Провадження № 2/470/78/16
Справа № 470/111/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 березня 2016 року смт. Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Міщенка Г.В.,

при секретарі Шелестюк І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2,

В С Т А Н О В И В:

10 лютого 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом до Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області та ОСОБА_2 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.

В позовній заяві вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати - ОСОБА_3, після смерті якої відкрилася спадщина на житловий будинок по АДРЕСА_1, який належав померлій на підставі договору купівлі-продажу від 01 вересня 1978 року. Вона вважається такою, що прийняла спадщину після матері разом з батьком - ОСОБА_4, який також помер ІНФОРМАЦІЯ_2, оскільки проживали в будинку та були зареєстровані разом із спадкодавцем. Після смерті батька вона також доглядала за спірним будинком, здійснювала його поточний ремонт, обробляла присадибну ділянку і вважається такою, що прийняла весь будинок у спадок, а третя особа по справі, що приходиться їй братом, спадщину приймати не побажав. Проте 02 грудня 2015 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори відмовлено їй в оформленні спадкових прав на нерухоме майно з підстав того, що на договорі купівлі-продажу спадкового будинку від 01 вересня 1978 року відсутня відмітка про реєстрацію його в бюро технічної інвентаризації.

Посилаючись на викладені обставини та на ст.ст.529, 549 ЦК Української РСР, позивачка просила визнати за нею право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1, що залишився після смерті матері й батька.

У судове засідання позивачка ОСОБА_1 надала письмову заяву, в якій свої позовні вимоги про визнання права власності підтримала в повному обсязі, а справу просила розглянути без її участі.

Сільський голова Новоукраїнської сільської ради ОСОБА_5 позов визнав, а третя особа - ОСОБА_2 проти його задоволення не заперечував, про що надали письмові заяви, а справу просили розглянути без їх участі.

Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши наявній в ній докази, доходить такого.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про її смерть ( а. с. 7 ).

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, який вона придбала у ОСОБА_6 за договором купівлі-продажу від 01 вересня 1978 року, нотаріально посвідченого виконавчим комітетом Новоукраїнської сільської Ради народних депутатів та зареєстрованого за № 11 в книзі для запису нотаріальних дій ( а. с. 10 ).

У відповідності із ст.227 ЦК Української РСР 1963 року, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору ( стаття 47 цього Кодексу ). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів.

Як вбачається з матеріалів справи, вказаний договір нерухомості був нотаріально посвідчений та зареєстрований у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів, а тому ОСОБА_3 правомірно набула право власності на спірний житловий будинок, оскільки діюче на той час законодавство інших вимог щодо виникнення такого права не містило.

Згідно з ч.1 ст.529 ЦК Української РСР 1963 року передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти ( у тому числі усиновлені ), дружина і батьки ( усиновителі ) померлого, а відповідно до п.1 ч.1 ст.549 цього ж Кодексу вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

За такого ОСОБА_7 і ОСОБА_1 прийняли спадщину на житловий будинок в рівних частинах, оскільки на момент її відкриття після смерті ОСОБА_3 проживали та були зареєстровані з нею за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою сільського голови, виданою на підставі запису № 327 в погосподарській книзі № 5 ( 1983-1985 років ) ( а. с.46 ).

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про його смерть ( а. с. 6 ), після смерті якого відкрилася спадщина на частину спірного житлового будинку, яку прийняла у садок його донька ОСОБА_1, оскільки в січні-лютому 2002 року провела поточний ремонт, в березні-квітні посадила город, доглядала за присадибною ділянкою і розпоряджалася будинком, що вбачається з довідки сільського голови ( а. с. 48 ), та відповідає вимогам ст.ст.529, 549 ЦК Української РСР.

Таким чином, ОСОБА_1 прийняла спадщину на весь житловий будинок як після смерті матері, так і після смерті батька, та згідно ст.561 ЦК Української РСР звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, проте 02 грудня 2015 року завідувачем Березнегуватської державної нотаріальної контори відмовлено їй в оформленні спадкових прав на нерухоме майно з підстав того, що на договорі купівлі-продажу спадкового будинку від 01 вересня 1978 року відсутня відмітка про реєстрацію його в бюро технічної інвентаризації ( а. с. 50 ).

Натомість, зі змісту п.п.1, 7 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31 січня 1966 р, реєстрація будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих на підставі документів, що встановлюють право власності ( правовстановлюючих документів ) згідно з додатком № 1.

Тобто, вказана Інструкція передбачала реєстрацію бюро технічної інвентаризації жилого будинку, а не права власності на нього, яке виникло з моменту укладення договору купівлі-продажу.

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження, а згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, позов про визнання права власності на житловий будинок підлягає задоволенню з урахуванням рішення Новоукраїнської сільської ради від 18 листопада 2015 року № 5 про перейменування АДРЕСА_1 ( а. с. 11 ).

Керуючись ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Новоукраїнської сільської ради Березнегуватського району Миколаївської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, ОСОБА_2, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок по АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, та після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Г. В. Міщенко