ухвала

іменем україни

12 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Іваненко Ю.Г., Гвоздика П.О., Завгородньої І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Надра» (далі - ПАТ «КБ «Надра») звернулося до суду з позовом, свої вимоги обґрунтовуючи тим, що 24 жовтня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» (далі - ВАТ КБ «Надра»), правонаступником якого є ПАТ «КБ «Надра» та ОСОБА_4 був укладений кредитний договір № 24/10/2007/840-К/976, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 21 708,97 доларів США зі сплатою 14,4 % річних, з кінцевим терміном погашення до 23 жовтня 2016 року.

Станом на 20 березня 2014 року утворилася заборгованість в сумі 19 774,47 дол. США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України становить 196 119, 20 грн, і яка складається з: тіла кредиту - 17 219,84 дол. США, що еквівалентно 170 782,93 грн; відсотків - 324,76 дол. США, що еквівалентно 3 220,90 грн; пені 59,57 дол. США, що еквівалентно 590,80 грн; штрафу - 2 170,30 дол. США, що еквівалентно 21 524,57 грн.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 24 жовтня 2007 року між ОСОБА_5 та ВАТ КБ «Надра» було укладено договір поруки, відповідно до якого ОСОБА_5 виступила поручителем за виконання зобов'язань ОСОБА_4 в тому ж об'ємі, що і позичальник. Позивач просив стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ПАТ КБ «Надра» заборгованість за кредитним договором № 24/10/2007/840-К/976 від 24 жовтня 2007 року в сумі 19 774,47 дол. США.

Заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» заборгованість за договором кредиту № 24/10/2007/840-К/976 від 24.10.2007 року в сумі: 19 714, 90 дол. США, що в еквіваленті до національної грошової одиниці України становить 195 528,40 грн, з них 17 219,84 дол. США - тіло кредиту, 324,76 дол. США - заборгованість по відсотках, 2 170,30 дол. США - штраф, 590 грн 80 коп. пені та по 980 грн 56 коп. судових витрат з кожного.

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 18 січня 2016 року заяву ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення суду від 30.01.2015 року по цивільній справі № 686/9200/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості залишено без задоволення.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року заочне рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 30 січня 2015 року скасовано в частині стягнення з відповідачів на користь позивача 2 170, 30 дол. США штрафу, у зв'язку із чим резолютивну частину рішення викладено в новій редакції:

«Позов задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4 (і.н. НОМЕР_1), ОСОБА_5 (і.н. НОМЕР_2) на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» за кредитним договором № 24/10/2007/840-К/976 від 24.10.2007 року заборгованість в сумі 17 543,84 долари США, з них 17 219,84 дол. США - тіло кредиту, 324,76 дол. США заборгованість по відсотках, а також 590 грн 80 коп. пені.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» витрати по оплаті судового збору по 872 грн 73 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.»

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, направити справу на новий розгляд, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Заслухавши суддю-доповідача у справі, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Скасовуючи частково рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд виходив з того, що ОСОБА_4 з листопада 2007 року по 25 лютого 2014 року здійснював платежі за кредитним договором, однак не в повному розмірі та з простроченням.

У зв'язку з простроченням сплати щомісячного платежу відповідно до встановленого графіка і несплати залишку заборгованості за кредитом та нарахованих відсотках, банк 21 березня 2014 року направив на адресу відповідачів вимогу про дострокове погашення залишку по тілу кредиту 17 219,84 дол. США, сплати нарахованих відсотків в сумі 324,76 доларів США, пені за прострочення сплати кредиту 59,57 дол. США та штрафу згідно з п. 5.2 2 170,30 дол. США, а всього на загальну суму 19 774,47 дол. США.

Так, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що відповідно до правил ч. 2 ст.1050 ЦК України, ст. 554 ЦК України, у зв'язку з порушенням позичальником зобов'язань за договором кредиту, банк вправі вимагати дострокового повернення позичальником та поручителем в солідарному порядку кредитних коштів в сумі 17 219,84 дол. США, нарахованих відсотків в сумі 324,76 дол. США та пені в сумі 590 грн 80 коп., яка згідно з розрахунком позивача розрахована за період з 22 серпня 2013 року по 19 березня 2014 року.

Разом з тим, вимагаючи сплату відповідачами суми штрафу, нарахованої відповідно до п. 5.2 договору, позивач не надав суду розрахунку суми штрафу, а також не вказав, за які саме випадки порушення зобов'язань позичальником, передбачених пунктами 4.3.2 4.3.5, 4.3.8- 4.3.16 договору, нараховано штраф.

Доводи касаційної скарги щодо неотримання кредитних коштів спростовуються встановленими у справі обставинами.

Як установлено судами попередніх інстанцій, кредитний договір ОСОБА_4 укладав з метою отримання кредитних коштів у сумі 21 702,97 доларів США на придбання автотранспортного засобу, який є предметом застави на забезпечення виконання його зобов'язань перед банком щодо повернення кредитних коштів.

Відповідно до договору купівлі продажу автомобіля від 23 жовтня 2007 року № 0010 та додатку № 1, укладеного між ВАТ «Луцький автомобільний завод» та ОСОБА_4, останній приймає у власність та оплачує автомобіль марки КІА, модель седан, колір сірий, кузов 083290, виробник ВАТ «Луцький автомобільний завод» вартістю 109 600 грн.

У п. п. 1.2, 1.3 цього договору зазначено, що банк відповідно до гарантійного листа за покупця сплачує продавцю вартість автомобіля 109 600 грн за вказаними у цьому договорі банківськими реквізитами, вид оплати кредит. Кредит надається покупцю на умовах укладеного між банком та покупцем договору кредиту. Кредит надається шляхом перерахування банком суми кредиту на поточний рахунок продавця.

З наявних у справі письмових доказів, а саме: платіжного доручення від 24 жовтня 2007 року № 1 убачається, що ПАТ КБ «Надра» відповідно до умов договору купівлі продажу автомобіля перерахував за покупця на рахунок продавця автомобіля 109 600 грн, що еквівалентно сумі кредиту 21 702 долари США 97 центів.

З огляду на вищевикладене, доводи касаційної скарги не знайшли свого підтвердження та не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального та матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 24 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Ю.Г. Іваненко П.О. Гвоздик І.М. Завгородня