Справа №477/211/16-ц 26.05.2016 26.05.2016 26.05.2016
Провадження № 22ц/784/1315/16 Суддя першої інстанції Гуденко О.А.
Справа№477/211/16-ц
Категорія 27 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 травня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

із секретарем Тіщенком Л.С.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на рішення Жовтневого районного суду м. Миколаєва від 21 квітня 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПАТ КБ «ПриватБанк», Банк) до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання банківських послуг, -

В С Т А Н О В И Л А:

29 січня 2016 року Банк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором про надання банківських послуг.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що 5 грудня 2012 року між Банком та ОСОБА_2 було укладено договір про надання банківських послуг, відповідно до якого остання отримала кредитні кошти у розмірі 5 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості та при умові внесення щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості.

У зв'язку з невиконанням відповідачкою умов кредитного договору у неї утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 31 грудня 2015 року склала 25 528 грн. 28 коп.

Посилаючись на викладене, Банк просив суд стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про надання банківських послуг у зазначеному розмірі.

Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено повністю.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити вимоги позову в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у місцевому суді, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано будь-яких доказів щодо отримання кредитних коштів, з приводу умов кредитування, а отже районний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог.

Однак, колегія суддів апеляційного суду не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Суд першої інстанції повністю цих вимог не дотримався, не визнав явку представника Банку в судове засідання обов'язковою та не роз'яснив йому його права та обов'язки у зв'язку з поданим позовом та не попередив про наслідки не вчинення процесуальних дій на підтвердження позовних вимог, а тому дійшов передчасного висновку про відмову в задоволенні позовних вимог.

З матеріалів справи вбачається, що 5 грудня 2012 року за заявою ОСОБА_2 було укладено письмовий договір на видачу кредитного ліміту у розмірі 5000 грн. на кредитну картку. Вона погодилася, що ця заява разом з Пам'яткою клієнта, Умовами та Правилами про надання банківських послуг (надалі - Умови) та Тарифами складають між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Згідно з довідкою про умови кредитування відповідач просив надати банківські послуги кредитка «Універсальна» «55 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою за кредитом 2,5% на місяць на залишок заборгованості, щомісячною комісією 0%. Також в довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів» зазначено розмір пені за порушення умов зобов'язання: пеня = пеня(1)+пеня(2), де пеня(1) = (базова процентна ставка по договору)/30- нараховується за кожен день прострочки кредиту; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. в місяць, нараховується 1 раз на місяць, при наявності прострочки на суму більше 50 грн. В довідці зазначено порядок погашення кредиту щомісячними платежами у розмірі 7% від заборгованості, але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості Крім того, в довідці зазначено, що у разі порушення позичальником термінів платежів за будь-якими із грошових зобов'язань передбачених цим договором, більш ніж на 120 днів, позичальник зобов'язаний сплатити штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (а.с. 13, 69,70).

У зв'язку з невиконанням відповідачкою умов зазначеного договору у неї утворилась заборгованість перед Банком, яка за розрахунками Банку станом на 31 грудня 2015 року склала 25 528 грн. 28 коп., зокрема: 4869 грн. 30 коп. - заборгованість за кредитом; 16576 грн. 13 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2391 грн. 03 коп. - заборгованість по пені та комісії; 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1191 грн. 82 коп. - штраф ( процентна складова) (а.с. 12).

Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Належною формою кредитного договору на підставі ч. 1 ст. 1055 ЦК України є письмова форма. Наслідком недодержання письмової форми такого договору є його нікчемність (ч. 1 ст. 218, ч. 2 ст. 1055 ЦК України).

Згідно зі ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Анкета-заява та довідка про умови кредитування з використанням картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана позичальником ОСОБА_3 Відповідно до Умов довідка про умови кредитування рівнозначна пам'ятці клієнта та є невід'ємною часткою договору ( п.п. 2.1.1.12.4 Умов).

Отже, сторони дійшли згоди щодо усіх істотних умов договору, а саме: суми кредиту (згідно кредитного ліміту карти), розмір плати за користування кредитом, розмір штрафних санкцій, строк виконання зобов'язання, що відображено в довідці про умови кредитування, котра підписана відповідачкою та нею не заперечується.

Висновок суду про те, що довідка про умови кредитування не є складовою договору про надання банківських послуг спростовується положеннями та приписами Умовам, з якими погодилася відповідачка.

Факт отримання платіжної карти з зазначеною сумою ліміту, а також факт користування кредитним лімітом за допомогою карти не оспорюється відповідачкою та підтверджується умовами договору про надання банківських послуг та випискою з картрахунку, наданого до апеляційного суду (а.с. 66-68).

Таким чином, встановлено, що Банк надав відповідачці грошову банківську споживчу позику, тобто грошовий банківський споживчий кредит шляхом кредитування за допомогою кредитної картки.

Кредитна картка - це іменний (з ідентифікатором власника) грошовий оплатно-розрахунковий банківський документ, який використовується для надання споживчого кредиту.

Умовами передбачено, що строки та порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним карткам з встановленим обов'язковим платежем визначається у довідки про умови кредитування.

Відповідно до витягу з програмного комплексу банку строк дії картки складає 30 квітня 2016 року, а саме 04/16 зазначено в графі Expire date.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

В разі порушення зобов'язання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору.

Статті 526, 612, 625 ЦК України передбачають, що боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов'язання, якщо він не приступив до його виконання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

З огляду на зазначені правові норми, Умови, а також встановлені обставини, колегія суддів вважає, що Банком доведено його право пред'явлення вимоги про стягнення з відповідачки заборгованості за договором про надання банківських послуг, яка утворилася внаслідок невиконання позичальником зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, процентів за їх користування та неустойки.

Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого Банком, відповідачка з 31 жовтня 2013 року порушила умови договору щодо строку та розміру сплати щомісячних платежів, визначених довідкою про умови кредитування.

Між тим, при обрахуванні заборгованості по процентам за користування кредитом Банком за період з 8 серпня 2013 року по 31 серпня 2014 року застосована базова процента ставка, визначена умовами договору у розмірі 30%річних, проте в подальшому така процентна ставка збільшується до 34,8%, а потім з 1 квітня по 31 грудня 2015 року вже до 43, 2% річних.

Таке підвищення процентної ставки колегія суддів вважає безпідставним, оскільки підвищення процентної ставки до вказаних розмірів умовами договору про надання банківських послуг не передбачено, а інших доказів, які б свідчили про законність такого нарахування заборгованості за процентами, позивачем суду не надано.

Отже колегія суддів вважає, що стягненню з відповідачки підлягає заборгованість по процентам за користування кредитом із застосуванням базової процентної ставки у розмірі 30% річних на залишок заборгованості виходячи з розрахунку 360 днів у році. Станом на 31 грудня 2015 року така заборгованість складає 3 330 грн. 73 коп.

Щодо обрахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, то розмір такої пені повинен обчислюватися за формулою, що приведена у довідці про умови кредитування, оскільки саме з такими розрахунками пені погоджувалася відповідачка, про що свідчить її підпис на довідці. При обрахуванні пені за наведеної у довідці про умови кредитування формулою сума пені складає 1 159 грн. 59 коп.

Позовні вимоги щодо стягнення штрафу підлягають також частковому задоволенню, оскільки, виходячи з правового визначення штрафу згідно до ст. 549 ЦК України, є незрозумілим який позов та 5% від якої суми зазначає Банк в довідці про умови кредитування, визначаючи процентну складову штрафу.

Отже, колегія суддів вважає, що інформація щодо процентної складової штрафу за умовами договору є неповною, не конкретною, а тому така складова штрафу є не визначеною, у зв'язку з чим це зобов'язання не підлягає виконанню.

Таким чином з відповідачки підлягає стягненню заборгованість за договором про надання банківських послуг, укладеним між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» 5 грудня 2012 року, у загальному розмірі 9 859 грн. 62 коп., а саме: 4 869 грн. 30 коп. - заборгованість за кредитом; 3 330 грн. 73 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1159 грн. 59 коп. - пеня та 500 грн. - штраф (фіксована частина) за несвоєчасне виконання зобов'язання.

З огляду на викладене, рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді витрат по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме: 505 грн. 73 коп. судовий збір за подання позовної заяви до суду першої інстанції та 556 грн. 30 коп. судовий збір за подання апеляційної скарги, а всього 1 062 грн. 03 коп.

Керуючись ст. ст. 303, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду Миколаївської області від 21 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» станом на 31 грудня 2015 року заборгованість за договором про надання банківських послуг, укладеним 5 грудня 2012 року, у загальному розмірі 9 859 грн. 62 коп., а саме: 4 869 грн. 30 коп. - заборгованість за кредитом; 3 330 грн. 73 коп. - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1 159 грн. 59 коп. - пені та 500 грн. - штраф, а також 1 062 грн. 03 коп. судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржене у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

О.Я. Мурлигіна