АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2634/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2016 року м. Черкаси

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
секретарОСОБА_5

за участю:

представника позивача ОСОБА_6

представника відповідача ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду із вказаним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 02.06.2011 року було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3520 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

У звязку з невиконанням ОСОБА_8 зобовязань за кредитним договором станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 15011,94 грн., в тому числі: 3218,42 грн. заборгованість за кредитом; 8331,50 грн. заборгованість за відсотками; 2270,98 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 691,05 грн. штраф (процентна складова).

Враховуючи наведене, позивач просив суд стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та судові витрати.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 серпня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_8 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 02.06.2011 року в розмірі 1174,85 грн. в межах трирічного строку позовної давності та судові витрати в сумі 7,83 грн., а всього 1182,68 грн.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне дослідження судом обставин справи при розрахунку заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню, просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог в розмірі 7720,59 грн. за період з 11.04.2013 року по 11.04.2016 року та ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення вказаних вимог.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення відповідає.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача суд першої інстанції виходив з того, що відповідно до кредитного договору № б/н від 02.06.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 3520 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Згідно з розрахунком позивача, відповідачка станом на 29.02.2016 року має заборгованість в сумі 15011,94 грн., яка складається з: 3218,42 грн. - заборгованість за кредитом; 8331,50 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2270,98 грн. - заборгованість по комісії та пені за користуванням кредитом, а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина) та 691,05 грн. - штраф (процентна складова).

ОСОБА_9 31.03.2015 уклала шлюб з ОСОБА_10, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району м. Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис № 64 та взяла прізвище - ОСОБА_10.

Ст.55 ЗУ "Про банки і банківську діяльність" встановлено, що відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договором) між клієнтом та банком.

Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

При кредитуванні велике значення має зміцнення кредитної дисципліни, яка має на меті своєчасне погашення кредиту і суворе додержання позичальниками всіх умов договору. За порушення зобов'язань за кредитним договором сторони несуть відповідальність у вигляді стягнення неустойки і відшкодування збитків.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Згідно з ст. ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином та в установлений договором строк.

Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Оскільки відповідач просила до спірних правовідносин застосувати позовну давність, суд першої інстанції прийшов до висновку про стягнення заборгованості за наступним розрахунком: сума непогашеної заборгованості щодо якої не сплинув термін позовної давності, виходячи з розрахунку позивача становить 618,34 грн. (тіло кредиту).

Сума процентів становить:

Кредит надавався під 30% річних.

З роки * 30% = 90% * 618,34 грн. = 556,51 грн. (проценти).

Загальна сума становить:

618,34 грн. + 556,51 грн. = 1174,85 грн. (разом).

Відповідачем рішення суду першої інстанції не оскаржується, тому колегія суддів у відповідності то вимог ст.303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_8 02.06.2011 року було укладено кредитний договір б/н, за умовами якого відповідачка отримала кредит в розмірі 3520 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

На підтвердження укладення кредитного договору відповідачкою було заповнено Анкету-Заяву, в якій вказано, що заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить Договір про надання банківських послуг. Крім того, відповідачка була ознайомлена і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй в письмовому вигляді.

Відповідачка ОСОБА_8 не заперечувала факту отримання в ПАТ КБ «ПриватБанк» кредиту, однак у своєму запереченні проти позову зазначала, що Умови і правила надання банківських послуг, надані позивачем не можуть братись до уваги, у звязку з тим, що відсутні докази їх викладення у даній редакції на час виникнення спірних правовідносин.

Разом з тим, ст. 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обовязки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили.

Таким чином, у разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за цим договором, повинні здійснюватися, а створені обовязки підлягають виконанню.

За статтею 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Оскільки питання встановлення недійсності правочину відповідачкою не заявлялось і вона визнала факт укладення кредитного договору, колегія суддів враховує Умови та правила надання банківських послуг, надані позивачем.

Крім того, позивачем надано копію довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», підписану ОСОБА_8 02.06.2011 року (а.с. 7).

У відповідності до вимог ст. 634 ЦК України, договір укладений між сторонами є договором приєднання.

Таким чином, відповідачка була ознайомлена з умовами кредитування, однак, допустила виникнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК України).

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

Встановлено, що відповідач не належним чином виконував взяті на себе зобовязання, а тому утворилась заборгованість станом на 29.02.2016 року в розмірі 15011,94 грн., в тому числі: 3218,42 грн. заборгованість за кредитом; 8331,50 грн. заборгованість за відсотками; 2270,98 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 691,05 грн. штраф (процентна складова).

Разом з тим, встановлено та не заперечується сторонами, що позивачем 27.02.2012 року (а.с.62-63) була направлена досудова вимога про погашення всієї наявної на той час заборгованості на протязі 5 днів, тобто до 02.03.2012 року, чим змінено строки виконання зобов'язання, тобто позивач скористався своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України.

Згідно з ст. 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідач просила до спірних правовідносин застосувати позовну давність.

Встановлено, що строк позовної давності по спірних правовідносинах необхідно рахувати з 03.03.2012 року і він сплив 03.03.2015 року, з позовом до суду позивач звернувся 11.04.2016 року, тобто з пропуском строку позовної давності.

В апеляційній скарзі представник апелянта вказує, що судом не повністю стягнуто проценти за користування кредитом, а також зовсім не стягнуто пеню та штрафи за порушення виконання зобовязань відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг і не враховано те, що відповідачкою було порушено зобовязання зі сплати щомісячних платежів 30.09.2011 року (а.с. 4) і таким чином, перебіг позовної давності щодо щомісячних платежів почався 01.10.2011 року та закінчився 01.10.2014 року.

Представник апелянта вказав, що відповідно до правової позиці Верховного Суду України, викладеної у постанові від 19 березня 2014 року у справі № 6-14цс14, згідно правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Строк дії ж картки № 485713, виданої відповідачці за вказаним кредитним договором, встановлено до лютого 2015 року.

Колегія відхиляє дане твердження представника апелянта, оскільки воно не узгоджується з правовою позицією ВСУ у справі №6-249цс15 від 02.12.2015 року про те, що до стягнення підлягає заборгованість лише у межах строку позовної давності. Строк позовної давності по спірних правовідносинах необхідно рахувати з 03.03.2012 року, а не часу закінчення дії картки лютий 2015 року..

Колегія суддів взагалі не бере до уваги суму процентів, нараховану апелянтом за період з 01.03.2016 року по 11.04.2016 року в розмірі 111,10 грн., оскільки вона нарахована поза межами заявлених позовних вимог.

Інші доводи представника апелянта були предметом розгляду і вони не дають підстав для зміни чи скасування оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхиляє, а рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 серпня 2016 року у даній справі залишає без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 31 серпня 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_8 про стягнення заборгованості залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :