Справа№487/7923/15-ц
Провадження №4-с/487/44/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2016 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого судді ТЕМНІКОВОЇ А.О.,

при секретарі ІГНАТЬЄВІ А.О.,

за участю заявника ОСОБА_1

представника Заводського ВДВС

Миколаївського МУЮ ОСОБА_2

заінтересованої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3, на дії посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до Заводського районного суду міста Миколаєва із скаргою на дії Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції(далі - Заводський ВДВС Миколаївського МУЮ) з приводу відкриття виконавчого провадження. В обґрунтування скарги, яку в ході розгляду справи було уточнено, заявником зазначено, що виконавчою службою було неправомірно винесено постанову від 06.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження з приводу примусового виконання рішення Заводського районного суду міста Миколаєва від 10.02.2016 року про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1. Неправомірність відкриття провадження полягає у тому, що постанова про відкриття виконавчого провадження не затверджена підписом начальника Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ, а також в ній не зазначено номер виконавчого провадження та не вірно вказаного номер квартири і будинку ОСОБА_1 (69 замість правильного 96). Крім того, оскаржувану постанову ОСОБА_1 отримала пізніше строку, встановленого для добровільного виконання, чим порушено норми частин 5 і 6 ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження». Отримавши оскаржувану постанову із запізненням ОСОБА_1 фактично була позбавлена можливості добровільно виконати рішення суду, однак постанов про відкладення провадження виконавчих дій державним виконавцем винесено не було. З огляду на викладене ОСОБА_1 просила визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_2 06.04.2016 року про відкриття виконавчого провадження, а також постанову державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_2 16.04.2016 року про повернення виконавчого листа стяувачеві.

У судовому засіданні заявниця підтримала скаргу та наполягала на її задоволенні, надавши пояснення, аналогічні змісту заявлених вимог.

Представник Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_2 просив відмовити у задоволенні скарги у звязку з її необґрунтованістю, надавши суду письмові заперечення. В обґрунтування заперечень виконавчою службою зазначено, що 06.04.2016 року Заводським ВДВС Миколаївського МУЮ було відкрито виконавче провадження №50734454 з приводу примусового виконання виконавчого листа №2/487/297/16, виданого Заводським районним судом міста Миколаєва. Згідно норм чинного законодавства постанова про відкриття провадження у справі не підлягає затвердженню начальником відділу ДВС та скріпленню печаткою. Крім того, у постанові про відкриття провадження чітко зазначено номер цього виконавчого провадження, що свідчить про необґрунтованість вимог скарги. У виконавчому листі, на підставі якого відкрито виконавче провадження, було зазначено саме про вселення до квартири АДРЕСА_1, як це і зазначено в оскаржуваній постанові. Також ОСОБА_1, у тому числі, висунуто вимогу про визнати незаконною та скасування постанови державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_2 16.04.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачеві, однак вказаної постанови не існує взагалі.

Заінтересована особа ОСОБА_3 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні скарги у звязку з її необґрунтованістю.

Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників судового провадження, приходить до наступного.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 384 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

За результатами розгляду скарги, згідно ст. 387 ЦПК України, суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Судом встановлено, що 06.04.2016 року постановою державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_2 було відкрито виконавче провадження №50734454 з приводу примусового виконання виконавчого листа №2/487/297/16, виданого 12.03.2016 року Заводським районним судом міста Миколаєва на підставі рішення під 10.02.2016 року про усунення перешкод у користуванні майном шляхом вселення ОСОБА_3 до квартири АДРЕСА_1. Заяву про відкриття провадження було подано ОСОБА_3 та отримано виконавчою службою 06.04.2016 року за номером 3470. Копія постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2016 року була надіслана сторонам супровідним листом №8378/01.02-38/21 від 06.04.2016 року.

Згідно ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк предявлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: пропуску встановленого строку предявлення документів до виконання; неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; предявлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Таким чином судом встановлено, що державним виконавцем, за відсутності підстав, передбачених ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», було прийнято до виконання і відкрито виконавче провадження за виконавчим документом, строк предявлення до виконання якого не закінчився, який відповідав вимогам, передбаченим Законом України «Про виконавче провадження», і був предявлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби. З огляду на викладене, вимоги ОСОБА_1 про скасування постанови про відкриття виконавчого провадження від 06.04.2016 року задоволенню не підлягають у звязку із правомірністю винесення даної постанови. Приходячи до вказаного висновку суд враховує, що твердження ОСОБА_1 про відсутність у оскаржуваній постанові номеру виконавчого провадження є неспроможними та спростовуються текстом цієї постанови із зазначенням номеру виконавчого провадження «ВП №50734454». Нормами чинного законодавства, у тому числі Законом України «Про виконавче провадження» та Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України №512/5 від 02.04.2012 року, затвердження начальником виконавчої служби постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження не передбачено, що свідчить про безпідставність тверджень ОСОБА_1 про неправомірність оскаржуваної постанови через її не затвердження начальником Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ. Сама по собі незгода ОСОБА_1 з прийнятим Заводським районним судом рішенням від 10.02.2016 року та діями виконавчої служби з приводу його виконання не є підставою для скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Порядок виправлення помилки, допущеної при оформленні або видачі виконавчого листа, а також порядок визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, передбачений ст. 369 ЦПК України. Тобто, доводи позивачки про невірне зазначення у постанові про відкриття провадження адреси спірного обєкту нерухомості та неможливість у звязку з цим проведення виконавчих дій можуть бути реалізовані шляхом застосування процедури, передбаченої ст. 369 ЦПК України, а не шляхом скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Несвоєчасне отримання ОСОБА_1 постанови про відкриття виконавчого провадження, на наявності відповідних правових підстав згідно ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження» може бути підставою для відкладення проведення виконавчих дій, та не свідчить про неправомірність відкриття виконавчого провадження. Постанова державного виконавця Заводського ВДВС Миколаївського МУЮ ОСОБА_2 від 16.04.2016 року про повернення виконавчого листа стягувачеві державним виконавцем не виносилась, у звязку з чим підстави для визнання неправомірним та скасування неіснуючого документу відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 209-210, 383-389 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити за необґрунтованістю у задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа ОСОБА_3, на дії посадових осіб Заводського відділу державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення пятиденного строку на апеляційне оскарження.

Ухвалу суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м. Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

СУДДЯ: А.О.ТЕМНІКОВА