АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 530/606/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2568/16Головуючий у 1-й інстанції Дем"янченко С.М. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Хіль Л.М.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

За участю секретаря: Колодюк О.П.,

За участю: апелянта ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2014 року ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, прохаючи стягнути з останньої на користь банку заборгованість за договором про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 030-027029/12-00938-вкл-к від 13.09.2012 року в сумі 9369,91 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором 862,50 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 2378,68 грн., нараховані відсотки по заборгованості 4166,40 грн., пеня 1962,33 грн., також прохав стягнути з ОСОБА_2 на користь банку 243,60 грн. судових витрат.

В обґрунтування позову позивач зазначив, що між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та відповідачем по справі було укладено кредитний договір 042-Z/020537 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue. На виконання договору 042-Z/020537 від 13.09.2012 року, про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки, між позивачем і відповідачем було укладено договір про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту № 030-027029/12-00938-вкл-к. На виконання вказаного договору, позивач відкрив картковий рахунок відповідачу з використанням картки Electron Instant Issue № 986112, відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 3450 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі 70 відсотків річних. Відповідач зобов'язувалася повернути кредит і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами до 14.09.2014 року. Посилаючись на те, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує і погашення боргу не здійснює, позивач звернувся із вищевказаним позовом.

Заочним рішенням від 8 серпня 2014 року позовні вимоги банку були повністю задоволені.

Ухвалою від 7 листопада 2014 року виправлена описка в рішенні суду та вірно вказано ім,я відповідачки.

Заочне рішення від 8 серпня 2014 року було звернено до виконання.

30 березня 2016 року на адресу суду надійшла заява відповідачки про перегляд заочного рішення яка була розглянута 27 квітня 2016 року-

заочне рішення суду від 8 серпня 2014 року та ухвала від 7 листопада 2014 року про виправлення описка в рішенні суду були скасовані та справа призначена до судового розгляду.

8 серпня 2016 року рішенням цього ж суду позовні вимоги ПАТ

« Банк « Фінанси та кредит» задоволено частково : стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» заборгованість за договором про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 030-027029/12-00939-вкл-к від 13.09.2012 року в сумі 7659 грн. 48 коп. (з загальної суми заборгованості відповідачки банку були відраховані платежі, що стягнуті з неї за повідомленням Зіньківського районного відділу ДВС станом на 27.04.2016 р. в загальній сумі 1954,03 грн.)

Не погодившись із вказаним рішенням від 08.08.2016 року, його в апеляційному порядку оскаржила ОСОБА_2, прохала його скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову у повному обсязі,

посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, вказувала на неналежне повідомлення її про судове засідання та на закінчення строків позовної давності звернення банку до суду про стягнення з неї заборгованості та на те, що договір не мав юридичної сили на момент його підписання так як на час його укладення не перевірявся її фінансовий стан, вказувала , що суд безпідставно провів заочний розгляд справи. Також прохала реструктуризувати пеню та відсотки по кредитному договору, стверджуючи, що тіло кредиту становить не 3450 гривень, а 2000 грн., які нею вже сплачені, прохала зняти арешт з майна, що накладений Зіньківським районним відділом ДВС, закрити провадження по справі, задовольнити її позовні вимоги.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, вислухавши пояснення учасників процесу, дійшла до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно з нормою п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та правильно встановлено судом першої інстанції, 13 вересня 2012 року між ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» та відповідачем по справі ОСОБА_2 було укладено кредитний договір 042-Z/020537 про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Electron Instant Issue ( а.с.3-5).

На виконання договору 042-Z/020537 від 13.09.2012 року, про відкриття карткового рахунку та надання і використання платіжної картки, між позивачем і відповідачем по даній справі укладено договір про відкриття відновлюваної лінії у формі овердрафту № 030-027029/12-00938-вкл-к.

На виконання вказаного договору, позивач відкрив картковий рахунок відповідачу з використанням картки Electron Instant Issue № 986112, відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 3450 гривень, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі 70 відсотків річних (а.с.8-10).

Так, згідно з п. 2.1 договору, банк відкриває на картковий рахунок позичальника, на якому обліковуються операції, здійснені з використанням картки Visa Electron Instant Issue № 986112, на умовах забезпеченості, повторності, строковості і платності відновлювальну кредитну лінію з розміром ліміту овердрафту в сумі 3450 грн. 00 коп., зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами в розмірі процентної ставки 78,0 % річних, а позичальник зобов`язується повністю повернути отримані в рахунок відновлювальної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 14.09.2014 року і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі, порядку й у строки, встановлені цим договором.

Відповідно до п.п. 2.1.1 договору, протягом періоду кредитування, починаючи з 13.09.2012 року і закінчуючи кінцевою датою терміну дії відновлювальної кредитної лінії 14.09.2014 року, кредитний ліміт, зазначений у п.2.1 даного договору, щомісяця в день нарахування процентів, зменшується рівними частинами на суму кожного зменшення у розмірі 143,75 грн., при цьому перше зменшення кредитного ліміту здійснюється у день нарахування процентів у місяці, наступному за місяцем, у якому був встановлений кредитний ліміт. У випадку, якщо протягом періоду кредитування, на дату чергового зменшення кредитного ліміту (у день нарахування процентів), у фактичному користуванні позичальника перебувають кредитні ресурси в розмірі більшому, ніж новий (зменшений) розмір кредитного ліміту відновлювальної кредитної лінії, позичальник зобов`язаний не пізніше дати зменшення кредитного ліміту (у день нарахування процентів) повернути кредитні ресурси в сумі перевищення кредитних ресурсів, що перебувають у фактичному користуванні позичальника, над новим (зменшеним) розміром кредитного ліміту.

Згідно з п. 3.2 договору, позичальник зобов`язується повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором, і сплатити проценти за користування кредитними ресурсами до 14.09.2014 року. При відсутності позитивного залишку коштів на рахунку позичальника в достатньому для сплати заборгованості розміру на 14.09.2014 року. Позичальник зобов`язується в зазначений строк внести суму заборгованості по кредитним ресурсам і проценти за їх користування готівкою в касу банку або безготівковим перерахуванням на картрахунок позичальника.

Відповідно до п. 3.4 договору, банк має право призупинити видачу кредитних коштів за цим договором із блокуванням картрахунку позичальника, відмовити позичальнику в продовженні терміну дії цього договору, а також вимагати від позичальника дострокового повернення в повному обсязі кредитних коштів, виданих у рамках відновлювальної кредитної лінії, і виконання всіх зобов`язань за цим договором, зокрема, якщо позичальник у період дії договору порушив буд-які його умови: позичальник несвоєчасно або в не в повному обсязі здійснював зарахування грошових коштів на погашення заборгованості за кредитом або процентами, відповідно до пунктів 3.2, 2.1.1, 4.3, 4.4 цього договору.

Згідно з п.п. 4.1 та 4.2 договору, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту, по процентній ставці 78,0 % річних. Нарахування процентів здійснюється щомісяця, один раз на місяць, у день нарахування процентів, на залишок заборгованості позичальника за період з попереднього по поточний день нарахування процентів.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Згідно з нормою ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобовязання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів.

Згідно з нормою ст. 1054 ЦК України, банк зобовязується надати грошові кошти позичальнику у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне.

Банк уклав з відповідачкою кредитний договір, умови якого та належним чином не виконує, заборгованість по кредиту на погашає. Внаслідок цього право банка на повернення його власності нарахованих на кредитні кошти платежів, у встановлені у договорі строки, порушено, а тому підлягає захисту. Банк має право вимагати стягнення заборгованості з відповідача та реалізував це право, звернувшись до суду в межах встановленого у цивільному процесуальному кодексі трирічного строку, адже банк скористався своїм правом у відповідності до п. 3.4 кредитного договору та вимагав дострокове повернення відповідачкою боргу у зв`язку із чим 15.04.2014 року звернувся до суду, тоді як згідно з умовами вищевказаного договору позичальник зобов`язувався повністю повернути кредитні ресурси, отримані за цим договором і сплатити проценти за користування ними до 14.09.2014 року.

З огляду на викладене, не знаходять свого підтвердження доводи апеляційної скарги про пропуск позивачем процесуального строку на звернення до суду задля стягнення із неї заборгованості за кредитним договором.

Апелянт також у апеляційній скарзі посилалась на порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо неналежного повідомлення її про час та місце розгляду справи.

Проте, вказане матеріалами справи не підтверджується.

Так, згідно з журналом судового засідання від 8.08.2016 року ( а.с.115-119), апелянт була присутня в судовому засіданні, а отже, доводи апелянта про її неналежне повідомлення про час та місце розгляду справи не знайшли свого підтвердження.

Твердження апелянта стосовно того, що нею отриманий кредит в сумі 2000 грн. , а не 3450 грн., що договір не мав юридичної сили на момент його підписання так як на час його укладення не перевірявся її фінансовий стан не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні внаслідок ненадання доказів.

Вимоги апелянта про задоволення її позовних вимог не може бути задоволена судом, оскільки такі вимоги не заявлені.

Твердження апелянта про безпідставність проведення судом заочного розгляду справи не є предметом розгляду апеляційного суду.

Вимоги апелянта реструктуризувати пеню та відсотки по кредитному договору, зняти арешт з майна, що накладений Зіньківським районним відділом ДВС не є компетенцією апеляційного суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з нормою ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З урахуванням викладених норм, колегія суддів дійшла до висновку про ненадання апелянтом жодних належних та допустимих доказів, у розумінні ст.ст. 57-59 ЦПК України, на підтвердження доводів апеляційної скарги.

Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як свідчать матеріали справи банком в погашення заборгованості відповідачки за договором про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 030-027029/12-00938-вкл-к від 13.09.2012 року нараховано 9369,91 грн., з яких: заборгованість за кредитним договором 862,50 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 2378,68 грн., нараховані відсотки по заборгованості 4166,40 грн., пеня 1962,33 грн.

Судом першої інстанції не враховано стан здоров,я відповідачки, її фінансовий та матеріальний стан, та безпідставно на думку колегії суддів не застосовано вимоги ч.3 ст. 551 ЦК України.

Колегія суддів вважає можливим зменшення розміру пені нарахованої банком до 100 грн.

З врахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що на користь банку підлягає стягненню 5787, 15 грн., з яких:

заборгованість за кредитним договором 862,50 грн., заборгованість прострочена (несанкціонована) за кредитним договором 2378,68 грн., нараховані відсотки по заборгованості 4166,40 грн., пеня 100,00 грн.

Керуючись ст.ст. 303 ч. 1, 304, 307 ч. 1 п.3, 314, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Зіньківського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2016 року змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» за договором про відкриття відновлювальної лінії у формі овердрафту № 030-027029/12-00939-вкл-к від 13.09.2012 року в сумі 5797, 15 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею чинності.

Головуючий: Л.М. Хіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_3

З оригіналом згідно: ОСОБА_1