Справа № 444/2229/16-ц
Провадження № 2/444/1105/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2016 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Зеліско Р. Й.,

при секретарі Мамедовій Г. І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Жовква Львівської області в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Жовківського районного відділу Державної міграційної служби України у Львівській області про визнання втратившим право на проживання та про зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про визнання його таким, що втратив право на проживання в будинку АДРЕСА_1 та про зняття з реєстрації.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що їй на праві особистої власності належить житловий

будинок з господарськими будівлями та спорудами, які знаходяться в АДРЕСА_1

Стверджує, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями вона набула на 1/3 частину в порядку спадкування, що засвідчується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27) від 06.07.2015 року, на 2/3 частини на підставі рішення Жовківського районного суду від 22.09.2015 р., що засвідчується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна 27 ) від 21.01.2016 року.

Житловий будинок загальною площею 54,1 кв. м , житловою площею 18,9 кв. м. складається з кухні, кладової, веранди, житлової кімнати.

При будинку є літня кухня-Б, сарай-В, сарай- Г, сарай-Д, споруди.

Заявляє, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1 вона набула після смерті своєї матері, ОСОБА_3 та вітчима ОСОБА_4.

Стверджує, що проживає в АДРЕСА_2 в господарстві батьків її чоловіка, а в її будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, що належить їй на праві особистої власності, проживає її син ОСОБА_5, 1991 року народження, невістка ОСОБА_6, 1992 року народження та їхній син, який є внуком позивачки, ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Крім цього в будинку АДРЕСА_1 зареєстрований ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уроженець м. Бельци, Молдова. Заявляє, що реєстрація ОСОБА_2 за вказаною адресою проведена ще 15 березня 2007 року її вітчимом ОСОБА_4 З часу реєстрації і до сьогоднішнього дня ОСОБА_2 жодного дня не проживав по місцю реєстрації. Він проживав і проживає в АДРЕСА_3 у господарстві ОСОБА_8. Позивач неодноразово зверталася до відповідача з пропозицією про зняття з реєстрації, але відповідач цього не зробив. Стверджує, що її сину потрібно оформити субсидії на житлово-комунальні послуги, але у зв'язку з тим, що відповідач не бажає знятися з реєстрації, її син не може оформити субсидії. А тому просить визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 таким, що втратив право на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 та зобов'язати Жовківський районний відділ Державної міграційної служби України у Львівській області зняти з реєстрації ОСОБА_2

Позивач в судове засідання не прибула, однак подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутності. Позовні вимоги викладені у позовній заяві підтримує повністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Просить позов задоволити.

Відповідач повторно в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини свого неприбуття, хоча про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, однак подав заяву у якій зазначив, що не зможе з'явитися в судове засідання, оскільки працює в Республіці Польща. При вирішенні позову покладається на думку суду.

На підставі ч. 2 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явилися в судове засідання без поважних причин.

А тому судом вирішено проводити розгляд справи за відсутності сторін та на підставі поданих до суду доказів.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксація судового засідання з допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Крім того, ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 51897633 від 21.01.2016 року вбачається, 2/3 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належать ОСОБА_1, підставою виникнення права власності є рішення Жовківського районного суду Львівської області від 22.09.2015 р.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40175666 від 06.07.2015 р. вбачається, що 1/3 житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 на праві приватної власності належать ОСОБА_1, підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, НОМЕР_1, виданий 06.07.2015 року Рава-Руською державною нотаріальною конторою Львівської області.

З копії будинкової книги вбачається, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8, дійсно зареєстрований в будинку АДРЕСА_1 з 15.03.2007 року.

З акту про відсутність ( не проживання) особи за місцем реєстрації від 29.02.2016 року, який підписаний ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12 та їх підписи завірені сільським головою ОСОБА_13 вбачається, що вони мешканці с. Гійче, вул. Першотравнева, Жовківського району Львівської області склали акт про те, що гр. ОСОБА_2, 1957 року народження, у будинку АДРЕСА_1 не проживав і не проживає по даний час. Гр. ОСОБА_2, 1957 року народження, зареєстрований в даному будинку, але жодної участі в утриманні житла не приймає. Аналогічні факти вбачаються із актів про відсутність ( не проживання) особи за місцем реєстрації від 11.07.2016 року, 03.10.2016 року, які підписані ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_14 та їх підписи завірені сільським головою ОСОБА_13.

Відповідач ОСОБА_2 у заяві, яку подав на адрес суду вказав, що зареєстрований в с. Гійче в будинку, що належав ОСОБА_15, реєстрація місця проживання була здійснена з метою виїзду за кордон, однак жоднього дня в будинку він не проживав і не проживає до цього часу. Заявив, що інколи проживає в с. Волиця в будинку ОСОБА_8, а більшість часу перебуває в Польщі. При вирішенні позову поклався на розсуд суду.

Суд проаналізувавши матеріали справи, приходить до переконання, що будинок, який на праві власності належить ОСОБА_16 та будинок ОСОБА_15, як вказує відповідач, є одним і тим же будинком, оскільки як вбачається з будинкової книги відповідач ОСОБА_2 зареєстрований в будинку АДРЕСА_1, а ОСОБА_15 був особою відповідальною за ведення книги та прописки по будинку.

Водночас після смерті ОСОБА_15, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1, що вбачається із витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 40248738 від 27.04.2015 року, в подальшому особою відповідальною за ведення книги та прописки по будинку є позивач.

А тому суд приходить до переконання, що позивач фактично сам визнав позовні вимоги позивача, вказавши, що він в будинку ОСОБА_15 не проживав і не проживає.

Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, розпоряджається належним йому майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.

У постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року зазначено, що вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Проте, відповідно до ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 3 Правил реєстрації місця проживання реєстрація та зняття з реєстрації місця проживання здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради або сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено).

Згідно з ч. 3 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», п. 8 Правил реєстрації місця проживання з питань «прописки» необхідно звертатися до органу реєстрації безпосередньо (тобто до відповідного органу місцевого самоврядування) або до центру надання адміністративних послуг (у випадку, якщо такий центр створено і він надає цю послугу у вашій територіально-адміністративній одиниці).

Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» та п. 26 Правил реєстрації місця проживання (Постанова КМУ №207 від 02.03.2016 р.), якою безпосередньо передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або право користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

На підставі вищенаведеного, а також враховуючи те, що позивач не може розпорядитися своїм майном на власний розсуд із-за реєстрації особи, яка тривалий час не проживає у її будинку, а також, як вказує позивач в позовній заяві, для оформлення субсидії на житлово-комунальні послуги, позовну вимогу ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 таким, що втратив право на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1 слід задоволити .

Водночас щодо позовної вимоги позивачки про зобов'язання Жовківського районного відділу Державної міграційної служби України у Львівській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 суд вважає, що у такій слід відмовити, оскільки відповідно до ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Тобто прийняття судом рішення про визнання особи такою, що втратила право на проживання в будику є достатнім для того, щоб в подальшому таку особу було знято з реєстрації місця проживання, а задоволення позовної вимоги про зобов'язання Жовківського районного відділу Державної міграційної служби України у Львівській області зняти з реєстрації ОСОБА_2 призведе до того, що суд фактично двічі вирішить один і той же спір, тобто тотожні позовні вимоги.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 209, 212 - 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задоволити частково .

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 таким, що втратив право на проживання в житловому будинку АДРЕСА_1.

У позовній вимозі про зобов'язання Жовківського районного відділу Державної міграційної служби України у Львівській області зняти з реєстрації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_8 за адресою АДРЕСА_1- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду Львівської області через Жовківський районний суд Львівської області.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Зеліско Р. Й.