Справа № 2-2283/12
Провадження № 6/369/92/16
УХВАЛА

Іменем України

24.05.2016 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

головуючої судді Дубас Т.В.,

при секретарі Дідур М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про виділ в натурі у праві власності на домоволодіння,-

В С ТА Н О В И В:

28 березня 2016 року тарший державний виконавець відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київської області ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вказаним поданням.

Своє подання мотивує тим, що у відділі ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-2283 від 12.11.2012, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Страхова компанія «НОВА» заборгованості у сумі 44 335,12 грн. та судового збору у сумі 443,35 грн.

На даний час боржником загальна сума боргу за виконавчими документами не сплачена, в звязку з чим державним виконавцем у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» було розпочате примусове виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на майно боржника.

Згідно Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, боржнику ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Харченка, 36, с. Музичі, Києво-Святошинського району, Київської області.

Підставою для виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину Р№1-790, видане 23.06.2010, зареєстроване державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори ОСОБА_3

1/2 частка власності на вказане домоволодіння належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4.

Постановою державного виконавця від 23.09.2013 року накладено арешт на все нерухоме майно боржника та винесено відомості до відповідного реєстру, що підтверджується даними з витягу Реєстру прав власності на нерухоме майно.

Тому державний виконавець просив виділити частку в натурі у праві власності на домоволодіння (раніше буд. 36), що знаходиться за адресою: вул. Харченка, 36, с. Музичі, Києво-Святошинського р-ну, Київської області за ОСОБА_2, ким останній володіє на праві приватної часткової власності з ОСОБА_4.

Особи, які беруть участь у розгляді даної справи, до судового засідання не з'явилися, що, однак, у відповідності до ч.2 ст.379 ЦПК України не є перешкодою вирішення даного питання.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, у відділі ДВС Києво-Святошинського районного управління юстиції на примусовому виконанні перебуває виконавчий лист № 2-2283 від 12.11.2012, виданий Києво-Святошинським районним судом Київської області, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Страхова компанія «НОВА» заборгованості у сумі 44 335,12 грн. та судового збору у сумі 443,35 грн.

Згідно Інформаційної довідки з реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, боржнику ОСОБА_2 на праві спільної часткової власності належить 1/2 частка власності на домоволодіння, що знаходиться за адресою: вул. Харченка, 36, с. Музичі, Києво-Святошинського району, Київської області.

Проте вказане рішення суду боржником не виконується.

Відповідно до ч.2 ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Частинами 2, 6 ст.52 вказаного закону передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження. У разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця.

Отже, вирішення такого процесуального питання необхідне для примусового виконання рішення у разі звернення стягнення на майно.

Порядок визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, встановлено ст. 379 ЦПК.

Відповідно до ст. 355 ЦК майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч. 1 ст. 356 ЦК власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Визначення часток у праві спільної часткової власності регламентовано ст. 357 ЦК, згідно з якою частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом.

Якщо розмір часток у праві спільної часткової власності не встановлений за домовленістю співвласників або законом, він визначається з урахуванням вкладу кожного із співвласників у придбання (виготовлення, спорудження) майна.

Питання звернення стягнення на частку у майні, що є у спільній частковій власності, унормовано ст. 366 ЦК, згідно з якою кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї.

Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом.

У разі неможливості виділу в натурі частки із спільного майна або заперечення інших співвласників проти такого виділу кредитор має право вимагати продажу боржником своєї частки у праві спільної часткової власності з направленням суми виторгу на погашення боргу.

У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника з проведенням відповідного перерахунку.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, провадиться згідно зі ст. 370 ЦК, відповідно до якої співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому ст. 364 ЦК, згідно з якою передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

На запит суду, 18.05.2016 р. КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області була надана копія інвентаризаційної справи на обєкт нерухомого майна, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський р-н., с. Музичі, вул. Харченка, 36, з якої вбачається що власниками даного домоволодіння по 1/2 являються ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

Виходячи з вищевикладеного, з урахуванням того, що належних доказів відносно можливості виділення частки в натурі державним виконавцем надано не було, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення подання державного виконавця.

Керуючись ст.ст. 209, 379 ЦПК України, суд, -

У Х В АЛ И В:

У задоволенні подання старшого державного виконавця відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області ОСОБА_1 про виділ в натурі у праві власності на домоволодіння відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Київської області через Києво-Святошинський районний суд Київської області протягом пяти днів з дня її отримання.

Суддя : Т.В.Дубас