АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Справа № 643/6840/15-ц Головуючий І інстанції Харченко А.М.
Провадження: 22-ц/790/2764/16 Головуючий ІІ інстанції Бездітко В.М.
Категорія: договірні
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області у складі:

головуючого - Бездітка В.М.,

суддів Коровіна С.Г., Овсяннікової А.І.,

за участю секретаря Котлярової М.Ю.,

розглянув матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м.Харкова від 11 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визначення порядку користування квартирою та зустрічного позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення порядку користування квартирою, -

встановила:

У квітні 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 17.10.1996 р. ним та ОСОБА_1 була придбана квартира АДРЕСА_1 А в м.Харкові на підставі договору купівлі-продажу № Н2-12-50 . Згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку № 878 від 15.04.2015 р. за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх діти сини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Особовий рахунок відкритий на імя ОСОБА_1 Вказував, що у квартирі також фактично проживає його мати - ОСОБА_5 Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2015 року шлюб між сторонами розірваний, питання про поділ спільного майна не вирішувалось. Протягом останніх півроку у позивача з відповідачем та його дітьми виникають конфлікти по користуванню кімнатами та оплаті за комунальні послуги. Вирішити дані конфлікти мирним шляхом виявилось неможливим.

Просив визначити порядок користування квартирою № 127 по пр. Тракторобудівників б. 69а у м. Харкові наступним чином: виділити ОСОБА_2 у користування житлову кімнату № 2 на плані технічного паспорту площею 15,7 кв.м, а також балкон площею 2,98 кв.м, вихід на який йде з кімнати № 2; виділити у користування ОСОБА_1 житлові кімнати № 3,4 на плані технічного паспорту площею 11,6 та 12,9 кв.м відповідно. У спільному користуванні залишити коридор № 1 та № 7 на плані технічного паспорту площею 10,2 кв.м, кухню № 5, площею 5,9 кв.м, обєднаний санвузол № 6, площею 3,1 кв.м, а також комору № 8, площею 2, 6 кв.м.

У вересні 2015 року відповідач ОСОБА_1 звернулась з зустрічним позовом, посилаючись на те, що перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2, вони спільно згідно договору купівлі-продажу № Н2-1250 від 17.10.1996 р. придбали у рівних частинах квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3. Зазначена квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 40,2 кв.м, у тому числі одна кімната під № 2, площею 15,7 кв.м, друга кімната під № 3, площею 11,6 кв.м, третя кімната під № 4 площею 12,9 кв.м, коридору під № 1, № 7, площею 10,2 кв.м, кухні під № 5, площею 5,9 кв.м, обєднаного санвузла під № 6, площею 3,1 кв.м, комори під № 8, площею 2,6 кв.м. Квартира обладнана двома балконами, вихід на один з них йде з першої кімнати (№ 2) площею 3,6 кв.м, а на другий з другої кімнати (№ 3) площею 2,8 кв.м. Станом на теперішній час у квартирі зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2 та діти: ОСОБА_1, ОСОБА_3, ОСОБА_4 Проте фактично у квартирі проживають позивачка з дітьми та матір ОСОБА_5 Відповідач у спірній квартирі не проживає більше ніж півроку, приблизно з жовтня 2014 року мешкає окремо від сімї. Довгий час квартира використовувалася у такому порядку: у кімнаті № 2 проживають ОСОБА_1 з дочкою, у кімнаті № 4 проживають сини сторін, а у кімнаті № 3 проживає мати відповідача. Останні півроку ОСОБА_2 почав висловлювати незадоволення таким порядком, заперечувати проти нього та вимагати змін. ОСОБА_1 зробила на балконі, який йде з кімнати № 2, ремонт. ОСОБА_2 у квартирі не мешкає, утримувати її не допомагає, такий порядок користування склався давно, за згодою всіх співвласників, беручи до уваги інтереси дітей.

Просила визначити порядок користування майном, а саме: квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_3, таким чином: виділити у користування ОСОБА_1 житлові кімнати № 2, № 4 на плані технічного паспорту, площею 15,7 кв.м та 12,9 кв.м відповідно, а також балкон площею 3,6 кв.м, вихід на який йде з кімнати № 2; виділити у користування ОСОБА_2 житлову кімнату № 3 на плані технічного паспорту квартири, площею 11,6 кв.м, а також балкон площею 2,8 кв.м, вихід на який йде з кімнати № 3, залишити у спільному користуванні коридор (№ 1 та № 7 на плані технічного паспорту квартири) площею 10,2 кв.м, кухню (№ 5 на плані технічного паспорту квартири) площею 5,9 кв.м, обєднаний санвузол (№ 6 на плані технічного паспорту квартири) площею 3,1 кв.м, а також комору (№ 8 на плані) площею 2,6 кв.м. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Московського районного суду Харкова від 11 березня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено. Визначено порядок користування квартирою № 127 в будинку № 69-А по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові, виділено ОСОБА_2 в користування житлову кімнату літ. 2, площею 15,7 кв.м, з балконом площею 2,98 кв.м. ОСОБА_1 виділено в користування житлові кімнати: літ. 3, площею 11,6 кв.м, з балконом площею 2,7 кв.м, та літ. 4, площею 12,9 кв.м, в квартирі АДРЕСА_4. Кухню літ. 5, площею 5,9 кв.м, вбиральню (сполучену) літ. 6, площею 3,1 кв.м, коридор літ. 1, 7, загальною площею 10,2 кв.м, комору літ. 8, площею 2,6 кв.м, залишено в спільному користуванні.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги по зустрічному позову, посилаючись на неповне зясування судом всіх обставин справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. В обґрунтування скарги зазначено, що судом першої інстанції при ухвалені рішення суду від 11.03.2016 року не враховано, що ОСОБА_1 не надавала своєї згоди як співвласник спірної квартири на проживання в ній мати ОСОБА_2 ОСОБА_5 Не враховано той факт, що ОСОБА_1 за власні кошти зроблено ремонт балкону, вихід на який де з кімнати №2, яка виділена в користування ОСОБА_2 Оспорюваним рішенням проігноровано факт того, що ОСОБА_2 на протязі довгого часу не сплачує рахунки за комунальні послуги по квартирі. Судом першої інстанції залишено поза увагою те, що ОСОБА_2 фактично не проживає в спірній квартирі приблизно 2 роки. При ухвалені рішення суду від 11.03.2016 року судом не надано оцінки тому, що в квартирі крім співвласників зареєстровані ще і діти сторін донька та два сина. Порядок користування спірною квартирою, який був запропонований ОСОБА_1 склався давно і до певного часу влаштовував всіх як співвласників так і співмешканців, при цьому задовольняв інтереси усіх осіб, що мешкають у вказаній квартирі, однак судом даний факт не врахований.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що з 18 серпня 1984 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у зареєстрованому шлюбі.

Згідно з договором купівлі-продажу № Н2-1250 від 17 жовтня 1996 р. сторони в рівних частках придбали трикімнатну квартиру АДРЕСА_5 (а.с. 5).

Згідно технічного паспорту на квартиру від 28.08.2015 року червня 2013 року спірна квартира складається із трьох роздільних, житлових кімнат площею 40,2 кв.м, а саме: 15,7, 11,6 та 12,9 кв.м. Кімнати, площею 15,7 кв.м та 11,6 кв.м. мають виходи на балкони; коридору, площею 10,2 кв.м; кухні, площею 5,9 кв.м.; вбиральні (сполучена) 3,1 кв.м.; комори площею 2,6 кв.м. Загальна площа квартири становить 64,3 кв.м.

Згідно з довідкою з місця проживання про склад сімї та прописку № 878 від 15.04.2015 р. за адресою: АДРЕСА_2 зареєстровані: ОСОБА_1, ОСОБА_2, їх діти сини - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, дочка - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3. Особовий рахунок відкритий на імя ОСОБА_1

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 09.06.2015 року шлюб між сторонами розірваний, питання про поділ спільного майна не вирішувалось.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 суд першої інстанції виходив з вимог ч.1 ст.357 ЦК України та з положень ст.358 ЦК України та визначив порядок користування квартирою № 127 в будинку № 69-А по проспекту Тракторобудівників в м. Харкові, виділивши ОСОБА_2 в користування житлову кімнату літ. 2, площею 15,7 кв.м., з балконом площею 2,98 кв.м. ОСОБА_1 суд виділив в користування житлові кімнати: літ. 3, площею 11,6 кв.м, з балконом площею 2,7 кв.м., та літ. 4, площею 12,9 кв.м. Ккухню літ. 5, площею 5,9 кв.м., вбиральню (сполучену) літ. 6, площею 3,1 кв.м., коридор літ. 1, 7, загальною площею 10,2 кв.м., комору літ. 8, площею 2,6 кв.м., залишено в спільному користуванні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог по зустрічному позову ОСОБА_1 суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 не доведено обставини зазначені в зустрічному позові.

Колегія суддів з такими висновками не погоджується, оскільки вони не відповідають обставинам справи та вимогам чинного законодавства.

Відповідно до п. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ст.365 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожному з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Цивільно-правовим наслідком визначення порядку користування квартирою, як об'єкту спільної власності, є визначення розміру частки кожного зі співвласників у праві власності на спільне майно, припинення спільної сумісної власності та визначення у користування співвласника майна частини, що припадає на його частку.

Матеріали справи свідчать, що між сторонами розмір часток не визначався, право спільної сумісної власності на частину квартири між колишнім подружжям не припинялося, і такої вимоги сторони в суд не заявляли.

При ухвалені рішення суду від 11.03.2016 року суд першої інстанції виходив з положень ст.70 СК України та визначив, що частки майна подружжя є рівними. Тобто, суд першої інстанції розподілив спільну часткову власність, яка юридично не існувала.

Поділ нерухомого майна, проводиться на підставі висновку судової будівельно-технічної експертизи. Експерт, уповноважений проводити такий вид експертиз, повинен бути внесений до Державного реєстру атестованих судових експертів відповідно до вимог частини другої статті 53 ЦПК та Закону України від 25 лютого 1994 року N 4038-ХІІ "Про судову експертизу".

Як вбачається з матеріалів справи, судова будівльно технічна експертиза для зясування можливості визначити певний порядок користування квартирою № 127 по пр. Тракторобудівників, 69-А м.Харкові не проводилась.

Судом першої інстанції не було встановлено чи можливий порядок користування спірною квартирою зазначений сторонами. З технічного паспорту на квартиру від 28.08.2015 року червня 2013 року вбачається, що спірна квартира складається із трьох роздільних, житлових кімнат площею 40,2 кв.м., а саме: 15,7, 11,6 та 12,9 кв.м. Кімнати, площею 15,7 кв.м. та 11,6 кв.м. мають виходи на балкони. Коридору, площею 10,2 кв.м., кухні, площею 5,9 кв.м., вбиральні (сполучена) 3,1 кв.м., комори площею 2,6 кв.м. Загальна площа квартири становить 64,3 кв.м.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Пунктом 14 Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» № 20 від 22.12.1995 року встановлено, що квартира не підлягає поділу в натурі, якщо неможливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири, у такому випадку може бути встановлено лише порядок користування приміщеннями квартири.

Виходячи з цих положень, порядок користування жилими приміщеннями у квартирі, яка належить на праві власності кільком особам, може бути встановлений у випадку, коли такі приміщення за розміром відповідають часткам цих осіб у квартирі.

Виділяючи у користування позивачу ОСОБА_2 кімнату №2 з балконом в спірній квартирі , суд першої інстанції не взяв до уваги, що ОСОБА_1 відремонтувала зазначений балкон за власні кошти. Даний факт, знайшов своє підтвердження при розгляді справи по суті та позивачем ОСОБА_2 не спростований.

Таким чином, встановлення визначеного судом порядку користування квартирою призведе до порушення прав співвласника ОСОБА_1, так як у даному випадку, виділяючи позивачу у користування кімнату №2 , через яку проходить вихід на балкон, який був відремонтований ОСОБА_1, суд першої інстанції не вирішив питання про відшкодування коштів витрачених ОСОБА_1 на даний ремонт, при цьому обмежив її права в користуванні вказаним балконом, стан якого нею покращувався за власні кошти. Визначений порядок користування спірною квартирою порушує права відповідача ОСОБА_1 і тому, що з нею проживають діти сторін.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Відмовляючи у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_1 суд вказав, що вона не довела своїх позовних вимог. Проте, такий висновок суду не ґрунтується на матеріалах справи. Сторони не оспорювали, що в спірній квартирі також, крім зареєстрованих осіб,які мають право на користування квартирою, також мешкає мати ОСОБА_2 При задоволенні зустрічного позову у виділених у користування кімнатах будуть проживати особи різного полу, що фактично призведе до необхідності постановки на облік для поліпшення житлових умов. Тому в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити з інших підстав.

За таких обставин колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, висновки суду не відповідають обставинам справи, рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального права і підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 та у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 з інших підстав.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 309, 313-314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2016 року скасувати в частині задоволення позовних вимог ОСОБА_2 і в цій частині у задоволенні позову відмовити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 11 березня 2016 року в частині про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення. Рішення може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий -

Судді