Справа № 444/2383/15 Головуючий у 1 інстанції: Мікула В.Є.
Провадження № 22-ц/783/1986/16 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 травня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Берези В. І., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» на рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2015 року у справі за позовом ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_3 про стягнення збитків, -

в с т а н о в и л а:

15 жовтня 2015 року ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення збитків.

В обгрунтування позовних вимог покликалося на те, що відповідач, перебуваючи у трудових відносинах з підприємством на посаді водія неодноразово перебував в службових відрядженнях в межах України та за кордоном. Для заправки дизельним паливом транспортних засобів від позивача отримував пластикові картки ТзОВ «Вог Рітейл» та ТзОВ «Е100УА». За отримані кошти відповідач повинен був відзвітуватися перед позивачем. У період з 27 лютого 2015 року по 14 квітня 2015 року позивач надав відповідачу грошові кошти (аванс) на службові відрядження в межах України та за кордоном в сумі 49594,65 грн. шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. Згідно розшифровок до подорожніх листів заправка автомобілів, на яких відповідач здійснював перевезення, неодноразово перевищувала реальний вміст паливних баків. Про використання грошових коштів (авансу) на службові відрядження відповідачем подано авансовий звіт № 0/П-350 від 09 квітня 2015 року на загальну суму 23635,59 грн. та не подано звіт про використання коштів, наданих на відрядження у розмірі 25959,06 грн. Оскільки відповідач не повернув суму надміру отриманих коштів у встановлені законодавством терміни, з нього на підставі п. 1 ст. 167 Податкового Кодексу України стягнуто податок на доходи фізичних осіб в розмірі 5594,17 грн. та зазначені суму податку перераховано ТОВ «Орлан-Транс-Груп» у дохід держави. Наказом Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 59кф від 25.05.2015 року ОСОБА_3 звільнено з роботи за прогул без поважних причин на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України. На день звільнення відповідач не відшкодував позивачу суму збитків, завданих перевитратою палива на суму 21858,79 грн., не повернув 25959,06 грн. невикористаних коштів на відрядження та суму сплаченого податку - 5594,17 грн.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржило ТзОВ «Орлан Транс Груп».

Вважає його незаконним та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права.

В апеляційній скарзі зазначає, що районний суд не врахував, що при прийомі на роботу з відповідачем було укладено договір про повну матеріальну відповідальність за збереження вантажу та переданих йому матеріальних цінностей. Судом не враховано, що на роздруківках до подорожніх листів (де вказано норми витрат палива на автомобіль, додатково обігрів, розраховано перевитрату палива, в тому числі вартість пального в конкретний момент купівлі такого пального) є особистий підпис водія. Тому висновок суду про те, що позивачем не зазначено ціни на пальне є безпідставною. Вважає, що позивачем надано усі необхідні докази на підтвердження суми збитків, неповернутої суми на відрядження та сплаченого податку. Крім того, зазначає, що про порушення свого права позивач - ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» дізнався 28.10.2014 року, про що свідчить відмітка на подорожньому листі, а тому строк звернення до суду не є пропущеним.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу слід задовольнити з наступних мотивів.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 59, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Таким чином, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, а також правильно витлумачив ці норми.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам не відповідає.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, наказом Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 64-кф від 29.05.2014 року відповідача прийнято на роботу з 29 травня 2014 року у колону автомобільну № 1 водієм автотранспортних засобів для перевезення вантажів у міжміському, міжобласному та міжнародному сполученні на вантажні автомобілі всіх марок, з повною індивідуальною матеріальною відповідальністю (а.с. 10).

Під час виконання перевезення на автопоїзді АА6946П7АА5388ХХ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №432878 від 02.10.2014 року ОСОБА_3 було порушено положення наказу №48 від 29.05.2014 року «Про дотримання правил заправки дизельним пальним при виконанні транспортного завдання» та допущено перевитрату на 287 літрів дизельного палива на загальну суму 4581,14 грн. Крім того, підприємству було завдано збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Росії на загальну суму 85,84 грн. При заїзді на територію України 13.10.2014 року підприємству завдано збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Польщі на загальну суму 249,60 грн. Загалом, завдані відповідачем збитки при виконанні даного перевезення склали 4916,58 грн. В касу підприємства в рахунок погашення даної заборгованості відповідачем було внесено 1250,27 грн. Із заробітної плати відповідача на підставі ст. 132 КЗпП України в рахунок погашення даної заборгованості було утримано 783,32 грн. Неповернута сума складає 2882,98 грн.

Під час виконання перевезення на автопоїзді АА6946ІТ/АА5388ХХ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №432900 від 31.10.2014 року перевитрата палива склала 38 літрів на загальну суму 633,41 грн. Крім того, по даному перевезенню підприємству завдано збитки у вигляді різниці у вартості палива на території України та Польщі на загальну суму 164,86 грн. Загалом збитки, завдані відповідачем при виконанні даного перевезення склали 798,27 грн.

Під час виконання перевезення на автопоїзді АА6946ІТ/АА5388ХХ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа № 443263 від 13.11.2014 року перевитрата палива склала 414 літрів дизельного палива на загальну суму 7248,81 грн. та підприємству завдано збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Росії на загальну суму 162,77 грн. та на суму 303,28 грн. Загалом збитки, завдані ОСОБА_3 при виконанні даного перевезення склали 7714,86 грн.

Під час виконання перевезення на автопоїзді АА6946ІТ/АА5388ХХ за маршрутом Україна-Німеччина-Україна згідно подорожнього листа №495111 від 13.01.2015 року перевитрата палива склала 171 літр дизельного палива на загальну суму 3418,49 грн. та завдано збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Польщі на загальну суму 45,07 грн. Загалом збитки, завдані відповідачем при виконанні даного перевезення склали 3463,56 грн.

Під час виконання перевезення на автопоїзді АА6946ІТ/АА5388ХХ за маршрутом Україна-Вірменія-Україна згідно подорожнього листа №495244 від 28.02.2015 року перевитрата палива склала 178 літрів дизельного палива на загальну суму 3818,99 грн. та завдано збитків у вигляді різниці вартості палива на території України та Росії на загальну суму 5688,23 грн.

По даному подорожньому листу відповідач погасив заборгованість на суму 2508,10 грн. Збитки, завдані. при виконанні даного перевезення склали 6999,12 гри.

Загальна сума збитків, завдана відповідачем ТзОВ «Орлан Транс Груп» перевитратою палива становить 21858,79 грн.

Встановлено, що з 27 лютого 2015 року по 14 квітня 2015 року відповідач отримав кошти (аванс) на службові відрядження в межах України та за кордоном в сумі 49594,65 грн. шляхом їх перерахування на відповідний картковий рахунок .

Про використання відповідачем грошових коштів (авансу) на службові відрядження подано авансовий звіт № 0/П-350 від 09 квітня 2015 року на загальну суму 23635,59 грн., однак не подано звіту про використання коштів на відрядження на суму 25959,06 грн. Оскільки відповідачем у встановлені законодавством терміни не було повернуто суму надміру сплачених коштів, з нього на підставі п. 1 ст. 167 Податкового Кодексу України стягнуто податок на доходи фізичних осіб в розмірі 5594,17 грн.

Наказом Львівської філії ТОВ «Орлан-Транс-Груп» № 59кф від 25.05.2015 року ОСОБА_3 звільнено з роботи за прогул без поважних причин згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України (а.с.9).

На день звільнення відповідач не відшкодував позивачу суму збитків, завданих перевитратою палива на суму 21858,79 грн., ним не було повернуто надміру отримані кошти на відрядження в розмірі 25959,06 грн. та суму сплаченого позивачем податку в розмірі 5594,17 грн.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав суду доказів про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_3, не надав доказів про вартість дизельного палива на час заподіяння відповідачем матеріальної шкоди як в Україні, так і в інших державах, де перебував відповідач згідно подорожніх листів. Крім того, позивач розрахував норми палива на рухомий склад згідно наказу по підприємству № 45 від 11.08.2010 року, хоча не надав доказів того, що ці норми є технічно обґрунтованими, зокрема при розрахунку витрат палива не враховано технічний стан автомобіля, яким керував відповідач. Крім того, суд виходив з того, що кошти на відрядження відповідачем використано в повному обсязі на дизпаливо, страхові поліси, оплату автобанів, ремонт автомобіля. А звіт про використання отриманих на відрядження коштів відповідачем було подано позивачу, однак представники позивача відмовилися прийняти такий. Кошти, сплачені відповідачем у зв»язку з первитратою палива та курсовою різницею валют, на думку суду, відноситься до нормального виробничо-господарського ризику діяльності підприємства та пов»язані з станом крайньої необхідності, а тому не підлягають відшкодуванню за рахунок працівника..

Однак, колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції зважаючи на наступне.

Відповідно до ст. 130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов»язків.

При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Згідно ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов»язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві.

Згідно п. 6 ст. 134 КЗпП України, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов»язків.

Пунктом 12 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 29.12.1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» встановлено, що відповідно до п. 6 ст. 134 КЗпП матеріальна відповідальність в повному розмірі покладається на працівника у випадках, передбачених окремими законодавчими актами.

За чинним законодавством така відповідальність може бути покладена, зокрема, за шкоду, заподіяну: перевитратою пального на автомобільному транспорті, розкраданням, знищенням (зіпсуттям), недостачею або втратою дорогоцінних металів, дорогоцінного каміння та валютних цінностей; витратами підприємства, установи, організації на навчання у вищому навчальному закладі молодого фахівця в разі його звільнення з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за порушення трудової дисципліни чи за власним бажанням без поважних причин протягом трьох років з часу прийняття на роботу за направленням.

Крім того, в Україні зберігає чинність п.14 постанови ЦК КПРС та Ради Міністрів СРСР «Про підвищення ефективності використання транспортних засобів у народному господарстві, посилення боротьби з приписками при перевезенні вантажів автомобільним транспортом та забезпечення цілості паливно-мастильних матеріалів», яким передбачене притягнення до повної матеріальної відповідальності водіїв автомобільних засобів, винних у перевитраті палива. На території України названа постанова діє відповідно до постанови Верховної Ради України від 12 вересня 1991 року № 1545 -ХІІ «Про порядок тимчасової дії на території Украхни окремих актів законодавства Союзу РСР».

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд не врахував те, що 29 травня 2014 року з ОСОБА_3 було укладено договір про повну матеріальну відповідальність відповідно до якого водій автотранспортного засобу, який виконує роботу з перевезення вантажу, несе повну відповідальність за збереження вантажу та переданих йому матеріальних цінностей (а.с. 85).

Враховуючи наведене, висновок суду про відмову у задоволенні позову ТзОВ «Орлан Транс Груп» до ОСОБА_3 про стягнення збитків у розмірі 53412,02 грн. та судових витрат у розмірі 1218,00 грн. є таким, що не ґрунтується на вимогах закону, а тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» в повному обсязі.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» задовольнити.

Рішення Жовківського районного суду Львівської області від 03 грудня 2015 року скасувати. Ухвалити нове рішення, яким позов ТзОВ «Орлан-Транс-Груп» до ОСОБА_3 задовольнити. Стягнути з ОСОБА_3 в користь ТзОВ «Орлан Транс Груп» 53412 грн. 02 коп. та 1218 грн. 00 коп. судового збору.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання рішенням законної сили.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Береза В. І.

Мельничук О. Я.