Справа № 558/286/16-ц
номер провадження 2/558/143/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року смт. Демидівка Рівненської області

Демидівський районний суд Рівненської області у складі:

суддя Мельник Д.В.

секретар судового засідання Хомяк О.О.,

з участю:

позивач ОСОБА_1

відповідач ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про стягнення на його користь 7 002 гривні 54 копійки матеріальної шкоди та 10 000 гривень моральної шкоди.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, а саме визнав вимоги щодо відшкодування ним ОСОБА_1 матеріальної шкоди в розмірі 7002 гривні 54 копійки. Відповідач не визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень.

Під час розгляду справи по суті, позивач ОСОБА_1 свої вимоги підтримав, суду пояснив, що 02.06.2016 року ОСОБА_2 вироком Демидівського районного суду визнаний винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України. Потерпілим від даного злочину є позивач ОСОБА_1, якому були спричиненні тілесні ушкодження. Від спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_2, позивач лікувався у медичних закладах і потратив на лікування 7 002 гривні 54 копійки. Також, ОСОБА_1 вважає, що відповідач зобовязаний відшкодувати йому спричинену моральну шкоду у розмірі 10 000 гривень. Позивач вважає, що дана моральна шкода виразилася у понесених ним фізичних та психологічних стражданнях, а саме у позивача порушений сон, його переслідують страхи, він погано чує в результаті спричинених йому тілесних ушкоджень.

Зі слів позивача ОСОБА_1, він на даний час не є пенсіонером, постійного місця роботи немає. Будь-яких доказів щодо матеріального стану та доходу відповідача ОСОБА_2, позивач надати не може. Всі докази на підтвердження своїх позовних вимог, ним долучені до матеріалів справи.

Відповідач ОСОБА_2 позов визнав частково, згідний відшкодувати ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 7002 гривні 54 копійки. Відповідач не визнав позовні вимоги про стягнення з нього на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 10 000 гривень. ОСОБА_2 не може сказати, яку саме суму моральної шкоди він має відшкодувати позивачу, але сума в розмірі 10 000 гривень є для нього завеликою. Відповідач ОСОБА_2 пояснив, що на даний момент він працює у приватного підприємця по заготівлі дров, його середня заробітна плата становить 1500 гривень. Відповідач одружений, є батьком двох неповнолітніх дітей віком 9 місяців та 3 роки, дружина не працює.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані письмові докази, взявши до уваги інші фактичні обставини справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення частково зі слідуючих підстав.

Так, у відповідності до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вироку Демидівського районного суду Рівненської області від 02.06.2016 року, ОСОБА_2 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 Кримінального кодексу України, йому призначено покарання у виді одного року шести місяців обмеження волі. Вироком встановлено, що 22.11.2015 року о 22 годині ОСОБА_2, перебуваючи у будинку ОСОБА_1, що розтащований у селі Вербень Демидівського району Рівненської області, на грунті раніше виниклих особистих неприязних відносин, вирішив умисно заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_1.

Реалізуючи свій протиправний намір ОСОБА_2, з метою заподіяти тілесні ушкодження, підійшов до ОСОБА_1, який у цей момент лежав на ліжку в одній із кімнат житлового будинку та умисно наніс йому один удар в обличчя. Продовжуючи свої злочинні дії, поєднанні єдиним протиправним умислом, ОСОБА_2 взяв руками за кисті рук ОСОБА_1, стягнув його з ліжка на підлогу та наніс ще неменше трьох ударів в обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді саден і забійних ран на обличчі, відкритого перелому кісток носа, перелому верхньої щелепи по Ле-Фор 2, струс головного мозку.

Відповідно до висновку експерта (судово-медична експертиза) № 25 від 04.02.2016 року, ОСОБА_1 з 23 по 30 листопада 2015 року лікувався стаціонарно в нейрохірургічному відділенні Рівненської міської лікарні, де у нього виявлено зазначені вище тілесні ушкодження, які є результатом дії тупих предметів, могли виникнути від ударів руками, ногами, іншим тупим предметом, та відповідають строку 22 листопада 2015 року і згідно п.2.2.1.в. «Правил судово - медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» ( наказ № 6 Міністерства охорони здоровя від 17.01.1995) мають ознаки середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалого розладу здоровя, а саме перелом верхньої щелепи. Струс головного мозку та відкритий перелом кісток носа є легкими тілесними ушкодженнями, що спричинило короткочасний розлад здоровя, згідно п.2.3.1.а. тих же правил. Вищевказаний вирок набув законної сили (а.с.9-14).

Згідно письмового висновку Рівненського діагностичного центру від 23.11.2015 року, у ОСОБА_1 виявлені ознаки виражених дифузних неспецифічних енцифалопатичних змін, переломи кісток лицевого скелету, гемосинус (а.с.7).

Відповідно до ч.1 ст.1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Судом дослідженні надані позивачем ОСОБА_1 письмові чеки, які підтверджують обставини купівлі ОСОБА_1 медичних препаратів у період з 23 листопада 2015 року по 28 листопада 2015 року. Період придбання вищевказаних ліків позивачем відповідає періоду лікування ОСОБА_1 від спричинених ОСОБА_4 тілесних ушкоджень в нейрохірургічному відділенні Рівненської міської лікарні з 23 листопада по 30 листопада 2015 року(а.с.15-17,9-14).

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 в рахунок відшкодування спричиненої злочином матеріальної шкоди в розмірі 7002 гривні 54 копійки. Задовольняючи вимоги позивача ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача ОСОБА_2 даної суми матеріальної шкоди, суд бере до уваги визнання відповідачем позовних вимог в даній частині позову та керується нормами ч.1 ст.61 Цивільного процесуального кодексу України про те, що обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню.

Також, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в сумі 4 000 гривень.

Відповідно до ч.1 ст.1167 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана фізичній особі відшкодовується особою, яка їй завдала, за наявності її вини.

Винність ОСОБА_2 у протиправному заподіянні ОСОБА_1 моральної шкоди, встановлена вироком Демидівського районного суду Рівненської області від 02.06.2016 року, який набрав законної сили (а.с.9-14).

Так, відповідно до ч.1 та ч. 2 ст.23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із ушкодженням здоровя.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди у розмірі 4 000 гривень, суд керується нормами ч. 3 ст.23 Цивільного кодексу України про те, що даний розмір визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Так, ОСОБА_2 спричинив ОСОБА_1 тілесні ушкодження середньої тяжкості, нанісши йому неменше трьох ударів в обличчя, внаслідок чого спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді саден і забійних ран на обличчі, відкритого перелому кісток носа, перелому верхньої щелепи по Ле-Фор 2, струс головного мозку. В результаті спричинених ОСОБА_1 тілесних ушкоджень,той з 23 по 30 листопада 2015 року лікувався стаціонарно в нейрохірургічному відділенні Рівненської міської лікарні (а.с.9-14).

Враховуючи вимоги розумності та справедливості, визначаючи розмір моральної шкоди, яку необхідно стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1, суд бере до уваги встановлені в судовому засіданні обставини ( які сторонами визнані та не оспорюються) про те, що ОСОБА_2С працює у приватного підприємця по заготівлі дров, його середня заробітна плата становить 1500 гривень. Відповідач одружений, є батьком двох неповнолітніх дітей віком 9 місяців та 3 роки, дружина не працює.

Відповідно до пункту 6 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», звільняються від сплати судового збору позивачі у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Норми ч.3 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України вказують, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

У відповідності до ст.88 Цивільного кодексу України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Вважаючи на часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 моральної та матеріальної шкоди, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача в дохід держави судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 15, 1166, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 218 Цивільного процесуального кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 7 002 (сім тисяч дві) гривні 54( пятдесят чотири) копійки матеріальної шкоди, заподіяної злочином.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 4 000 (чотири тисячі) гривень моральної шкоди, заподіяної злочином.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 551(пятсот пятдесят одну) гривню 20 (двадцять) копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів з моменту його проголошення через Демидівський районний суд до апеляційного суду Рівненської області сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участі у справі, але суд вирішив питання про їх права та обовязки.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д.В.Мельник

.