Справа № 524/1990/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.02.16 року Автозаводський районний суд м. Кременчука Полтавської області в складі:

головуючого - судді - Нестеренка С.Г.

при секретарі - Бельченко Н.Л.

з участю прокурора Севастян О.В., представника позивача - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука та третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області - Соколової А.В., відповідачів: - ОСОБА_3, - ОСОБА_4 та її представника - ОСОБА_5, представників третіх осіб: - Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради - Терещенко О.М.; - Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука - Куцої М.Н.І., третьої особи ОСОБА_8, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука в інтересах неповнолітніх дітей до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення коштів на утримання дітей та накладення заборони на відчуження житла, -

В С Т А Н О В И В

До суду звернувся орган опіки та піклування - виконавчий комітет Автозаводської районної Ради м. Кременчука з позовом в інтересах неповнолітніх дітей до ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав, стягнення коштів на утримання дітей та накладення заборони на відчуження житла.

Вказував, що рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука № 70 від 26 лютого 2015 року було надано висновок щодо доцільності позбавити батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_9 по відношенню до їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Таке рішення було прийняте у зв'язку із безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дітей внаслідок неналежної участі батьків у вихованні дітей, відсутності піклування батьків про здоров'я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, а також відсутності належних умов у побуті, ведення неналежного способу життя, незабезпечення догляду за дітьми у вигляді приготування їжі, прання білизни.

Просив позбавити ОСОБА_4 та ОСОБА_3, батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь установи, де будуть утримуватися діти кошти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь установи, де будуть утримуватися діти кошти на утримання неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку, щомісячно.

Накласти заборону на відчуженняквартири АДРЕСА_2 до досягнення малолітньою ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 повноліття.

У судовому засіданні представник позивача - органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука та третьої особи - Служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука Полтавської області - Соколова А.В. позов підтримала, просила задовольнити, посилаючись на обставини і підстави, викладені в позовній заяві. Підтвердила, що родина перебуває під соціальним супроводом Кременчуцького міського центру соціальних служб для дітей та молоді та діти поставлені на облік в службі у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Крім того, рішення органу опіки та піклування за № 70 від 26 лютого 2015 року підтверджено доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_9, оскільки відповідачі не змінили свою поведінку в сім'ї та побуті, за місцем їх проживання відсутні належні умови для здорового та благополучного проживання і виховання дітей. Після скасування заочного рішення діти були повернуті в сім'ю, однак до школи не ходять без поважних на те причин.

Відповідачі ОСОБА_9, ОСОБА_4 та її представник - ОСОБА_5 з позовом не погодилися. Пояснили, що за останні півроку ні відповідачі змінили своє відношення до дітей, у квартирі зроблено частковий ремонт, не заперечували, що існує борг по оплаті вартості житлово-комунальних послуг у розмірі понад 80 тис. грн., що діти після повернення в сім'ю школу не відвідують.

Представники третіх осіб: - Кременчуцького міського центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді виконавчого комітету Кременчуцької міської Ради - Терещенко О.М.; - Центру соціально-психологічної реабілітації дітей Служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука - Куца М.Н.І. та третя особаОСОБА_8 позов підтримали, вважали, що відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 самоусунулися від виховання дітей.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула повторно, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомляла.

Суд, вислухавши пояснення сторін, третіх осіб, їх представників, свідчення свідків, думку прокурора, яка підтримала позов частково, просила постановити рішення про відібрання дітей у батьків без позбавлення їх батьківських прав, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.

У п.п. 2, 4 ч.1 ст.164 СК України передбачено випадки, коли батьки позбавляються батьківських прав стосовно дітей або діти відбираються від них без позбавлення батьківських прав, а саме:

- ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;

- є хронічними алкоголіками або наркоманами;

Статтею 165 СК України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно ст. 170 СК України Суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім'ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

У виняткових випадках, при безпосередній загрозі для життя або здоров'я дитини, орган опіки та піклування або прокурор мають право постановити рішення про негайне відібрання дитини від батьків.

У цьому разі орган опіки та піклування зобов'язаний негайно повідомити прокурора та у семиденний строк після постановлення рішення звернутися до суду з позовом про позбавлення батьків чи одного з них батьківських прав або про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав.

З таким позовом до суду має право звернутися прокурор.

Якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Положення частин першої - третьої цієї статті застосовуються до відібрання дитини від інших осіб, з якими вона проживає.

Згідно ст. 171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім'ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім'ї.

Дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном.

Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси.

На підставі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов'язків щодо виховання дітей, захищає права сім'ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів.

Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей.

Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім'ї, сім'ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством.

Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров'я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідно до закону.

У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров'ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров'я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов'язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці.

Статтею 14 цього Закону України передбачено, що діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили.

Під час вчинення дій, пов'язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини.

Згідно ст. 23-1 Закону України «Про охорону дитинства» усі дії щодо дитини, яка перебуває у складних життєвих обставинах, спрямовуються на захист прав та інтересів дитини, усунення причин таких обставин і забезпечення безпечних умов її утримання та виховання, надання їй та її батькам комплексу необхідних послуг та соціальної допомоги.

Суб'єкти соціальної роботи з сім'ями, дітьми та молоддю в процесі своєї професійної діяльності здійснюють заходи з виявлення дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, надають їм комплекс послуг у межах повноважень, визначених законодавством, інформують інших суб'єктів, органи опіки та піклування в разі необхідності здійснення комплексних заходів щодо захисту прав та інтересів дитини та надання підтримки батькам чи притягнення їх до відповідальності.

У разі якщо у зв'язку із складними життєвими обставинами дитина тимчасово не проживає чи не може проживати із своїми батьками, іншими законними представниками, її утримання та виховання можуть здійснювати родичі, сім'я патронатного вихователя, центри соціально-психологічної реабілітації дітей, притулки для дітей служб у справах дітей, інші установи для дітей (незалежно від форми власності та підпорядкування), в яких створені належні умови для проживання, виховання, навчання та реабілітації дитини відповідно до її потреб.

Уповноважені органи, що здійснюють соціальну роботу з сім'ями, дітьми та молоддю, зобов'язані в максимально короткий термін запропонувати сім'ї дитини комплекс послуг, спрямованих на мінімізацію чи повне подолання складних життєвих обставин, та сприяти поверненню дитини до батьків, інших законних представників.

У разі якщо повернення дитини до батьків, інших законних представників є неможливим чи суперечить її інтересам, органи опіки та піклування здійснюють заходи щодо надання дитині статусу дитини-сироти чи дитини, позбавленої батьківського піклування, захисту її житлових та майнових прав, влаштування в одну із форм виховання, яка найбільше відповідає найкращим інтересам дитини.

Порядок діяльності органів опіки та піклування з питань захисту прав дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, визначається Кабінетом Міністрів України.

Судом достовірно встановлено, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 перебувають у фактичних шлюбних відносинах.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_9 є батьками неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с.а.с. 6-9).

Відповідно довідки ТОВ «Житлорембудсервіс» відповідачі та їх діти зареєстровані та проживають у АДРЕСА_3 яка належить на праві власності матері відповідача ОСОБА_9 - ОСОБА_1 (т.1 а.с. 20).

Станом на день розгляду справи відповідач ОСОБА_4 не працює, а відповідач ОСОБА_9 працює в ПАТ «АвтоКрАЗ».

Рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука за № 70 від 26 лютого 2015 року, вказаний орган опіки та піклування надано висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_4 та ОСОБА_9 по відношенню до їх неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 (т. 1 а.с.а.с. 3-4).

Суд не погоджується з таким рішенням виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука, як органу опіки та піклування, виходячи з наступних обставин.

Сім'я відповідачів, яка є за своїм статусом багатодітною сім'єю, внаслідок тяжкого матеріального та сімейного становища, була взята під соціальний супровід Кременчуцьким міським центром соціальних служб для сімї, дітей та молоді, зокрема, що мати ухиляється від виконання батьківських обов'язків, залишаючи дітей на довготривалий час та не проживаючи з родиною, що батьки не приділяли уваги матеріальному та духовному розвитку дітей.

Незважаючи на це, відповідачі не зробили належних висновків щодо своєї поведінки в побуті, продовжують вести спосіб життя, який також фактично став безпосередньою загрозою життю та здоров'ю дітей, що було встановлено органом опіки та піклування в рішенні за № 70 від 26 лютого 2015 року.

Відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 за місцем проживання та відповідно за місцем роботи (ОСОБА_9) характеризуються позитивно (т. 1 а.с.а.с. 168-173), на диспансерному обліку в Кременчуцькому обласному наркологічному диспансеру не перебувають (т. 1 а.с.а.с. 110-111). Звернення щодо їх поведінки у побуті до виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука не надходили (т. 1 а.с.а.с. 168-173).

У лютому 2015 року до служби у справах дітей виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука надійшла колективна заява мешканців будинку, у якому проживають відповідачі ОСОБА_9 та ОСОБА_4 щодо неналежного ставлення цих відповідачів до матеріального забезпечення та виховання їх дітей (т.1 а.с. 17).

У судовому засіданні свідки ОСОБА_16, ОСОБА_17 та ОСОБА_18 підтвердили факт колективного звернення щодо поведінки відповідачів ОСОБА_9 та ОСОБА_4 стосовно дітей, а також пояснили, що після серпня 2015 року відповідачі частково змінили своє ставлення відносно дітей, зробили частковий косметичний ремонт у квартирі, а також, що жодного разу не бачили відповідачів у нетверезому стані.

Свідки ОСОБА_19, ОСОБА_20, ОСОБА_21, ОСОБА_22 пояснили, що працюють вчителями в ЗОШ № 26 м. Кременчука і малолітні діти відповідачів, а саме ОСОБА_13, ОСОБА_12 та ОСОБА_11 приходять до школи у неохайному вигляді, нерідко має місце факт одягнення дітей не по сезону.

Також, свідки ОСОБА_23, ОСОБА_24 та ОСОБА_25 підтвердили в судовому засіданні, що відповідачі продовжують вести неналежний спосіб життя вдома, під час соціального супроводу сім'ї мати нерідко була відсутня вдома, неналежно приділяють увагу дітям, які неохайні та нерідко голодні, продовжують безвідповідально відноситися до цього, фактично нехтують інтересами дітей.

Крім того, судом достовірно встановлено, що після скасування заочного рішення діти були повернуті в сім'ю наприкінці січня 2016 року, однак школу не відвідують без поважних на те причин, що постає з пояснень Соколової А.В. та не заперечувалося відповідачами.

Не заслуговують уваги доводи відповідачів та ОСОБА_5 щодо наявності поважних причин у невідвідуванні дітей ОСОБА_5, ОСОБА_25 та ОСОБА_11 учбових занять у ЗОШ № 26 м. Кременчука, зокрема хвороб дітей, оскільки таке спростовується довідкою поліклініки № 3 Кременчуцької міської дитячої лікарні (т. 2 а.с. 54).

Неповнолітній свідок ОСОБА_14, ІНФОРМАЦІЯ_1, пояснив, що йому краще жилося у його піклувальника ОСОБА_8 і вважав, що батьків необхідно позбавити батьківських прав стосовно нього, а стосовно ОСОБА_8, ОСОБА_5 та ОСОБА_11 цього робити не варто.

Також, малолітній свідок ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_2, просив не позбавляти батьків батьківських прав. Підтвердив, що школу не відвідує.

Неповнолітні та малолітні свідки були допитані в присутності представника органу опіки та піклування та їх класних керівників.

Неналежні житлово-побутові умови в сім'ї відповідачів підтверджуються також і відповідними актами обстеження, складених спеціалістами служби у справах дітей позивача у справі та які наявні в матеріалах справи.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України наданих у Постанові Пленуму за № 3 від 30 березня 2007 року (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України за № 20 від 19 грудня 2008 року), зокрема у п. 15: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

У п. 16 цієї Постанови зазначається, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо.

Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками.

Як експлуатацію дитини слід розглядати залучення її до непосильної праці, до заняття проституцією, злочинною діяльністю або примушування до жебракування.

Якщо позов про позбавлення батьківських прав заявлений із декількох підстав, суди повинні перевіряти та обґрунтовувати в рішенні кожну з них.

Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину.

Згідно п. 18 цієї ж Постанови Відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов'язків.

Ухвалюючи таке рішення, суд має право вирішити питання про відібрання дитини у відповідача і передачу органам опіки та піклування (якщо цього потребують її інтереси), але не повинен визначати при цьому конкретний заклад.

Судом констатовано, що має місце факт неналежного виконання відповідачами ОСОБА_9 та ОСОБА_4 батьківських обов'язків, який полягає у тому, що вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не надають дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до їх внутрішнього світу; не створюють умов для отримання ними освіти.

Зазначені фактори виникли внаслідок фактичного нехтування батьками своїми обов'язками стосовно дітей, халатного відношення до виконання обов'язків по утриманню і вихованню дітей, забезпечення їх фізичного та духовного розвитку.

Таким чином, суд констатує, що у сім'ї відповідачів існує безпосередня загроза життю та здоров'ю дітей і на даний час залишення дітей відповідачам не відповідатиме законним правам та інтересам дітей.

Відповідачі не подали до суду належні і допустимі, безспірні і достовірні докази на спростування позову та встановлених судом обставин.

У той же час представник позивача - органу опіки та піклування, а також представники третіх осіб не подали суду належні і допустимі докази щодо наявності виняткових обставин та підстав для позбавлення відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 батьківських прав стосовно їх дітей ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_5 і ОСОБА_8.

Суд, враховуючи наведені обставини та аналізуючи здобуті докази у їх сукупності, погоджуючись з думкую прокурора, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.

З метою захисту законних прав та інтересів дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, з врахуванням думок допитаних у судовому засіданні неповнолітнього та малолітнього свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11, забезпечення збереження цілісності сім'ї, а звідси і законних прав та інтересів відповідачів ОСОБА_3 і ОСОБА_4, суд приходить до висновку, що необхідно відібрати у ОСОБА_4 та ОСОБА_3, без позбавлення їх батьківських прав, сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4, з попередженням цих відповідачів про необхідність зміни ставлення до виховання дітей. При цьому, суд вважає за необхідне передати дітей органу опіки та піклування для вирішення питання про їх влаштування з покладенням обов'язку на орган опіки та піклування контролю за виконанням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьківських обов'язків стосовно дітей.

В іншій частині вимог необхідно відмовити органу опіки та піклування - виконавчому комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука у задоволенні позову за його безпідставністю в частині щодо позбавлення батьківських прав, накладення арешту на квартиру, а також щодо стягнення коштів на утримання дітей, оскільки для накладення арешту на квартиру відсутні підстави і таке потягне за собою погіршення матеріального становища сім'ї, позбавить відповідачів вирішенню питання щодо оформлення субсидії на оплату вартості житлово-комунальних послуг, а також, що питання про стягнення коштів на утримання дітей неможливо вирішити, оскільки таке питання є передчасним.

Необхідно стягнути з відповідачів ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі по 551,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 164, 165, 170, 171 СК України, ст. ст. 12, 14, 23-1 Закону України «Про охорону дитинства», ст. ст. 14, 57 - 59, 208, 209, 212 - 215, 218, 223 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов органу опіки та піклування - виконавчого комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука - задовольнити частково.

Відібрати у ОСОБА_4 та ОСОБА_3, без позбавлення їх батьківських прав, сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньку ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньку ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Попередити ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про необхідність зміни ставлення до виховання дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Передати дітей ОСОБА_4 та ОСОБА_3: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4 - органу опіки та піклування для вирішення питання про їх влаштування.

Покласти на орган опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_4 та ОСОБА_3 батьківських обов'язків стосовно дітей: сина ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, сина ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2, доньки ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_3 та доньки ОСОБА_13, ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відмовити органу опіки та піклування - виконавчому комітету Автозаводської районної Ради м. Кременчука у задоволенні позову в іншій частині вимог.

Стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в розмірі по 551,20 грн. з кожного.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного Суду Полтавської області через Автозаводський районний суд м. Кременчука упродовж десяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строків подання апеляційної скарги або розгляду справи Апеляційним судом, якщо рішення не скасовано.

Повне рішення виготовлено 01 березня 2016 року.

Суддя: