УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 травня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Закропивного О.В., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Нагорняка В.А.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до Житлово-будівельного кооперативу «Восток» про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Житлово-будівельного кооперативу «Восток» (далі - ЖБК «Восток») у якому, посилаючись на невиплату йому при звільненні заробітної плати за період з 4 січня 2012 року по 30 квітня 2012 року, просив стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати. Указував, що належна йому заробітна плата була стягнута з відповідача в примусовому порядку відповідно до судового наказу, проте даний судовий наказ було виконано лише 4 липня 2014 року, а отже вважав за необхідне стягнути на свою користь середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 1 травня 2012 року по 4 липня 2014 року у розмірі 47 412 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 грудня 2015 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про відмову в позові з інших підстав.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Заслухавши доповідь судді судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, установивши, що на грошові кошти на рахунках відповідача було накладено арешти, дійшов висновку про відсутність вини ЖБК «Восток» у несвоєчасному розрахунку з позивачем.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову з інших підстав, виходив із того, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом з пропуском строку звернення до суду, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду погодитись не можна.

Судом установлено, що ОСОБА_3 у період з 4 січня 2012 року по 30 квітня 2012 року перебував у трудових відносинах з ЖБК «Восток».

У день звільнення позивача повний розрахунок належних йому виплат з ним проведений не був.

5 липня 2013 року Шевченківським районним судом м. Києва було видано судовий наказ, яким стягнуто з ЖБК «Восток» на користь ОСОБА_3 нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 5 899 грн 68 коп. Зазначений наказ було виконано 4 липня 2014 року, тому строк на звернення до суду слід обраховувати із зазначеної дати - день коли позивач дізнався про порушення свого права. Із указаним позовом звернувся до суду у липні 2015 року, тобто з порушенням строку, передбаченого ч. 1 ст. 233 КЗпП України.

Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Статтею 234 КЗпП України встановлено, що у разі пропуску з поважних причин строків, установлених ст. 233 цього Кодексу, суд може поновити ці строки.

З матеріалів справи убачається, що в обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду, встановленого ч. 1 ст. 233 КЗпП України, позивач указував на стан свого здоров'я. На підтвердження того, що позивач пропустив строк звернення до суду з поважних причин, останній надав медичні документи, які підтверджують, що в період з 15 травня 2014 року по 9 квітня 2015 року ОСОБА_3 проходив лікування, хімію- терапію.

Конституційне право на судовий захист передбачає як невід'ємну частину такого захисту можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог яких встановлена в належній судовій процедурі, і конкретні гарантії, які дозволяли б реалізувати його в повному обсязі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя, яке відповідає вимогам справедливості, що узгоджується також зі ст. 12 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У кожному випадку суд повинен з урахуванням конкретних обставин пропуску строку оцінити доводи, що наведені в обґрунтуванні клопотання про його відновлення, та зробити мотивований висновок щодо поважності чи неповажності причин пропуску строку.

Відмовляючи в задоволенні позову з причин пропуску строку звернення до суду, суд не дав жодної оцінки доводам позивача про те, що він через свою хворобу не звернувся вчасно до суду з указаним позовом, при цьому позивачем були надані суду відповідні докази. Мотиви, за яких суд вважав неповажною причину пропуску строку звернення до суду, в рішенні апеляційного суду відсутні.

Викладене свідчить про те, що допущені апеляційним судом порушення норм процесуального права призвели до неправильного вирішення справи, а тому рішення апеляційного суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий апеляційний розгляд на підставі ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді:О.В. Закропивний
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
В.А. Нагорняк