АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Номер справи 653/1441/16-ц Головуючий в І інстанції Калімбет Л.І.
Номер провадження 22-ц/791/1867/16 Доповідач: Цуканова І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«05» грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючогоЦуканової І.В.
суддів:Вейтас І.В.,
Склярської І.В.,
секретарПавловська Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Генічеського районного суду Херсонської області від «23» червня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И Л А:

У травні 2016 року публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду із позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором, укладеним 01.06.2010р., за яким відповідач отримав кредит в сумі 2000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік.

Оскільки ОСОБА_5 свої зобов'язання за договором не виконує, то станом на 29.02.2016р. виникла заборгованість в розмірі 13235,56 грн., яка складається з наступного:

626,07 грн. - заборгованість за кредитом;

8403,03 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

3100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією,

а також штрафи відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штрафу (фіксована частина);

606,46 грн. - штрафу (процентна складова).

Рішенням Генічеського районного суду Херсонської області від 23.06.2016р. в задоволенні позову Банку відмовлено за пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі Банк просить рішення суду скасувати, ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на недоведеність обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, представника позивача та ОСОБА_5, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до укладеного договору б/н від 01.06.2010р. ОСОБА_5 отримав кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідачем отримано платіжну картку «Універсальна» №0882, строком дії до січня 2014р. /а.с. 59, 95/.

В п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010р. та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між відповідачем та Банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», викладеними на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою.

Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Банком тарифів та інших невід'ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись Банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п.1.1.3.1.9 Умов та Правил. Відповідно до п.1.1.2.3 до обов'язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам.

Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг - Позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг - у разі невиконання зобов'язань за договором на вимогу Банку Позичальник має виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), оплати винагороди Банку.

Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт доручає Банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми, підлягаючих сплаті Банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта в межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку.

Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором.

Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та Правил надання банківських послуг - у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умові даного договору та/або у разі виникнення овердрафту, Банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов'язків в цілому або у встановленою Банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов'язків та інших обов'язків за цим договором.

Відмовляючи позивачеві в задоволенні позову, суд виходив з того, що оскільки відповідач здійснив останній платіж 17.12.2012р., що є початком перебігу строку позовної давності, відповідач усно в судовому засіданні просив застосувати позовну давність, то, звернувшись до суду з даним позовом лише 04.05.2016р., Банк пропустив встановлений ст. 257 ЦК України трирічний строк позовної давності, через що наявні підстави, передбачені ч.4 ст. 267 ЦК України, для відмови у задоволенні позову.

Проте, з таким висновком суду погодитися неможливо, оскільки він не відповідає обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права.

Згідно ч.ч. 1,2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором Банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі просрочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

В п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що згідно ст. 212 ЦК України, в разі наявності просроченого кредиту строком повернення кредиту в повному обсязі є 211-й день з моменту виникнення такої заборгованості.

Оскільки останній платіж ОСОБА_5 здійснив 17.12.2012р., то датою виникнення заборгованості є 31.01.2013р., відповідно, останній мав в повному обсязі погасити заборгованість за кредитом на 211-й день після 31.01.2013р., тобто 30.08.2013р.

Оскільки Банк звернувся до суду з даним позовом у травні 2016р., то,встановлений ч.1 ст. 257 ЦК України строк позовної давності про стягнення заборгованості, не сплив.

З огляду на вищенаведене колегія суддів вважає, що вимоги Банку про стягнення заборгованості за кредитом (по тілу кредиту) в сумі 626,07 грн. є законними та обґрунтованими.

На підставі ч.1 ст. 1048 ЦК України обґрунтованими є також вимоги Банку про стягнення процентів після зазначеної дати до дня визначення розміру заборгованості.

З пояснень представника Банку при розгляді справи апеляційним судом вбачається, що в розрахунку розмір заборгованості за процентами в сумі 8403,03 грн. (стовпчик 12 розрахунку) визначено, виходячи із загальної щомісячної суми заборгованості відповідача за тілом кредиту і процентами, нарахованими за попередній період.

Оскільки такий порядок нарахування процентів суперечить умовам кредитного договору про базову процентну ставку в місяць 3,00% на розмір заборгованості, тобто на тіло кредиту, то враховуючи пояснення представника Банку, що розмір процентів, нарахованих на кредитну заборгованість 626,07 грн. (стовпчик 9 розрахунку), становить 1386,99 грн., колегія суддів вважає, що позивачем доведено обґрунтованість позовних вимог про стягнення процентів в сумі 1386,99 грн., а не 8403,03 грн., як заявлено в позові.

Що стосується вимог позивача про стягнення 3100,00 грн. зазначених в розрахунку як заборгованість за пенею та комісією, то колегія суддів виходить з наступного.

З пояснень представника Банку в ході судового засідання апеляційного суду вбачається, що в дійсності зазначена сума, згідно наказу Банку СП-2013-6776448 від 19.09.2013р., є штрафом в розмірі 100 грн., який нараховується щомісяця за просрочку (другий місяць поспіль) погашення боргу замість пені за несвоєчасну оплату послуг, передбаченої даним договором - Умовами і Правилами, в розмірі 0,1% від суми заборгованості (п. 1.1.5.25 Умов та Правил) /а.с. 18, 105-112/.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_5 в ході розгляду справи місцевим судом усно заявляв про застосування строків позовної давності.

Згідно п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Згідно ч.4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Оскільки Банк звернувся до суду з даним позовом 04.05.2016р., то з урахуванням строку позовної давності стягненню підлягає 1000,00 грн. за період з травня 2015р. по день здійснення розрахунку станом на 29.02.2016р. (стовпчик 13 розрахунку), а не 3100,00 грн. як просив Банк в позовній заяві.

Згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил при порушенні Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим даним договором більше ніж на 30 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і просрочених процентів і комісій.

Згідно Пам'ятки Клієнта штраф за порушення строків платежу за будь-яким грошовим зобов'язанням, передбаченим договором більш ніж на 120 днів складає 500,00 грн. + 5% від ціни позову /а.с. 6/.

Оскільки ОСОБА_5 не виконав своє грошове зобов'язання, а саме: в порушення п. 2.1.1.12.4 Умов та Правил на 211-й день з моменту виникнення заборгованості за кредитом її не погасив, про що зазначено вище, то, за думкою судової колегії, вимоги Банку про стягнення розміру штрафу в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) є обґрунтованими, а вимоги про стягнення штрафу в розмірі 606,46 грн. (процентної складової) підлягає частковому задоволенню в сумі 150,65 грн. (5% (626,07 + 1386,99 + 1000,00).

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів вважає, що позовні вимоги Банку підлягають частковому задоволенню в сумі 3663,71 грн., а саме:

626,07 грн. - заборгованість за кредитом;

1386,99 грн. - заборгованість по процентам;

1000,00 грн. - штраф;

500,00 грн. (фіксована частина);

150,65 грн. (процентна складова).

В іншій частині позовні вимоги Банку як незаконні та необґрунтовані задоволенню не підлягають.

Оскільки висновок суду не відповідає обставинам справи, судом неправильно застосовано норми матеріального права, то рішення суду слід скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити частково.

На підставі ч.ч. 1,5 ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_5 на користь Банку слід стягнути витрати по сплаті судового збору, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог: в суді першої інстанції - 381,43 грн., в суді апеляційної інстанції - 419,57 грн., а всього 801,00 грн.

На підставі ч.1 ст.1048, ч.2 ст.1050, ч.ч. 1,2 ст.1054, п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, керуючись ст.ст. 303,316, п.2 ч.1 ст.307, п.п. 3,4 ч.1 ст.309 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Рішення Генічеського районного суду Херсонської області від 23 червня 2016 року скасувати, ухвалити нове.

Позовні вимоги задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3663,71 грн., а саме:

626,07 грн. - заборгованість за кредитом;

1386,99 грн. - заборгованість по процентам;

1000,00 грн. - штраф;

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

150,65 грн. - штраф (процентна складова), а також витрати по сплаті судового збору в сумі 801,00 грн., а всього 4464,71 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий І.В.Цуканова

Судді: І.В.Вейтас

І.В.Склярська