РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01.03.2016 року Провадження №2/425/94/16

Справа №425/4442/15-ц

Рубіжанський міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді Москаленко В.В.,

за участю секретаря- Окрошко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу посилаючись на такі обставини.

02 квітня 2014 року він передав відповідачу 65600 рублів Російської Федерації, строком до 02 червня 2014 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач надала йому розписку, в якій зазначено строк повного погашення боргу та зобов'язання сплачувати йому десять відсотків щомісячно від суми боргу. У разі неповернення боргу у строк, відповідач зобов,язалася передати йому у власність гараж № 489, який розташований у гаражному кооперативі „Мрія, блок №13 .

Оскільки до теперішнього часу відповідач борг не повернула, позивач просить стягнути з відповідача на його користь 196800 рублів Російської Федерації.

В судовому засіданні позивач неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно зазначив, що сума боргу відповідача перед ним складає 65600 рублів Російської Федерації та 10% щомісячної грошової винагороди строком з дня отримання позики до 02 лютого 2016 року- 144320 рублів Російської Федерації ( з розрахунку 10% х 22 місяці= 220%), а всього 209920 рублів Російської Федерації, що еквівалентно 68320,56 гривень.

Оскільки, сума 68320,56 гривень- це сума заборгованості без урахування індексу інфляції, просить врахувати індекс інфляції за період з 02.03.2014 року по 31.12.2014 року- 1,249 (24,9%); за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року- 1,433(43,3%), загальна сума якої складає 1,682(68,2%) , та просить стягнути з відповідача на його користь 114915 гривень. (з розрахунку 68320,56 гривень х 1,682 індекс інфляції).

Крім того, поведінкою відповідача йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у п»ятнадцять мінімальних заробітних плат, що становить 20670 гривень ( з розрахунку 1378 гривень х 15 мінімальних заробітних плат).

Просить стягнути з відповідача на його користь 136147 гривень, з яких: 114915 грн.-сума заборгованості з грошовою винагородою та індексом інфляції; 20670 грн.- моральної шкоди; 487,20 грн.- сплачений судовий збір; 75 грн.- спачені кошти за отримання коефіцієнта перекладу рублів РФ в гривну (в редакції позивача) та передати йому в рахунок оплати частки боргу гараж № 489, який розташований у гаражному кооперативі „Мрія, блок №13 і належить відповідачу.

Відповідач в судове засідання не з'явилася, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень на позов не надала. Відповідачу було надіслано виклики в судове засідання шляхом надіслання SMS- повідомлень (довідки про доставку SMS- повідомлення а.с.26, 43,56,67,73,81).

Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленого відповідача, відсутності заяви відповідача про розгляд справи без її участі та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення у даній справі в порядку ст.ст. 224, 225 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об'єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, прийшов до наступного.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за

неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику ( грошові кошти у такий самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем ) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 02 квітня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача 65600 рублів Російської Федерації, строком до 02 червня 2014 року. Позика передавалася відповідачу під десять відсотків щомісячно від суми позики ( розписка-а.с.61).

Відповідно до розрахунку, зазначеного позивачем в позові , сума основного боргу

65600 рублів РФ, сума процентів- 144320 рублів РФ, а всього- 209920 рублів РФ, що згідно довідки ПАТ „Ощадбанк еквівалентно 68320,56 гривень ( довідка-а.с.12).

Згідно довідки ПАТ «Державний ощадний банк України»,наданої позивачем (а.с.12) офіційний курс НБУ російського рубля по відношенню до української гривні станом на 23.12.2015 року складає за 10 російських рублів-3,2546 гривні.

Таким чином 65600 російських рублів складають 21350 гривні.

10 % від 21350 гривен за період з квітня 2014 р. по березень 2016 року складають

46970 , 38 грн.

Інфляційні втрати за період з квітня 2014 року по січень 2016 року складають

6103,60 грн. з наступного розрахунку:

Квітень 2014 рік-21350 (сума боргу) х 103,3 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 704,55 грн;

Травень 2014 рік- 21350 (сума боргу) х 103,8 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 811,30 грн;

Червень 2014 рік -21350 (сума боргу) х 101,0 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 213,50 грн;

Липень 2014 рік-21350 (сума боргу) х 100,4 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 85,40 грн;

Серпень 2014 рік-21350 (сума боргу) х 100,8 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 170,80 грн;

Вересень 2014 рік - 21350 (сума боргу) х 102,9 (індекс інфляції) : 100 -21350= 619,15 грн;

Жовтень 2014 рік -21350 (сума боргу) х 102,4 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 512,40 грн;

Листопад 2014-21350 (сума боргу) х 101,9 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 254,06 грн;

Грудень 2014 рік-21350 (сума боргу) х 103 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 640,56 грн;

Січень 2015 -21350 (сума боргу) х 103,1 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 661,85 грн;

Лютий 2015 рік-21350 (сума боргу) х 105,3 (індекс інфляції) : 100 -21350 =1131,55 грн;

Березень 2015 рік-21350 (сума боргу) х 110,8 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 2305,80 грн;

Квітень 2015 рік- 21350 (сума боргу) х 114 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 2989 грн.

Травень 2015 рік - 21350 (сума боргу) х 102,2 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 469,70 грн;

Червень 2015 рік-21350 (сума боргу) х 100,4 (індекс інфляції) : 100 -21350 =84,87 грн;

липень 2015 рік-21350 (сума боргу) - 99 (індекс інфляції) не нараховується;

Серпень 2015 рік-21350 (сума боргу) -99.2 (індекс інфляції) не нараховується

Вересень 2015 рік - 21350 (сума боргу) х 102,3 (індекс інфляції) : 100 -21350= 491,22 грн;

Жовтень 2014 рік -21350 (сума боргу) -98,7

Листопад 2014-21350 (сума боргу) х 102 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 704,55 грн;

Грудень 2014 рік-21350 (сума боргу) х 100,7 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 149,45 грн;

Січень 2016 -21350 (сума боргу) х 100,9 (індекс інфляції) : 100 -21350 = 192,15 грн;

Всього сума інфляційних витрат складає 6103,60 грн.

До теперішнього часу борг не повернутий. Ці обставини не заперечувались відповідачем. Таким чином , позовні вимоги в частині стягнення боргу, процентів , інфляційних витрат є обгрунтованими та такими , що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Щодо відшкодування моральної шкоди суд прийшов до наступного.

Статтею 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ч.1ст.1167 ЦК України моральна шкода,завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю,відшкодувається особою ,яка її завдала,за наявності її вини,крім випадків .встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року із змінами,внесеними згідно з Постановою Пленуму ВСУ № 5 від 25.05.2001 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

На думку суду, позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 20670 гривень є необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню, оскільки позивачем, в порушення вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України, не доведено передбачених ст.ст. 23, 1167 Цивільного кодексу України обставин і підстав, які зумовлюють наявність моральної шкоди, зокрема не надано жодних пояснень та відповідних доказів про ступінь його моральних чи фізичних страждань або шкоди, завданої його здоров»ю, які повязані безпосередньо з діями ОСОБА_2 по відношенню до нього.

Щодо передачі позивачу у власність гаража № 489, який розташований у гаражному кооперативі „Мрія, блок №13 в рахунок оплати частки боргу ,суд вважає,що ця вимога задоволенню не підлягає оскільки позивачем не надано нотаріально посвідченого договору іпотеки ,укладеного між сторонами .

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Ст. 10 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

З урахуванням вищезазначених обставин ,суд вважає,що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу є обгрунтованим та таким,що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати підлягають поділу відповідно до вимог ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 209, 212 215, 225, 226 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 суму боргу за договором позики від 02.04.2014 року в розмірі 21350(двадцять одна тисяча триста пятдесят гривень)17 коп. ,що еквівалентно 65600 (шістдесяти пяти тисячам шістсот ) рублям Російської Федерації , проценти в сумі 46970 (сорок шість тисяч девятсот сімдесят гривень) 38 коп..,інфляційні втрати в сумі 6103(шість тисяч сто три гривні) 60 копійок,а всього 74424 (сімдесят чотири тисячі чотириста двадцять чотири гривні)15 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 487(чотириста вісімдесят сім гривень)20 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 627 (шістсот двадцять сім гривень) 78 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1924(одна тисяча девятсот двадцять чотири гривні) 78 коп.

В задоволенні інших вимог відмовити за необгрунтованістю. Заочне рішення може бути переглянуто судом, який постановив рішення за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до суду першої інстанції протягом десяти днів з моменту отримання копії заочного рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Луганської області через Рубіжанський міський суд Луганської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Строк, протягом якого розглядатиметься заява відповідача про перегляд заочного рішення, не включається до строку на апеляційне оскарження.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції.

Заочне рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя В.В. Москаленко.