РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.02.2016 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області у складі:

головуючого судді Рибалки Ю.В.,

при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,

за участі: представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» про стягнення матеріальної і моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної і моральної шкоди, в якому, з урахуванням уточнень, просила стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ України» на її користь грошові кошти у розмірі 27322 грн. 30 коп. у відшкодування маральної та матеріальної шкоди.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23.09.2014 близько 08 год. 50 хв. по вул. Київській біля будинку №14 в м. Кременчуці сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 допустив наїзд на неї, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоровя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток тазу зліва, як утворилися від дії тупих предметів, можливо і від дії тупих предметів, якими могли бути і виступаючі частини легкового автомобіля під час ДТП (яке мало місце 23.09.2014), коли тіло знаходилось у вертикальному або близько до нього положенні і було повернуто лівою частиною до травмуюючих предметів, після чого тіло було відкинуто на бордюр, під час цього утворилось пошкодження у вигляді: закритого перелому правого наколінника, по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали довго тривалий розлад здоровя.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.05.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Звільнено від відбування покарання за ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18.08.2015 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.05.2015 року в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок залишено без змін.

Внаслідок скоєння відповідачем ОСОБА_3 злочину їй завдано матеріальної шкоди на суму 82962,30 грн., що складається з витрат на лікування, втрату працездатності, та інші витрати, повязані з лікуванням.

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в добровільному порядку виплатила їй 56942,02 грн. у відшкодування матеріальної шкоди, та враховуючи, встановлений законом 5% розмір від суми відшкодування матеріальної шкоди, 2847,10 грн. моральної шкоди. Залишок не відшкодованих страховою компанією коштів складає 26020,28 грн. матеріальної шкоди та, відповідно, 1301,02 грн. моральної шкоди.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити за недоведеністю.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозвязку, обєктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступних висновків.

Стаття 15 Цивільного кодексу України визначає, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а згідно ст.16 цього ж Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом достовірно встановлено, що 23.09.2014 близько 08 год. 50 хв. по вул. Київській біля будинку №14 в м. Кременчуці сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем НОМЕР_1 допустив наїзд на неї, в результаті чого вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоровя.

Згідно висновку судово-медичної експертизи виявлені у ОСОБА_3 тілесні ушкодження у вигляді: закритого перелому кісток тазу зліва, як утворилися від дії тупих предметів, можливо і від дії тупих предметів, якими могли бути і виступаючі частини легкового автомобіля під час ДТП (яке мало місце 23.09.2014), коли тіло знаходилось у вертикальному або близько до нього положенні і було повернуто лівою частиною до травмуюючих предметів, після чого тіло було відкинуто на бордюр, під час цього утворилось пошкодження у вигляді: закритого перелому правого наколінника, по ступеню тяжкості дані тілесні ушкодження відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, які викликали довготривалий розлад здоровя.

Вироком Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.05.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, призначивши покарання у вигляді 1 року обмеження волі з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік. Звільнено від відбування покарання за ст. 75 КК України з іспитовим строком на 1 рік.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 18.08.2015 року у справі за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.1 ст.286 КК України, вирок Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.05.2015 року в частині вирішення цивільного позову потерпілої ОСОБА_3 про відшкодування майнової та моральної шкоди скасовано та призначено новий розгляд у суді першої інстанції в порядку цивільного судочинства, в іншій частині вирок залишено без змін.

Внаслідок скоєння відповідачем злочину позивачу завдано шкоду здоровю на суму 82962,30 грн., що складається з витрат на лікування, втрату працездатності, та інші витрати, повязані з лікуванням.

01.04.2014 між ПАТ «СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_5 було укладено поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6368782.

Згідно ст. 3 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» від 01.07.2004 року, обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до п.9.3, 9.5 закону, розмір страхової суми за шкоду, заподіяну життю та здоровю потерпілих, становить 100 тисяч гривень на одного потерпілого. Розміри страхових сум переглядаються Уповноваженим органом відповідно до рівня інфляції та індексу споживчих цін.

Згідно п.23.1 закону шкодою, заподіяною життю та здоровю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, повязана з лікуванням потерпілого; шкода, повязана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, повязана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий фізична особа зазнав у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; шкода, повязана із смертю потерпілого.

ПАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» в добровільному порядку, в межах страхового полісу №АІ/6368782, виплатила позивачу 56942,02 грн. у відшкодування шкоди завданої здоровю, та враховуючи, встановлений законом 5% розмір від суми відшкодування матеріальної шкоди, 2847,10 грн. моральної шкоди, що підтверджується страховим актом №АІ.6368782.L0001.02 від 09 вересня 2015 року. Виплата проведена за наявності підтверджуючих документів, які стосуються ДПТ.

Залишок не відшкодованих страховою компанією коштів, враховуючи визначений позивачем розмір завданої шкоди здоровю, складає 26020,28 грн., та моральної шкоди - 1301,02 грн.

Відповідно д ч.4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно положень ст.1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

В рахунок відшкодування матеріальної шкоди, позивач зазначає, що вона перебувала на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, під час якого нею були витрачені кошти на лікування, придбання ліків, відновлення здоровя після отриманих травм, втрату працездатності, та інші витрати, повязані з лікуванням, на суму 82962,30 грн. В рахунок обґрунтування вказаної суми коштів, яка була витрачена на лікування, позивач надала суду розрахункові документи (чеки, касові чеки, квитанції).

Згідно частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи ( причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2).

За змістом ч.1 ст.3, ст.15, ст.58-60, ст.214, ст.215 ЦПК України суд визнає позовні вимоги законним і обґрунтованими, якщо позивач доведе належними і допустимими доказами те, що відповідач (особа, яка має відповідати по пред'явленим до неї вимогам) своїми діями або бездіяльністю порушує, не визнає або оспорює права, свободи або законні інтереси позивача.

Однак, копії розрахункових документів (чеків, касових чеків, квитанцій), які позивач надала суду в обґрунтування розміру шкоди, що складає різницю між сумою коштів, яка була витрачена нею на лікування та страховою виплатою, не підтверджують саме її витрати на лікування після ДТП. Так, копії автобусних квитків, чеків на паливо для заправки авто, тощо не можуть підтверджувати розмір завданої позивачу шкоди.

Зважаючи на відсутність належних та допустимих доказів спричинення матеріальної шкоди позивачу на суму, що перевищує страхову виплату - 26020,28 грн. та 1301,02 грн. моральної шкоди (передбачені законом 5% від суми відшкодування матеріальної шкоди), суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. 14, 57-61, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294, 296 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області шляхом подачі апеляційної скарги через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ю.В. Рибалка