Справа №278/370/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

18 травня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області у складі:

головуючої судді Дубовік О.М.

за участю секретаря судового засідання Поліщук І.О.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

16.02.2016 року позивач звернулась до суду з цивільним позовом про стягнення аліментів на дочку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка продовжує навчання. Вказує, що перебуває в шлюб із відповідачем, від шлюбу мають доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка на даний час продовжує навчання в Житомирському інституті медсестринства. Відповідач має періодичні заробітки, життям дочки не цікавиться, матеріальної допомоги не надає. Позивач ОСОБА_1 просить суд, стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 496 грн. щомісячно на витрати на оплату навчання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 до закінчення навчання.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги повністю. В подальшому звернулася до суду з заявою про розгляд справи у її відсутність (а.с. 36).

Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не працює і може сплачувати 400 грн. на місяць до повноліття доньки.

Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, виданим Коднянською сільською радою Житомирського району Житомирської області, актовий запис № 7 (а.с.2).

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження дитини, ОСОБА_3 народилась 15.08.1998 року, її батьками є: батько ОСОБА_2, мати ОСОБА_1 (а.с.3).

Копією договору про навчання студента № 3-4/70 від 17.08.2015 року підтверджено, що дійсно ОСОБА_1 заключила вказаний договір та сплачує встановлений розмір плати за надання освітньої послуги та порядок розрахунків (а.с.7-8, 9, 38).

Довідкою № 669 виданою 06.10.2015 року Виконавчим комітетом Коднянської сільської ради Житомирського району Житомирської області підтверджено факт проживання ОСОБА_3 разом із матір'ю - позивачкою ОСОБА_1 в с. Кодня, вул. Шевченко, буд. 60, Житомирського району, Житомирської області (а.с. 6).

З копії трудовї книжки вбачається, що відповідач ОСОБА_2 офійно не працевлаштований (а.с. 25-26).

На підставі вказаних доказів судом встановлено, що ОСОБА_3 є неповнолітньою та продовжує навчання на контрактній основі, державної степендії не отримує, що підтвердужється довідкою № 333 від 12.03.2016 року, яка видана Житомирським інститутом медсестринства (а.с. 27).

Під час судового розгляду судом були допитані свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5, які пояснили, що відповідач офіційно не працює та не має змоги сплачувати аліменти, оскільки добровільно надає кошти на утримання доньки одержані від сільського господарства.

У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

При встановленні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою, має нерегулярний, мінливий дохід, а також враховуючи стан здоровя дитини, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 400 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб.

Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов предявлено 16.02.2016 року.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 444 грн. 52 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 5, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, ЦПК України, ст.ст. 181-184, 191 Сімейного кодексу України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податку невідомий, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, аліменти на утримування ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 400 (чотириста) грн. щомісячно, починаючи з 16.02.2016 року, і до повноліття, тобто до 15.08.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податку невідомий, судовій збір у спеціальний фонд Державного бюджету України у розмірі 444 грн. 52 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. М. Дубовік