У х в а л а

іменем україни

3 березня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Наумчука М.І.,

суддів: Мостової Г.І., Ізмайлової Т.Л.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Дочірній банк Сбербанку Росії», третя особа - Національний банк України, про захист прав споживача, за касаційною скаргою ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом. Зазначав, що 6 березня 2014 року між ним та АТ «Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 3320/047/586782 з видачею безкупонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника в рамках договору щодо банківського обслуговування, за умовами якого сума вкладу становить 115000,00 дол. США, строк отримання (розміщення) вкладу - три місяці (до 6 червня 2014 року), процентна ставка - 7,2 % річних. 13 березня 2014 року позивачем була подана заява про дострокове погашення депозитного сертифікату, що відповідає умовам договору, а 21 березня 2014 року - заява про продаж іноземної валюти, згідно якої сума продажу становить 115000 дол. США, що у гривневому еквіваленті складає 1184500 грн. 24 березня 2014 року він був повідомлений співробітником відділення про реалізацію валюти за курсом 9 грн 90 коп. за долар США, що був значно нижчим від курсу за яким вона мала бути реалізована згідно заяви від 21 березня 2014 року - 10 грн 30 коп. за долар США. Посилаючись на те, що його заява не була виконана банком про що свідчить відсутність відмітки обслуговуючого менеджера про її виконання, кошти у гривневому еквівалентів були зараховані на рахунок позивача та отримані ним у меншому розмірі ніж той, який зазначений у заяві, крім того такими діями банку йому завдано моральну шкоду, просив задовольнити позов.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, звернулася до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ із касаційною скаргою, в якій просить оскаржувані рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Статтею 337 ЦПК України визначено, що суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що 6 березня 2014 року між ОСОБА_1 та АТ «Сбербанк Росії», правонаступником якого є ПАТ «Дочірній банк Сбербанку Росії», укладено договір банківського вкладу (депозиту) № 3320/047/586782 з видачею безкупонного ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника в рамках договору щодо банківського обслуговування, за умовами якого сума вкладу становить 115000 дол. США, строк отримання (розміщення) вкладу - три місяці (до 6 червня 2014 року), процентна ставка - 7,2 % річних.

Підпунктом 1.8 пункту 1 договору банківського вкладу передбачено, що погашення сертифікату та сплата процентів за ним відбувається у валюті, в якій сертифікат було випущено, якщо інше не передбачено чинним законодавством України.

Згідно п/п 2.3 п. 3 зазначеного договору в разі пред'явлення сертифікату для дострокового погашення банк в строк, зазначений в заяві на дострокове погашення, при умові, що він (строк) складає не менше ніж два робочі дні від дня подання такої заяви, перераховує суму номінальної вартості сертифіката (з урахуванням положень п. 3.3 договору) на поточний рахунок пред'явника сертифіката, відкритий в банку, якщо пред'явником сертифікату є резидент України.

13 березня 2014 року ОСОБА_1 звернувся до Київського відділення № 7 АТ «Сбербанк Росії» із заявою про дострокове погашення депозитного сертифікату.

Відповідно до п. 5.4. Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516 (чинного на момент здійснення операції) у разі дострокового пред'явлення ощадного (депозитного) сертифіката на пред'явника, номінованого як у національній, так і в іноземній валюті, до погашення грошові кошти зараховуються банком на поточний рахунок власника, відкритий у цьому банку, і можуть бути видані або перераховані за розпорядженням вкладника на інший рахунок не раніше ніж через п'ять робочих днів після їх зарахування.

Згідно п. 1 постанови Правління Національного банку України від 16 вересня 2013 року № 365 «Про порядок надходження коштів в іноземній валюті на поточні рахунки фізичних осіб в межах України» надходження коштів в іноземній валюті в межах України на поточний рахунок в іноземній валюті фізичної особи (резидента або нерезидента) здійснюється виключно шляхом переказу коштів в іноземній валюті з іншого власного рахунку або шляхом унесення готівки власником рахунку.

Відповідно до п/п. 7 п. 4 постанови Правління Національного банку України від 6 лютого 2014 року № 49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій» (чинного на момент здійснення операції по погашенню депозитного сертифіката) уповноважені банки мають право достроково повертати вклади в іноземній валюті за всіма типами договорів, у національній валюті за курсом купівлі іноземної валюти уповноваженого банку на день проведення операції.

Відповідно до розпорядження про встановлення курсів купівлі та продажу готівкової іноземної валюти для приватних осіб в операційних касах АТ «Сбербанк Росії» на період з 21 березня 2014 року по 23 березня 2014 року, курс банку з купівлі долара США становить 9 грн 90 коп. за долар США.

Згідно виписки по особовому рахунку позивача від 26 червня 2014 року, на його рахунок 21 березня 2014 року надійшло 1135055 грн 85 коп., що складало гривневий еквівалент 115000 доларів США за курсом купівлі їх відповідачем у зв'язку із погашенням депозитного сертифіката 9 грн 90 коп. за долар США.

Враховуючи наведене та те, що у позивача на власному поточному рахунку грошових коштів у доларах США не було, а грошові кошти у розмірі 115000 дол. США, внесені ОСОБА_1 на підставі договору від 6 березня 2014 року з його поточного рахунку, відкритому у банку, були перераховані на рахунок банку, де і обліковувались, то заява позивача від 21 березня 2014 року про продаж 115000 доларів США не могла бути виконана, оскільки на його рахунках у банку не було коштів у такій валюті та розмірі.

З огляду на викладене, суди дійшли правильного висновку, що банк здійснив дострокове погашення депозитного сертифікату відповідно до вимог договору та чинного законодавства України, у зв'язку з чим підстави для задоволення позову відсутні.

Доводи касаційної скарги не спростовують наведеного та встановлених судами на підставі поданих сторонами доказів, яким дана належна оцінка, обставин і зроблених в ухвалених ними рішеннях висновків, у зв'язку з чим підстави для її задоволення відсутні.

Посилання в касаційній скарзі на те, що суди керувались при вирішенні спору п/п 7 п. 4 постанови Правління Національного банку України від 6 лютого 2014 року № 49 «Про заходи щодо діяльності банків та проведення валютних операцій», яка не містила такого підпункту, безпідставні.

Зазначений пункт був у цій постанові на час проведення операції по погашенню сертифіката, він втратив чинність 28 березня 2014 року.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводи скарги про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права безпідставні.

Враховуючи наведене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відхилення касаційної скарги і залишення судових рішень без змін.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_2, яка діє від імені ОСОБА_1, відхилити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 23 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.І. Наумчук
Судді:Г.І. Мостова Т.Л. Ізмайлова