Справа № 209/6979/13-ц
Провадження № 2-п/209/1/16
У Х В А Л А

24 травня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області області у складі:

головуючого - судді Лобарчук О.О.,

за участю секретаря Золотих Л.М.

розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.11.1992 року по справі № 2-1033/92 року,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою, в якій просить скасувати рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.11.1992 року по справі № 2-1033/92 року про розірвання шлюбу між ОСОБА_2 та ним, ОСОБА_1.

В обґрунтування своєї заяви вказав, що він перебував у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 з 15.05.1970 року. Шлюб було зареєстровано у Дніпровському РАЦСі м. Дніпродзержинськ, актовий запис № 237.

Дружина на той час працювала завідуючою одного із магазинів м. Дніпродзержинська . При проведенні чергової інвентаризації у неї було виявлено нестачу близько 10000 крб. Для того, щоб погасити нестачу вона заощадила кошти у родичів, а для їх повернення вирішила поїхати в райони Крайньої Півночі на заробітки.

В цілях отримання можливості поселитися у гуртожитку підприємства, на яке вона працевлаштувалася, ОСОБА_2 перед своїм виїздом звернулася до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ про розірвання їх шлюбу.

Рішенням суду від 30.11.1992 року шлюб розірвано, а 01.09.19993 року вона зареєструвала розірвання шлюбу у Дніпровському відділі РАЦСі, актовий запис № 484.

В районах Крайньої Півночі, ОСОБА_2 робила вахтовим методом і остаточно повернулася звідтіля приблизно у 2003 році.

На той час він проживав у двокімнатній квартирі матері у м. Дніпродзержинську по вул. Меделеєва 60/2 - 187. квартира була приватизована матір'ю на одну особу.

Між вахтами і після повернення ОСОБА_2 з районів Крайньої Півночі вона проживала у їх квартирі і була там прописана. пізніше за цією адресою був також зареєстрований їх син ОСОБА_3

У 1998 році померла його мати. Після її смерті він прийняв спадщину у вигляді квартири, в якій вони проживали разом із дружиною. Право власності на квартиру було оформлено на його ім'я.

У 2007 році вони вирішили продати квартиру і купити житловий будинок у с. Червоноіванівка.

Продаж квартири було здійснено 08.05.2007 року, договір купівлі - продажу посвідчений приватним нотаріусом міського нотаріального округу ОСОБА_4, реєстрований № 1093.

Через кілька днів вони купили будинок № 18 по вул. Молодіжна у с. Червоноіванівка Криничанського району Дніпропетровської області. Покупцем за договором була ОСОБА_2

Одразу ж після купівлі будинку вони оселилися в ньому, але зареєстровані в ньому були лише 02.03.2012 року, що підтверджується копією паспорту з відміткою про реєстрацію.

29.12.2012 року його дружина померла. Після її смерті їх син ОСОБА_3, який також проживає за вказаною адресою, вигнав його з будинку. до цього він постійно його бив, з цього приводу він знаходився на стаціонарному лікуванні в лікарні. Погрожував його вбити і тому він вимушений був піти з дому та поселитися в м. Дніпродзержинську. Всі документи, крім паспорту залишилися вдома.

Про те, що шлюб між ним та ОСОБА_2 розірваний ще у 1992 році він дізнався лише тільки після смерті дружини. До цього він ніяких повідомлень або копії рішення не отримував.

Він самостійно не може отримати свідоцтво про смерть ОСОБА_2, звернення із даною заявою обумовлена необхідністю захистити свої права як спадкоємця після смерті дружини.

Звертається саме із заявою про скасування рішення суду як заочного, оскільки вважає, що до порядку його оскарження застосовуються правові норми діючого ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився. Належним чином про час та місце розгляду заяви повідомлений належним чином, про що свідчить зворотнє повідомлення про отримання судової повістки.

Суд, розглянув заяву ОСОБА_1, дослідив додані письмові документи, вважає, що заява не підлягає задоволенню по наступним підставам.

В своїй заяві про скасування рішення суду від 30.11.1992 року ОСОБА_1 викладає обставини, при цьому вказує, що у 1992 році його дружина з метою отримання місця у гуртожитку подала позов про розірвання шлюбу до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинськ , тобто із змісту заяви вбачається, що про звернення дружини з позовом про розірвання шлюбу заявнику було відомо.

До заяви ОСОБА_1 не додано жодного документу в підтвердження викладених в заяві обставин, а саме: документів щодо отримання ним спадщини у вигляді квартири після смерті його матері , договору купівлі-продажу будинку сумісно із ОСОБА_2 , довідки про сумісне проживання із ОСОБА_2

При даних обставинах суд вважає, що підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про скасування рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.11.1992 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.208-209,293 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 30.11.1992 року по справі № 2-1033/92 року - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: О.О. Лобарчук