Справа № 361/5750/15-ц Головуючий у І інстанції Білик Г. О.
Провадження № 22-ц/780/1928/16 Доповідач у 2 інстанції Верланов С. М.
Категорія 22 23.05.2016
УХВАЛА

Іменем України

23 травня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді - Верланова С.М.,

суддів - Березовенко Р.В., Приходька К.П.,

за участю секретаря - Якимчук Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення збитків та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

У вересні 2015 року ОСОБА_2 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2014 року між нею і ОСОБА_3 був укладений договір оренди квартири АДРЕСА_1 строком на один рік. Зазначала, що вона та члени її сім`ї, які проживали в квартирі, умови договору оренди виконували належним чином, орендну плати у розмірі 6 500 грн. вносили своєчасно та в повному обсязі. Вказувала, що через чотири місяці проживання у квартирі відповідач повідомила її про збільшення орендної плати, однак вона не погодилися на такі умови, оскільки умовами договору не передбачено збільшення орендної плати протягом дії договору. В подальшому відповідач неодноразово телефонувала їй та повідомляла про збільшення орендної плати, а 08 лютого 2014 року відповідач разом з чоловіком з`явилися до квартири та вимагали збільшення орендної плати і погрожували виселити позивача разом з членами її сім`ї. Оскільки відповідачем були створені некомфортні умови для проживання в квартирі, що полягали у дзвінках та візитах, позивач разом з членами сім'ї з 16 лютого 2015 року почали пошук нової квартири та 01 березня 2015 року виїхали з орендованої квартири, що підтверджується розпискою відповідача про отримання ключів від квартири.

Позивач вказувала, що у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору, що полягає в односторонньому достроковому розірванні договору оренди з підстав відмови ОСОБА_2 сплачувати орендну плату у більшому розмірі, їй були завдано збитки, які пов'язані з витратами на лікування дитини, яка захворіла в період вимушеного переїзду до нової квартири, перевезення речей, прибирання нової квартири та за послуги брокера щодо пошуку іншої квартири. Загальний розмір завданих збитків становить 14 926 грн. 93 коп. Крім того, їй завдано моральну шкоду, яка полягає у порушенні ОСОБА_3 умов договору щодо підвищення орендної плати, психологічного тиску та погроз при цьому, необхідності термінової зміни місця проживання.

З наведених підстав позивач просила стягнути з ОСОБА_3 на свою користь завдані збитки у розмірі 14 926 грн. 93 коп. та моральну шкоду у розмірі 20 000 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року в позові ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позов задовольнити, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення судом норм матеріального і процесуального права.

Заслухавши доповідь судді - доповідача, пояснення учасників процесу, які з`явилися в судове засідання, вивчивши матеріали справи та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

Відповідно до вимог ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив із безпідставності позовних вимог.

Такі висновки суду першої інстанції є правильними, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Згідно з ч.1 ст. 810 ЦК України за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату.

Відповідно до ч.1 ст.812 ЦК України предметом договору найму житла можуть бути помешкання, зокрема, квартира або її частина, житловий будинок або його частина.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 15 серпня 2014 року між ОСОБА_3 (орендодавець) та ОСОБА_2 (орендар) був укладений договір оренди, за умовами якого ОСОБА_3 передала ОСОБА_2 у тимчасове користування квартиру АДРЕСА_1, яка належить їй на праві власності (а.с.7-8, 50-51).

Відповідно до пункту 3.1 договору оренди щомісячна орендна плата становить 6 500 грн.

У пункті 4.1 договору оренди передбачено, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання і діє з 01 вересня 2014 року по 31 серпня року 2015 року.

Відповідно до пункту 6.2 договору, договір може припинятися за вимогою однієї із сторін у випадку порушення умов даного договору чи згоди сторін, про що вони зобов'язані попередити один одного не пізніше ніж за 1 місяць до моменту закінчення даного договору.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання умов договору оренди відповідач передала позивачу в користування квартиру АДРЕСА_2, а позивач сплатила позивачу орендну плату за вересень 2014 року у розмірі 6500 грн. та суму залогу у розмірі 6500 грн. (а.с. 9).

Відповідно до положень п.п.1,4 ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Судом першої інстанції встановлено, що через чотири місяці після укладення договору ОСОБА_3 попередила ОСОБА_2 про розірвання договору, у зв'язку з тим, що остання порушує його умови договору та вимагала у визначений місячний термін покинути жиле приміщення.

Як вбачається з розписки ОСОБА_3 на договорі оренди, вона попередила позивача 08 лютого 2015 року про припинення договору оренди з 01 березня 2015 року (а.с.7-8, 50-51).

По справі встановлено, що 01 березня 2015 року ОСОБА_2 та члени її сім'ї добровільно покинули орендовану квартиру, повернули ключі від квартири ОСОБА_3 та отримали від неї сплачену раніше суму завдатку у розмірі 6 500 грн., що підтверджується розпискою (а.с.14, 50-51).

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що договір оренди від 15 січня 2014 року було припинено за згодою сторін, що узгоджується з положеннями пункту 6.2. договору оренди. Згода ОСОБА_2 на припинення договору підтверджується добровільним звільненням нею та членами її сім`ї квартири, поверненням ключів від квартири ОСОБА_3 та отримання від відповідача завдатку.

Посилання ОСОБА_2 на те, що підставою для припинення договору оренди стало одностороннє підвищення ОСОБА_3 орендної плати, є необґрунтованим, оскільки у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження вказаних обставин. Таких доказів позивач у порушення вимог ст.57,60 ЦПК України суду не надала.

Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Відповідальність у вигляді відшкодування збитків настає за наявності складу правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії чи бездіяльності особи), шкідливого результату такої поведінки, причинного зв'язку між протиправною поведінкою та заподіяними збитками, вини особи, яка заподіяла збитки.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків (шкоди).

Причинний зв'язок між протиправною поведінкою порушника та збитками полягає, передусім, у прямому (безпосередньому) зв'язку між протиправною поведінкою та настанням шкідливого результату.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Враховуючи те, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази порушення ОСОБА_3 умов договору оренди, колегія суддів вважає, що суд обгрунтовано дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача збитків.

Оскільки позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач пов`язує із порушенням ОСОБА_3 умов договору оренди, а таких порушень судом не встановлено, то колегія суддів вважає, що суд першої інстанції також дійшов правильного висновку про відсутність підстав для стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 моральної шкоди.

Доводи апеляційної скарги про те, що відповідач повинен був повідомити ОСОБА_2 про припинення договору оренди до 31 серпня 2015 року, тобто, до закінчення строку його дії, не ґрунтується на умовах договору оренди, оскільки зі змісту договору оренди вбачається, що сторони узгодили як термін його дії (пункт 4.1), так і підстави його припинення (пункт 6.2).

Матеріали справи та зміст оскаржуваного рішення суду не дають підстав для висновку про неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, які передбачені ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Ураховуючи наведене та положення ст.308 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити апеляційну скаргу і залишити рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді