Головуючий у 1 інстанції: Літовка В.В.
Доповідач: Новікова Г.В.
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 листопада 2016 року Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді: Новікової Г. В.,

суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

при секретарі: Марченко Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Краматорського міського суду від 13 жовтня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И В :

У грудні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк » звернулося до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 уклала договір б/н від 21.04.2011 року та отримала кредит у розмірі 6400грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Підписанням договору ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті https://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п.2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою».

Відповідач порушила умови договору, своєчасно не погасила заборгованість та не сплатила відсотки за користування, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 31.10.2015 року в сумі 20469,34грн., із яких: 6399, 91грн.- заборгованість за кредитом, 11154,99грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 1463,52грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг, 500грн. штраф (фіксована частина), 950,92грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача зазначену заборгованість.

Рішенням Краматорського міського суду від 13 жовтня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. З ОСОБА_1 на користь банку стягнуто 6399,91грн.- заборгованість за кредитним договором; 11154,99грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, загальну суму 17554,90грн. станом на 31.10.2015 року та судовий збір в розмірі 1218грн. В іншій частині відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про визнання кредитного договору недійсним. Посилалась на те, що її доводи під час розгляду справи не були враховані судом. Крім того, банк надав суду анкету-заявку на отримання заробітної картки, а не кредитної. Суд користувався довідкою до договору, що порушує вимоги ст. 1055 ЦК України про обовязковість укладання договору в письмовий формі. Також суд не взяв до уваги, що сума відсотків налічена з суми тіла кредиту, відсотків і штрафних санкцій, що значно збільшило цю суму.

В судове засідання зявилися представник Банку за дорученням-Захаров М.І. та ОСОБА_1.

Апеляційний суд вважає,що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ч.1ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Задовольняючи частково позовні вимоги ПАТ «Приватбанк», суд першої інстанції виходив з того, що позивач довів суду обґрунтованість своїх вимог, тому є підстави для часткового задоволення позову. Такий висновок суду підтверджується встановленими обставинами.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 квітня 2011 року ОСОБА_1 підписала анкету заяву №213113212 про приєднання до «Умов та правил надання банківських послуг ПАТ КБ «Приватбанк». Ознайомившись з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, відповідач виявила бажання отримати заробітну картку (а.с.7).

Відповідно до довідки про кредитування кредитки №212123478 ОСОБА_1 погодилась з умовами кредитування з використанням кредитки «Універсальна 55 днів пільгового періоду» по договору SAMDN0661.

Сама ОСОБА_1 не заперечувала отримання кредитної картки «Універсальна» та користування нею.

Згідно ч.1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Як передбачено ч. 1 ст. 627 та ч. 1 ст. 628 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом (ч.1 ст. 639 ЦК України). Тобто, уклавши на підставі вільного волевиявлення такий договір, сторони досягли згоди з усіх істотних умов договору, що свідчить про виникнення між позичальником та Банком кредитних правовідносин.

Пунктами 2.1.1.2.1, 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 №СП-2010-256, передбачено, що Банк видає Клієнту Картку, вид якою визначений в Пам'ятці Клієнта/Доводці про умови кредитування та Заяві, підписанням якої Клієнт та Банк укладають Договір про надання банківських послуг. Кредитний ліміт картки встановлюється за рішенням Банку. Підписання цього договору є прямою та беззаперечною згодою клієнта відносно прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком. (п. 2.1.1.2.4).

Картка діє до останнього дня місяця, вказаного на лицевій стороні картки, включно. (п. 2.1.1.2.11).

Відповідно до п. 2.1.1.12.6 за користування кредитом Банк нараховує проценти у розмірах, встановлених Тарифами Банку із розрахунку 360 календарних днів у році.

Згідно п. 2.1.1.12.8 Банк стягує комісію за обслуговування, сплата якої здійснюється відповідно до п. 2.1.1.3.3 Умов та правил (за Тарифами Банку).

Відповідальність позичальника за неналежне виконання зобов'язань встановлена пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.1.12.6.3 та 2.1.1.12.7.4 (з посиланням на ОСОБА_2 про умови кредитування).

В підписаній відповідачем ОСОБА_2 про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою процентною ставкою за кредитом - 2,5% визначений розмір пені (пеня (1) та пеня (2), де пеня (1) = базова процентна ставка за договором/30 - нараховуються за кожен день прострочення; пеня (2) = 1% від заборгованості, але не менше 10 грн. за місяць), а також - штрафу за порушення термінів по будь-якому грошовому зобов'язанню - 500 грн. + 5% від суми позову (п.1.1.5.32 Умов та Правил).

З огляду на викладене, посилання апелянта на порушення вимог ст.1055 ЦК України щодо недотримання сторонами письмової форми договору та непогодження ними істотних умов договору кредитування (суми кредиту, строку його повернення, розміру відсотків) не ґрунтується на Умовах та Правилах надання банківських послуг, законі та обставинах справи.

Доводи відповідача про те, що вказані між сторонами правовідносини не є кредитними також є безпідставним, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Таким чином, встановлені обставини справи та вказані норми цивільного законодавства, вказують на те, що між сторонами виникли саме кредитні відносини.

Як встановлено ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитом, яка виникла внаслідок неналежного виконання зобов'язань, врахувавши при цьому положення ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до якої на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція,до яких віднесено і м. Краматорськ. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами у період проведення антитерористичної операції.

Посилання на те, що рішення суду першої інстанції слід скасувати і визнати кредитний договір недійсним, не можуть бути прийнятими до уваги, оскільки такі позовні вимоги не заявлялися і не були предметом судового розгляду.

Доводи скарги не спростовують правових висновків суду та не дають підстав для висновку про неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, що привело або могло привести до неправильного вирішення справи.

Оскільки апеляційним судом не встановлено порушення або неправильне застосування судом першої інстанції при розгляді цієї справи норм матеріального чи процесуального права та невідповідності висновків суду обставинами справи, то підстав для задоволення скарги і скасування судового рішення з ухваленням нового рішення немає.

Керуючись ст.ст. 308, 315 ЦПК України, апеляційний суд

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Краматорського міського суду від 13 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий : Судді: