Справа №522/1835/15-ц
Провадження №2/522/1709/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 червня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - судді Кравчук Т.С.,

при секретарі - Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення коштів, за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії, посилаючись на те, що між ним, позивачем, та відповідачем було укладено договори №529 від 19.02.2010 року та №598 від 02.08.2010 року (далі по тексту договір, договори), за умовами яких відповідач, як продавець, зобовязався передати у його власність, як покупця, товар меблі, а він, покупець, повинен прийняти товар, визначений у Додатку №1 до цих договорі та оплатити його вартість. У відповідній специфікації, що є додатком до договору, було визначено найменування меблів, їх кількість, розміри, колір, з якої сировини вироблені, а також їх вартість. Згідно до умов договорів загальна вартість товару склала 75 874,00 євро, що еквівалентно 829 625,00 гривень.

Позивач зазначив, що керуючись умовами договорів (п.1.4.) ним були здійснені платежі на користь магазину «ДАЛІ» за товар у сумі 644 960,00 гривень, що складається із платежів в 40 000,00 євро, що по курсу НБУ на 20.04.2011 року склало 451 800,00 гривень, та платежів у гривні на загальну суму 193 160,00 гривень, а відповідач частково передав йому зазначені меблі, проте їх якість, на його, позивача, думку, не відповідала умовам договорів. Так під час експлуатації меблів, що були поставлені по договору №529 від 19.02.2010 року меблі були доставлені невчасно та не повністю, про що в перші пять днів експлуатації були виставлені відповідні дефекти. Згідно договору №598 від 02.08.2010 року також було невчасно та примусово отримано неякісні меблі, в той час як відповідно до п.2.1. договору якість поставленого товару повинна відповідати якості зразків, які виставлені у торговому залі магазину.

Позивач стверджує, що відповідач почав частками поставляти товар, який не відповідав зразкам з торгового залу, з приводу чого він, позивач, неодноразово звертався до продавця з відповідними заявами з проханням виправити недоліки та замінити товар на якісний, але продавець ігнорував його звернення. Позивач вважає, що відповідачем було порушено умови договорів, що завдало йому незручностей й просить суд зобовязати відповідача по відношенню до позивача виконати умови договорів № 529 від 19.02.2010 року та № 598 від 02.08.2010 року, укладених між останнім та позивачем по поставці меблів у повному обсязі, та відреставрувати пошкоджені меблі згідно акту прийому - передачі меблів від 01.04.2011 року.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просив суд задовольнити позовні вимоги, обґрунтовуючи їх доводами викладеними в позові, наданих суду поясненнях, доказах та Висновком № 1882/26 судової товарознавчої експертизи, складеним 27.06.2014 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз. При цьому позивач посилається на положення ст.673 ЦК України, згідно яких продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу. У разі продажу товару за зразком та (або) за описом продавець повинен передати покупцеві товар, який відповідає зразку та (або) опису; положення ст.629 ЦК України, згідно яких договір є обовязковим для виконання сторонами; положення ст.525 ЦК України, згідно яких одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; та положення ч.2 ст.678 ЦК України, згідно яких у разі істотного порушення вимог щодо якості товару покупець має право за своїм вибором відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми.

Крім того, позивач без визначення конкретної статті посилається на положення Закону України «Про захист прав споживачів», на підставі яких він в межах встановлених цим Законом чотирнадцяти днів, звертався до управління у справах захисту прав споживачів в Одеській області, про що отримав повідомлення від 29.10.2010 року про неможливість проведення перевірки в звязку з відсутністю на адресою м.Одеса, вул.В.Арнаутська, 90, магазину «ДАЛІ».

02.02.2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення коштів, який ухвалою суду від 16.12.2015 року був обєднаний з вищенаведеним позовом до відповідача про зобовязання вчинити певні.

Позивач мотивує свої позовні вимоги тим, що між ним, як покупцем, та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 (магазин меблів «ДАЛІ»), як продавцем, в особі директора ОСОБА_2 було укладено договори №529 від 19.02.2010 року та №598 від 02.08.2010 року, за умовами яких продавець зобовязався передати у власність покупця, а покупець прийняти та сплатити за товар, що відповідно до специфікації, що є додатком до договору, визначено як меблі. Позивач вказує, що в додатках до договору вказані найменування меблів, кількість, розміри, колір, з якої сировини вироблені, а також її вартість й відповідно до умов договорів загальна вартість товару складає 75 874,00 євро, що відповідає 1 836 150,80 гривень. Керуючись умовами договорів (п. 1.4.) ним, позивачем, декількома платежами було сплачено на користь магазину «ДАЛІ» грошову суму за товар всього в розмірі 644 960,00 гривень, а саме: платіж у розмірі 40 000,00 євро, що по курсу НБУ станом на 20.04.2011 року становить 968 000,00 гривень, та платежі в гривні на загальну суму 193 160,00 гривень а разом - 1 161 160, 00 гривень. В той же час продавцем меблі були передані частково, а під час експлуатації меблів, які були доставлені згідно договору №529 від 19.02.10 року невчасно та не повністю, в перші пять днів були виявлені наступні дефекти: письмовий стіл має дешеву фурнітуру та подряпини по периметру столу; стілець тріснув на другій день і істотно пошкодив цілісність речі й на даний час перебуває на реставрації протягом трьох місяців, пенали для книг зі склом біля скляних вставок мають тріщини, що істотно псує дані вироби; шафа зі спальні №1 «Гаспіріні» була доставлена всупереч укладеного договору без дзеркала, а ліжко має тріщини на корпусній основі, стіл та чотири стільця з неякісною дешевою оббивкою, тощо.

Позивач зазначає, що відповідно до п.2.1 договору якість поставленого товару повинна відповідати якості зразків, які виставленні у торговому залі магазину, проте всупереч умовам договору продавець поставляв товар частками, й при цьому товар за своєю якістю не відповідає зразкам з торгового залу. Покупець неодноразово звертався з відповідними заявами до продавця з проханням виправлення недоліків та заміни товару на якісний, але продавець ігнорував звернення покупця з приводу неякісного товару та його заміни.

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги вищенаведеними доводами, посилаючись на положення ст.ст.673, 629,525,678 ЦК України, просить суд розірвати Договір № 529 від 19.02.2010 року та Договір № 598 від 02.08.10 року й зобов'язати відповідача повернути грошові кошти в розмірі 1 161 160,00 гривень.

Відповідач та його представник позов не визнали, пояснивши, що умови договору за № 529 від 19.02.2010 року та № 598 від 02.08.2010 року були виконані продавцем належним чином, доставлені меблі були належної якості. При цьому зазначили, що рішенням Приморського районного суд м.Одеси від 13.08.2012 року (суддя Абухін Р.В.), залишеним в силі судами апеляційної та касаційної інстанцій, позивачу відмовлено у задоволені позову про розірвання спірних договорів та повернення грошових коштів, судове рішення набрало чинності, проте позивач ухиляється від його виконання. Відповідач вважає, що позови ОСОБА_1 за цією справою стосуються одного й того ж предмета спору, між тими самими сторонами й з тих же самих підстав, а тому провадження по справі підлягає закриттю. Крім того, відповідач звернувся до суду звернулася із заявою про застосування наслідків спливу строків позовної давності стосовно позовних вимог про розірвання договору та повернення коштів, зазначивши, що з дати укладення договорів купівлі-продажу пройшло більше трьох років, тобто сплив трьохрічний строк позовної давності, що є підставою для відмови у позові.

Суд, вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, вважає, що позови ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Суд вважає за необхідне зазначити, що розгляд і вирішення справ в судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1-3 ст.10 ЦПК України).

У відповідності зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

При цьому згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі

Судом встановлено, що 19.02.2010 року між ОСОБА_1, як покупцем, та фізичною особою підприємцем ОСОБА_2, як продавцем, був укладений договір за №529, а 02.08.2010 року укладений за №598 (далі по тексту договори купівлі-продажу), за умовами яких сторони домовилися про продаж позивачу меблів, перелік та вартість яких викладені в додатку та специфікації до цих договорів.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Частиною першою ст.15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Звертаючись до суду як із позовом про розірвання договору та повернення коштів, так із позовом про зобовязання вчинити певні дії, позивач обґрунтував свої вимоги тим, що за договорами відповідач частково передав йому зазначені меблі, проте їх якість, не відповідає умовам договорів купівлі-продажу й при експлуатації меблів виявлені відповідні дефекти.

Слід зазначити, що позовні вимоги ОСОБА_1 про розірвання договору і повернення коштів та позовні вимоги про зобовязання вчинити певні дії (виконати умови договорів та відреставрувати пошкоджені меблі) між собою є взаємовиключними, так як позивач одночасно вимагає як розірвати договори, що тягне за собою повернення товару, так і усунення недоліків товару.

Відмовляючи у задоволенні позовів суд виходить з наступного.

Згідно частини 1 ст.673 ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого відповідає умовам договору купівлі-продажу.

У відповідності до частини 1 ст.675 ЦК України, товар, який продавець передає або зобовязаний передати покупцеві, має відповідати вимогам щодо його якості в момент його передання покупцеві, якщо інший момент визначення відповідності товару цим вимогам не встановлено договором купівлі-продажу.

В частині 1 ст.678 ЦК України зазначено про те, що покупець, якому переданий товар неналежної якості, має право, незалежно від можливості використання товару за призначенням, вимагати від продавця за своїм вибором:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі істотного порушення вимог щодо якості товару (виявлення недоліків, які не можна усунути, недоліків, усунення яких повязане з непропорційними витратами або затратами часу, недоліків, які виявилися неодноразово чи зявилися знову після їх усунення) покупець має право за своїм вибором:

1) відмовитися від договору і вимагати повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару (частина 2 ст.678 ЦК України).

Як встановлено судом, між сторонами склалися договірні правовідносини щодо роздрібної торгівлі, на які окрім вищенаведених норм матеріального права поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Стаття 8 цього Закону передбачає, що у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку недоліків споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством, має право вимагати:

1) пропорційного зменшення ціни;

2) безоплатного усунення недоліків товару в розумний строк;

3) відшкодування витрат на усунення недоліків товару.

У разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та у строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника:

1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми;

2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар.

Як вже зазначалося вище ОСОБА_1, предявляючи два взаємовиключні позови, не навів в позовних вимогах та не конкретизував перелік меблів, які пошкоджені, та які необхідно відреставрувати (відремонтувати), а вимагаючи зобовязати відповідача виконати по відношенню до нього умови договорів, не навів обґрунтувань в чому полягає таке виконання.

Верховний Суд України в підпункті 2) пункту 9 Пленуму №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» від 12.04.1996 року (з наступними змінами і доповненнями) дав визначення товару неналежної якості, яким слід вважати такий товар, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього предявляються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований.

Натомість позивач, всупереч вимогам ст.60 ЦПК України, згідно яких кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не надав суду вмотивованих доказів неналежної якості товару відповідним вимогам нормативних документів та умовам договорів купівлі-продажу. А з проведеної за клопотанням позивача судової товарознавчої експертизи, згідно якої 27.06.2014 року Одеським науково-дослідним інститутом судових експертиз був складений висновок № 1882/26, вбачається, що встановити відповідність товару - меблів, які були придбані ОСОБА_1 за договорами № 529 від 19.02.2010 року та № 598 від 02.08.2010 року у ФОП ОСОБА_2 до зразків меблів у торговому залі магазину «ДАЛІ» - не надається можливим.

Крім того, суд враховує, що преюдиційним для цього спору рішенням Приморського районного суду м.Одеси від 13.08.2012 року (справа № 2/1522/7617/11), яке ухвалою апеляційного суду Одеської області від 30.11.2012 року залишено в силі, зроблено висновок про відсутність правових підстав для розірвання договорів купівлі-продажу меблів, оскільки умовами цих договорів передбачено, що меблі мають відповідати вимогам щодо їх якості в момент їх передачі ОСОБА_1, в той час як останній під час отримання меблів висловив претензії до якості тільки деяких меблів й ці недоліки були усунуті.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному звязку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог щодо існування правових підстав для розірвання договору купівлі-продажу та зобовязання вчинити певні дії (виконати умови договорів та відреставрувати пошкоджені меблі), а відтак - позовні вимоги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.15, 673,675,678 ЦК України, ст.ст.10, 11, 60, 209, 212,213, 214, 215 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

У задоволені позову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про розірвання договору та повернення коштів - відмовити.

У задоволені позову ОСОБА_1 до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 про зобовязання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м.Одеси. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя 01.06.2016