Номер провадження: 22-ц/785/7776/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сидоренко І. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого судді - Сидоренко І.П., суддів - Погорєлової С.О., Цюри Т.В., при секретарі - Колмакові В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2016р. по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

встановила:

12 листопада 2015р. ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вона знаходиться у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 січня 1983р., фактично сімейні стосунки припинилися з вересня 2015р., шлюб існує формально та вона не бажає зберігати шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, та вважає, що з урахуванням їх віку не має підстав для розірвання шлюбу.

Рішенням суду від 29 вересня 2016р. позов ОСОБА_3 задоволений. Суд розірвав шлюб між ОСОБА_3 і ОСОБА_2, зареєстрований 29 січня 1983р. відділом ЗАГС м. Ізмаїла, актова запис № 74 (а.с.42).

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_3, посилаючись на те, що суд в порушені вимог матеріального і процесуального права задовольнив позов, оскільки не має підстав для розірвання шлюбу, а вказані позивачкою підстави для розірвання шлюбу є надуманими, не відповідають дійсності, суд без урахування усіх обставин по справі задовольнив позов, та він вважає, що сімю можливо зберегти (а.с.46).

Справу розглянуто у відсутності сторін, які були належним чином сповіщені про слухання справи, що підтверджується відповідними поштовими повідомленнями. Позивач подала письмову заяву про відмову у задоволені апеляційної скарги і залишення рішення суду без змін.

Колегія суддів, заслухав суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд 1 інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_3, суд першої інстанції встановив обставини справи та фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, суд виходив з того, що подружжя припинило сумісне проживання, сім'я розпалася остаточно і шлюб носить формальний характер, та оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що розірвання шлюбу може відбутися за їхньою спільною заявою або за заявою когось з них, у зв'язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про неможливість збереження шлюбу та наявність правових підстав для його розірвання.

Судова колегія погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції, який відповідає обставинам по справі і вимогам діючого законодавства.

Згідно з частиною 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

При розгляді справ про розірвання шлюбу суд за правилами ст.112 СК України зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства (ст.111 СК України). За змістом статті 111 СК України суд не зобов'язаний призначати строк для примирення подружжя.

Позивач ОСОБА_3 наполягала на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, вказала, що шлюб розпався остаточно, відновленим бути не може, а тому підлягає розірванню.

Судова колегія критично ставиться до твердження відповідача ОСОБА_2 про можливість збереження сімї сторін, оскільки судом першої інстанції сторонам було надано строк для примирення, але позивачка не бажає зберігати сімю. Відповідач не надав суду першої та суду апеляційної інстанції докази відносно того, що судом першої інстанції було ухвалено рішення суду з порушенням вимог процесуального або матеріального права, а також не надав докази щодо можливості збереження шлюбу та примирення подружжя.

Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Передбачене ч. 1 ст. 111 СК України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення (ч.5 ст.191 ЦПК України). Судам слід використовувати надану законом можливість відкласти розгляд справи для примирення подружжя, особливо за наявності неповнолітніх дітей. При визначенні строку на примирення суд заслуховує думку сторін та враховує конкретні обставини справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

З урахуванням вищевикладеного, судова колегія вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст.304, 307, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 29 вересня 2016р. залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвалою апеляційного суду.

Судді апеляційного суду Одеської області І.П.Сидоренко

ОСОБА_4

ОСОБА_5