АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 532/1429/15-ц Номер провадження 22-ц/786/1752/16Головуючий у 1-й інстанції Голубенко В.Л. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
У Х В А Л А

01 червня 2016 року м. Полтава

Суддя судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області Карпушин Г. Л., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орлицька сільська рада Кобеляцького району, про встановлення порядку користування домоволодінням і вселення в домоволодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні, -

В С Т А Н О В И В :

Рішенням Кобеляцького районного суду Полтавської області від 12 травня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено частково.

Вселено ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в житловий будинок АДРЕСА_1 та виділено йому на 1/4 частину в користування: в основній частині даного житлового будинку літ. «А-1» приміщення: житлову кімнату 1-6 площею 11,0 кв.м.(на плані варіанту № 1 зафарбовано в червоний колір).

В користування ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, на 3/4 частини, виділено в користування: в основній частині даного житлового будинку (АДРЕСА_1) літ. «А-1» приміщення: житлову кімнату 1-8 пл.22,5 кв.м. житлову кімнату 1-9 пл.8,4 кв.м., житлову кімнату 1-10 пл.8,6 кв.м., кухню 1-11 пл.6,9 кв.м.; в добудові літ. «а» приміщення: кімнату 1-5 пл.6,9 кв.м. (на плані варіанту №1 зафарбовано в синій колір).

В спільному користуванні сторін залишено: в основній частині даного житлового будинку (АДРЕСА_1) літ. «А-1» приміщення: коридор 1-7 площею 5,6 кв.м., в добудові літ. «а» приміщення: передпокій 1-4 площею 11,0 кв.м. (на плані варіанту №1 зафарбовано в жовтий колір).

В позові ОСОБА_2 - відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, у відшкодування судових витрат 487,20 грн. по оплаті судового збору (а.с.1).

Повернуто ОСОБА_2 сплачені нею 10.08.2015 року, на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Полтавській області кошти в сумі 28 072,00 грн. грошової компенсації частки ОСОБА_3, згідно квитанції ПАТ «Полтава-Банк», пункт 1 № 1Р 10453 від 10.08.2015 року (а.с.26).

З даним рішенням суду не погодилась ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу.

Вивченням матеріалів справи встановлено, що вирішуючи питання стягнення судових витрат за позовні вимоги, місцевий суд невірно застосував норми законодавства, в зв'язку з чим сума судового збору при подачі позовної заяви була стягнута із позивача за зустрічним позовом не в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, що при подачі позову до суду позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявлялася одна позовна вимога майнового характеру, за яку нею було сплачено судовий збір у розмірі 280 грн. 72 коп., та дві позовні вимоги немайнового характеру, за які судовий збір не сплачувався.

Згідно ч. 3 ст. 6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Згідно ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» визначено розмір ставок - за позовну вимогу майнового характеру 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати (п. 1.1.) - 243,60 грн., за позовну вимогу немайнового характеру 0,2 розміру мінімальної заробітної плати (п.1.2.) - 243,60 грн.

Ціна позову у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог, визначається загальною сумою всіх вимог (п.10 ч.1 ст. 80 ЦПК України).

Відповідно до п.13 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Таким чином, виходячи з викладенного при подачі позову до суду позивачем за зустрічним позовом не було в повному обсязі сплачено та судом не достягнуто судовий збір за дві позовні вимоги немайнового характеру, у розмірі передбаченому чинним законодавством.

Крім того, з матеріалів справи також вбачається, що позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 заявлялася одна позовна вимога майнового характеру, за яку нею було сплачено судовий збір у розмірі 280 грн. 72 коп., виходячи з того, що згідно з п.2 висновку №86-11 від 09.08.2011 року додаткової будівельно-технічної експертизи ринкова вартість ? частини домоволодіння складає 28072 (двадцять вісім тисяч сімдесят дві) грн.

Однак, судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_2 з данною позовною вимогою звернулася лише у серпні 2015 року, а тому ринкова вартість домоволодіння змінилася.

Так, відповідно до п.16 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування (у тому числі з урахуванням положень, передбачених частиною п'ятою статті 216, статтею 1212 ЦК тощо) визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру.

Якщо визначена позивачем ціна позову вочевидь не відповідає дійсній вартості спірного майна або на момент пред'явлення позову встановити точну його ціну неможливо, розмір судового збору попередньо визначає суд (частина друга статті 80 ЦПК). Остаточне визначення в процесі розгляду справи ціни позову (дійсної вартості спірного майна), а отже, і суми судового збору, здійснюєтся судом із наступним стягненням недоплаченного або з поверненням передплаченого судового збору.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 88 ЦПК та керуватися тим, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Відповідно до п. 41 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що якщо суд не прийняв рішення щодо розподілу судових витрат або наприклад, про повернення судового збору з Державного бюджету України, то за заявою сторони або прокурора, який брав участь у судовому процесі, а також з власної ініціативи суд на підставі статті 220 ЦПК України має право ухвалити додаткове рішення у справі, яким вирішити відповідне питання.

Таким чином, враховуючи обставини справи та кінцеве рішення прийняте районним судом, справа підлягає поверненню до суду першої інстанції для вирішення питання про ухвалення додаткового рішення про стягнення з позивача за зустрічним позовом в повному обсязі судових витрат за всі позовні вимоги у розмірі передбаченому законодавством, яке діяло на момент винесення рішення.

Керуючись ст. 297 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа Орлицька сільська рада Кобеляцького району, про встановлення порядку користування домоволодінням і вселення в домоволодіння та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права на частку у спільному майні - повернути до Кобеляцького районного суду Полтавської області для ухвалення додаткового рішення в строк до 01 липня 2016 року.

В касаційному порядку ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Апеляційного суду Полтавської областіГ. Л. Карпушин

З оригіналом згідно: