Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
провадження № 22-ц/778/1888/16 суддя-доповідач Панкеєв О.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 червня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Запорізької області у складі головуючого судді Панкеєва О.В.,

суддів Кухаря С.В., Осоцького І.І.,

за участю секретаря судового засідання Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року про відмову у забезпеченні позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А:

У листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди.

Разом з позовом ОСОБА_2 подала до суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд накласти арешт на майно відповідача ОСОБА_3.

Ухвалою судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року відмовлено у забезпеченні позову.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою судді ОСОБА_2. подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу судді першої інстанції та постановити нову ухвалу, якою задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду ( ч. 3 ст. 151 ЦПК України ). Виходячи зі змісту ст.ст. 152-154 ЦПК України забезпечення позову слід розуміти як вжиття судом заходів для охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують реальне виконання прийнятого за його позовом позитивного рішення.

Отже, єдиними підставами для забезпечення позову, є обґрунтоване припущення щодо неможливості або утруднення виконання судового рішення у подальшому.

Згідно ч. 1, 3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Частиною 3 ст. 152 ЦПК передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За роз'ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяви про забезпечення позову № 9 від 22.12.2006 року зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Постановляючи ухвалу від 20 листопада 2015 року про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, суддя прийняв до уваги що у заяві про забезпечення позову не зазначено, в чому саме полягає необхідність у забезпеченні позову, не наведено достатніх причин для вжиття цих заходів, не конкретизовано майно, на яке необхідно накласти арешт, не надано підтвердження, що відповідач є власником такого майна, незазначена інформація щодо співмірності заявлених вимог позивача та вартості майна, на яке позивач просить накласти арешт. А інформація проте, що відповідач не працює та доходів немає, є власником 1/3 частини домоволодіння по вул. Чубаря, 150, не є достатнім обґрунтуванням вжиття заходів забезпечення позову.

Доводи апеляційної скарги проте, що відповідач ніде не працює, розмір шкоди підтверджений експертною оцінкою само по собі не є підставою для забезпечення позову у вигляді арешту на майно відповідача.

Твердження ОСОБА_2 проте, що відповідач має майно за адресами 1/2 частина домоволодіння по АДРЕСА_1, та 1/3 частину земельної ділянки АДРЕСА_2 , квартиру по АДРЕСА_3 , якими до рішення суду може розпорядитися та зробити неможливим виконання рішення суду не приймаються колегією судів виходячи із того, що воно всупереч ст. 60 ЦПК України не підтверджено жодним доказом, та як в заяві про забезпечення позову (а.с.37) так і в апеляційній скарзі також не зазначено з посиланням на докази проте, що відповідач має намір відчужити належне йому майно або іншим чином створити перешкоди для виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги проте, що суд розгляну справу без позивача, який мав намір заявити клопотання про запит до реєстраційної служби про наявність майна у боржника суперечить положенням ст. 153 ЦПК України, за якими заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Враховуючи викладене, суддя за заявоюОСОБА_2 про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_3 розглядаючи заяву після відкриття провадження у справі, без повідомлення сторін, за відсутності обґрунтування у тексті заяви ( а.с.27) підстав для забезпечення позову (проте, що відповідач має намір відчужити належне йому майно або іншим чином створити перешкоди для виконання рішення суду), відсутності доказів про наявність майна у відповідача, та його вартості, а отже і співмірності заявлених позовних вимог з вартістю належного відповідачу майна, обґрунтовано відмовив у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Суддя дотримався норм процесуального права, доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості оскаржуваної ухвали являються безпідставними.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують також висновків суду та не дають підстав вважати, що питання вирішено неправильно.

Сукупність вищезазначених обставин, аналіз та оцінка доводів апеляційної скарги приводять до висновку, що ці доводи не знайшли свого підтвердження при апеляційному розгляді справи, оскаржувана ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому підстав для її зміни або скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.307,312 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу судді Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 листопада 2015 року про відмову у забезпеченні позовуу цій справі залишити без змін.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді: