Справа №480/2602/14-ц 02.06.2016 02.06.2016 02.06.2016
Провадження №22-ц/784/1442/16
Провадження № 22ц/784/1442/16 Суддя першої інстанції Стрельніков Д.В.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
У Х В А Л А

Іменем України

2 червня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Царюк Л.М,

суддів: Козаченка В.І., Мурлигіної О.Я.,

при секретарі Гавор В.Б.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, на ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (надалі - ПриватБанк) до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором кредиту, -

В С Т А Н О В И Л А:

3 листопада 2014 року ПриватБанк звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості за кредитним договором, укладеним між сторонами 30 вересня 2008 року.

Під час розгляду справи 11 квітня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом про визнання цього кредитного договору недійсним з підстав порушення кредитором положень Закону України «Про захист прав споживачів». При цьому посилаючись на ст. 22 цього закону ОСОБА_2 просила звільнити її від сплати судового збору.

Не погодившись з доводами ОСОБА_2 щодо звільнення її від сплати судового збору, районний суд ухвалою від 11 квітня 2016 року зустрічну позовну заяву залишив без руху з підстав несплати судового збору при подачі зустрічного позову, надавши заявниці строк для сплати такого судового збору.

Ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року позовна заява повернута заявниці як неподана у зв'язку з невиконанням ухвали суду про сплату судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, просила скасувати ухвалу суду з підстав порушення судом норм процесуального права.

Вислухавши суддю-доповідача та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню через наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 2 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно вимог ч. 5 ст.119 ЦПК України позивачем до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

В преамбулі Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року № 3674-VI (далі - Закон) установлено, що саме цей Закон визначає правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору.

Перелік підстав для звільнення від сплати судового збору та пільг щодо його сплати визначено ст. ст. 3, 5 названого Закону.

Раніше п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону передбачав, що споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, - звільняються від сплати судового збору.

Проте, Законом України від 22 травня 2015 року № 484-VIII, який набрав чинності 1 вересня 2015 року, до Закону України «Про судовий збір» внесено зміни, якими ст. 5 цього Закону викладено в новій редакції. Тепер вже не передбачено звільнення від сплати судового збору споживачів за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав.

ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом 11 квітня 2016 року, тобто на час чинності ст. 5 вище названого Закону у новій редакції.

ЇЇ посилання на те, що ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав, безпідставні.

Так, при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом.

Оскільки спеціальним процесуальним законом, який визначає підстави для звільнення від сплати судового збору є Закон України «Про судовий збір», то саме цей Закон підлягає застосуванню в даному випадку.

На правильність такого застосування названого Закону орієнтував Верховний Суд України в ухвалах від 6 і 14 січня, 9 лютого та 18 березня 2016 року.

Згідно пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 вказаного Закону (в редакції від 22 травня 2015 року) при подачі позову про визнання недійсним Договору кредиту від 30 вересня 2008 року, укладеного між наю та ПриватБанком, вона повинна була сплатити судовий збір у 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 грн. 20 коп.). Однак, позивачка до вказаної заяви оригінал документу про сплату такого судового збору не додала.

Отже, місцевим судом зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 ухвалою від 18 травня 2016 року було залишено без руху обґрунтовано та відповідно до зазначених вимог процесуального законодавства. В зв'язку з чим, підстави для скасування оскарженої ухвали відсутні, а тому апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, від імені якої діє ОСОБА_3, відхилити, а ухвалу Миколаївського районного суду Миколаївської області від 18 травня 2016 року залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 275 грн. 60 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: В.І. Козаченко

О.Я. Мурлигіна