Справа № 734/3301/16-ц Провадження № 22-ц/795/2317/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції - Бараненко С. М. Доповідач - Лакіза Г. П.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіЛакізи Г.П.
суддів:Скрипки А.А., Шевченка В.М.
при секретарі:Покладі Д.В.
за участю:представника заявника - адвоката Гуц А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2016 року в справі за заявою ОСОБА_6 про встановлення факту смерті ОСОБА_7, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2016 року залишено без розгляду заяву ОСОБА_6 про встановлення факту смерті ОСОБА_7 в м. Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати зазначену ухвалу суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 зводяться до того, що при постановленні оскаржуваної ухвали судом першої інстанції було порушено та неправильно застосовано норми процесуального права. Зазначає, що у суду першої інстанції не було підстав для застосування положень п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України для залишення заяви без розгляду, оскільки заяву від імені ОСОБА_6 про встановлення факту смерті подала сама ОСОБА_6 в своїх інтересах, а не особа, яка не має повноважень на ведення справи.

Також ОСОБА_6 вказує, що дійсно, стаття 257-1 ЦПК України передбачає, що заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Проте, згідно з роз'ясненням Міністерства Юстиції України до кола родичів, які мають право на звернення до суду із заявою щодо встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території входять особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки, у тому числі особи, які спільно проживають, але не перебувають у шлюбі. Оскільки вона спільно проживала з ОСОБА_7, то належить до кола осіб, які мають право звернутися до суду з заявою про встановлення факту його смерті.

В поданих письмових запереченнях на апеляційну скаргу Козелецький районний відділ РАЦС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області просить апеляційну скаргу відхилити. Зазначає, що РАЦС помилково залучено до участі в справі в якості заінтересованої особи, оскільки жодної матеріально-правової заінтересованості у цій справі не має. Також вказує, що ОСОБА_6 не належить до кола осіб, які мають право на звернення до суду з такою заявою, оскільки її правовий статус належним чином не встановлено. Належних та допустимих доказів того, що заявник проживала разом з ОСОБА_7 понад 5 років суду надано не було. Звертає увагу суду також на те, що на момент смерті померлий ОСОБА_7 мав дочку - ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, та рідну сестру - ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_2 Тобто, наявні особи, які за законом мають право звернутись до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_7, а Гуц А.М. не є представником зазначених осіб.

Заслухавши суддю - доповідача, пояснення представника заявника - адвоката Гуц А.М., дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 звернулася до суду з заявою про встановлення факту смерті ОСОБА_7, мотивуючи заяву тим, що з ОСОБА_7 вони проживали разом однією сім'єю більше п'яти років в м. Донецьк. Після окупації окремих районів вони були вимушені переїхати на тимчасове проживання до смт Козелець. У травні 2016 року ОСОБА_7 перебував у м. Донецьку, куди поїхав для догляду та перевірки стану залишеного нерухомого майна і там ІНФОРМАЦІЯ_4 року помер та був похований. Тому їй необхідно встановити факт смерті ОСОБА_7

Ухвалою Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2016 року заяву ОСОБА_6 про встановлення факту смерті ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, а саме, що він помер в м. Донецьк ІНФОРМАЦІЯ_4 року, було залишено без розгляду.

Залишаючи заяву без розгляду, суд першої інстанції послався на положення п.2 ч.1 ст.207 ЦПК України, відповідно до якого суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи, зазначивши також, що ОСОБА_6 не надано суду жодного доказу, що вона є родичем ОСОБА_7 або проживала з ним однією сім'єю понад п'ять років, а тому вона не є тією особою, яка має право, відповідно до вимог ст.257-1 ЦПК України, звертатись до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території. В резолютивній частині ухвали суду першої інстанції також зазначено, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно, тобто суд першої інстанції роз'яснив заявнику наслідки залишення заяви без розгляду , передбачені ч.2 ст.207 ЦПК України

Проте, з таким висновком суду першої інстанції не може погодитися колегія суддів апеляційного суду, оскільки його зроблено з порушенням норм процесуального права.

Згідно вимог п.2 ч.1 ст. 207 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо заяву від імені заінтересованої особи подано особою, яка не має повноважень на ведення справи.

За правилом п.7 ч.2 ст.119 ЦПК України до позовної заяви (заяви), яка подається представником позивача (заявника), додається довіреність чи інший документ, що стверджує його повноваження (факт батьківства, усиновлення, опіки, піклування). Подача позовної заяви до суду без наявності належних повноважень підставою для повернення позовної заяви (п.3 ч.3 ст. 121 ЦПК), а прийнятої заяви - для залишення її судом без розгляду.

З матеріалів справи вбачається, що заява ОСОБА_6 (яка діє в своїх власних інтересах) подана нею особисто (а.с.3-5). Своїм представником ОСОБА_6 зазначила адвоката Гуц А.М., повноваження якого належним чином підтверджені (договір про правову допомогу від 25.07.2016 року, копія свідоцтва №312 про право на заняття адвокатською діяльністю - а.с.15,16).

Отже, у суду першої інстанції не було підстав залишати заяву ОСОБА_6 без розгляду згідно положень п.2 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

Посилання суду першої інстанції на те, що ОСОБА_6 не надано суду жодного доказу, що вона є родичем ОСОБА_7 або проживала з ним однією сім'єю понад п'ять років, а тому має право, відповідно до вимог ст.257-1 ЦПК України, звертатись до суду з заявою про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території, не є підставою для залишення заяви без розгляду відповідно до положень п.2 ч.1 ст. 207 ЦПК України.

За таких обставин апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції відповідно до приписів ст.311 ЦПК України - скасуванню як така, що перешкоджає подальшому провадженню в справі, з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 311 ч.1 п.4, 313- 315, 317, 319 ЦПК України апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Ухвалу Козелецького районного суду Чернігівської області від 09 листопада 2016 року скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: