаткову угоду до рамкової угоди №SMERS00751 від 20.03.2008 року, додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0009770 від 20.03.2008 року, а також додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року.

01.09.2009 року між відповідачами було укладено додаткову угоду до рамкової угоди про збільшення строку кредитування.

01.07.2010 року між відповідачами було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0009770 від 20.03.2008 року, а також Додаткову угоду до Договору про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року.

Позивач зазначає, що всі вищевказані зміни до кредитного договору, які в свою чергу збільшують розмір відповідальності, не були погоджені з поручителем, про що свідчить відсутність будь-яких додаткових договорів до договору поруки, тоді як відповідно до ч.1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється, зокрема, у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, а тому просила договір поруки вважати припиненим з 16.04.2009 року, тобто з моменту першого збільшення обсягу відповідальності.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2015 року позов задоволено.

Визнано договір поруки №SMERS00751/3 від 17.04.2008 року, укладений між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 припиненим, починаючи з 16.04.2009 року.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись із вказаним рішенням суду, представником ПАТ «Альфа-Банк» подано апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити, при цьому зроблено посилання на неповне зясування обставин справи та порушення норм матеріального права.

В судовому засіданні представник ПАТ «Альфа-Банк» апеляційну скаргу підтримав з посиланням на викладені в ній обставини.

Представник ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення апеляційної скарги заперечував, вказавши на її безпідставність та законність і обґрунтованість рішення суду.

ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, а тому згідно вимог ч. 2 ст.305 ЦПК України його неявка не перешкоджає розгляду справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим; законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом; обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Задовольняючи позов, районний суд виходив з того, що зміна основного зобов'язання спричинила збільшення відповідальності поручителя без його згоди, відтак є підставою для припинення поруки відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України.

Однак повністю погодитись з таким висновком районного суду не можна, оскільки, суд неправильно застосував норми матеріального права, тому суд апеляційної інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст.309 ЦПК України рішення суду першої інстанції змінює та ухвалює нове рішення з наступних підстав.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що 20.03.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», правонаступником якого є ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3 було укладено Рамкову угоду №SMERS00751, за умовами якої банк надав позичальнику кредит на загальну суму не більше 70 000 доларів США, загальний строк встановлено 84 місяці, умови та порядок надання кредитних продуктів визначаються додатковими договорами.

На виконання вищезазначеної рамкової угоди між банком та позичальником було укладено договір про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року, відповідно до умов якого банк зобовязався надати кредит в сумі 15 000 доларів США на строк 83 місяці зі сплатою 14,5% річних за користування кредитом.

В забезпечення виконання рамкової угоди №SMERS00751 від 20.03.2008 року та договору про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року, між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №SMERS00751/3 від 17.04.2008 року, відповідно до умов якого, сторони дійшли згоди про те, що поручитель на добровільних засадах бере на себе зобовязання перед кредитором відповідати за зобовязаннями ОСОБА_3, які виникають з умов рамкової угоди №SMERS00751 від 20.03.2008 року та договору про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року, в повному обсязі цих зобовязань, незалежно від отримання або неотримання вимог кредитора про погашення кредитного договору.

З матеріалів справи видно, що 16.04.2009 року між банком та ОСОБА_3 було укладено додаткову угоду до рамкової угоди №SMERS00751 від 20.03.2008 року, за умовами якого п. 4.7 Кредитного договору викладено в новій редакції та встановлено третейське застереження щодо вирішення спорів.

Крім того, 16.04.2009 року між відповідачами було укладено додаткову угоду до договору про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року, відповідно до умов якої, було внесено зміни до договору про надання траншу, зокрема, пунктом 2 додаткової угоди внесено зміни у пункт 5.1. договору про надання траншу та передбачено більш широке визначення умов, за яких можливо здійснити дострокове стягнення всього кредиту.

Пунктом 3 додаткової угоди вносяться зміни до пункту 5.6. договору про надання траншу, зокрема, передбачається обовязок позичальника достроково повернути кредит та інші нарахування за ним протягом пяти календарних днів з дня відправлення кредитором письмової вимоги про дострокове повернення у випадках передбачених у п.п. 5.1., 5.4 договору, в тому числі, але не виключно у разі, якщо позичальник не погодиться з запропонованими кредитором розмірами процентів та/або не укладе додаткову угоду про внесення змін.

Пунктом 8 додаткової угоди внесено зміни до пункту 5.11. договору про надання траншу, зокрема, передбачається право банку ініціювати зміну розміру процентів. У разі, якщо позичальник відмовиться від запропонованих змін та/або не укладе додаткову угоду, кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту та інших платежів.

Також, пунктом 1 додаткової угоди банк та ОСОБА_3 дійшли згоди про те, що у звязку із внесенням змін до графіку повернення кредиту та сплати процентів, що є додатком №1, викладено додаток №1 до договору у новій редакції, що додається до цієї додаткової угоди.

Так, відповідно до зміненого графіку повернення кредиту, в порівнянні з попереднім графіком, вбачається збільшення щомісячних платежів з 289 доларів США на 298 доларів США, починаючи з 15.08.2009 року. Також, як вбачається з графи «Всього» сума внеску збільшилась з 23 940,60 доларів США на 24 186,64 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником.

Вимогами ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Частиною 1 статті 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Відповідно до ст. 654 ЦК України зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту.

Згідно ч. 1 ст. 547 ЦК України правочин щодо забезпечення виконання зобов'язання вчиняється у письмовій формі.

У правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 24.06.2015 року у справі №6-701цс15, визначено, що за положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя.

Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

З матеріалів справи видно, що поручитель не була належним чином повідомлена про зміну зобовязань за рамковою угодою №SMERS00751 від 20.03.2008 року та договором про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року, укладеними між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_3.

Відтак, зміни до кредитного договору збільшують розмір відповідальності і не були погоджені з поручителем.

Судова колегія вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок щодо збільшення розміру відповідальності поручителя внаслідок підписання між банком та ОСОБА_3 додаткових угод до рамкової угоди №SMERS00751 від 20.03.2008 року та договору про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року.

Однак, задовольняючи позов про визнання договору поруки припиненим, суд першої інстанції не в врахував, що положеннями ЦК України передбачено не припинення договору поруки, а припинення поруки відповідно до договору.

Щодо тверджень представника ПАТ «Альфа-Банк» про те, що позивач була повідомлена про збільшення основного зобовязання та відповідно збільшення її відповідальності ще у 2009 році, то дане твердження є безпідставним, оскільки не підтверджене належними доказами і з цих же підстав не заслуговує на увагу посилання на пропуск позивачем строку позовної давності, при цьому слід звернути увагу на те, що відповідачем не було заявлено про застосування позовної давності, до винесення судом рішення.

На підставі наведеного, судова колегія приходить до висновку, що заявлений позов є обґрунтованим і відповідно рішення суду першої інстанції слід змінити та припинити поруку відповідно до договору №SMERS00751/3, укладеного 17.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, за яким поручитель зобовязався відповідати за виконання зобовязань ОСОБА_3, які виникають з умов Рамкової угоди №SMERS00751 від 20.03.2008 року та договору про надання траншу №SME0011724 від 17.04.2008 року, починаючи з 16.04.2009 року.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника ПАТ «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2015 року змінити.

Припинити поруку відповідно до договору №SMERS00751/3, укладеного 17.04.2008 року між Закритим акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» та ОСОБА_2, починаючи з 16.04.2009 року.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_4

Судді: /підпис/ ОСОБА_5

/підпис/ ОСОБА_6

Згідно з оригіналом: