Справа № 570/4820/15-ц
Номер провадження 2/570/395/2016
У Х В А Л А

05 грудня 2016 року

Рівненський районний суд Рівненської області в особі:

судді Красовського О.О.

при секретарі судового засідання Птюшинська І.В.

з участю представників - ОСОБА_1, ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним,

ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 подав заяву про відвід головуючого у справі. Зазначає, що в ході розгляду справи суддя перебивав виступи свідків сторони позивача, коментував їх, а свідків відповідачів не перебивав. Таким чином у позивача склалася думка про те, що головуючий зацікавлений в розгляді справи на користь відповідачки ОСОБА_4, а тому заявив про відвід головуючого у справі.

В судовому засіданні позивач підтримав заяву та пояснив про обставини, що описані вище.

Представник позивача вважає, що є всі підстави для задоволення відводу, оскільки на думку сторони, головуючий безпідставно переривав виступи свідків та знімав певні питання, на які свідки повинні були б надати відповіді. Також вважає, що головуючи безпідставно обєднав в одне провадження дану справу зі справою за заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Представник відповідачки ОСОБА_4 вважає, що заява позивача є безпідставною. Так, ЦПК України надає право головуючому знімати ті питання, які не відносяться до предмету спору. А виступи свідків і питання, які задавалися представником позивача, не стосувалися предмета спору. Зважаючи на це вважає, що дії головуючого були в межах закону, підстав для задоволення заяви немає.

Заслухавши пояснення учасників процесу суд вважає, що заява підлягає до задоволення.

До провадження головуючого були передані матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом недійсним.

Також до провадження головуючого були передані матеріали цивільної справи за заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про встановлення факту, що має юридичне значення та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Як вбачається з позову ОСОБА_3, він обґрунтовує свої позовні вимоги тим, що на час відкриття спадщини, а саме станом на 19.07.2010 р., позивач постійно проживав та був зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1, по вул. Вишневій, в с. Олишва Рівненського району Рівненської області і, відповідно, прийняв спадщину у визначений законом строк, що дає йому право оскаржити свідоцтво про право на спадщину, видане на імя ОСОБА_4

Позовні вимоги ОСОБА_4 ґрунтуються на тому, що ОСОБА_3 хоча і був зареєстрований на час відкриття спадщини в даному будинку, однак з 2006 року в ньому не проживав, проживаючи постійно зі своєю сімєю після одруження в будинку № 72, по вул. Грушевського, в смт. Клевань Рівненського району Рівненської області, який він спільно зі своєю дружиною добудував і, відповідно, пропустив строк прийняття спадщини після смерті свого батька та не має права оспорювати свідоцтво про право на спадщину за законом.

Суд вважає, що є доцільним розглянути ці дві справи в одному провадження (обєднавши їх), оскільки від вирішення справи за заявою ОСОБА_4 залежить вирішення справи за позовом ОСОБА_3, чи навпаки.

За положеннями ч.1 ст. 126 ЦПК України суддя під час відкриття провадження у справі, підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження кількох однорідних позовних вимог за позовами одного й того самого позивача до одного й того самого відповідача чи до різних відповідачів або за позовом різних позивачів до одного й того самого відповідача.

При застосуванні тих чи інших положень законодавства потрібно розуміти дух закону, чого часто не вистачає учасникам процесу, які буквально розуміють його зміст, не розуміючи що закон більш ширше регулює ті чи інші сфери суспільного життя.

Як правильно зауважила представник позивача адвокат ОСОБА_1, суд розглядає справи на підставі поданих сторонами доказів, на підставі змагальності сторін, а не на підставі змагальності сторони з судом чи суду з стороною.

Однак, дії головуючого були спрямовані саме на забезпечення реалізації прав учасників процесу.

Головуючий неодноразово розяснював позивачеві, що таке межі судового розгляду, що суд має дотримуватися меж судового розгляду, що з показів свідків суд цікавлять ті показання, що стосуються предмета спору та меж судового розгляду; що дії суду мають бути спрямовані на розгляд справи, а не на її затягування.

Зокрема, в останньому судовому засіданні позивачеві тричі було розяснено, що справа розглядається в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин; на підставі поданих учасниками процесу доказів. Проте позивач заявив, що нічого не зрозумів. А дій представника сторони адвоката ОСОБА_1, які повинні були б направленні на сприянні розяснень позивачеві його прав - навпаки були спрямовані на те, щоб висвітлити дії головуючого як такі, що є упередженими, і свідчать на користь протилежної сторони.

Позивач вважає, що головуючий не бажає приймати до уваги докази, на які він покликається. Але, очевидно, що через брак юридичної обізнаності заявник не знає того, що оцінка доказів проводиться суддею в нарадчій кімнаті, і знаходить свій вияв в прийнятому рішенні. Приймаючи те чи інше рішення суддя повинен навести відповідні мотиви. З цього слідує, що суддя не може надавати оцінку доказам безпосередньо під час розгляду справи.

Зважаючи на складність і різноманітність життєвих явищ законодавець не став встановлювати вичерпний перелік для відводу судді, надавши можливість у кожному окремому випадку вирішувати питання про його обєктивність і неупередженість. Зважаючи на положення ЦПК України, що регулюють порядок заявлення відводів суд вважає, що заяви підлягають до задоволення.

Отже, зважаючи що представник позивача та позивач сприймаю дії головуючого як такі, що порушують її права; сприймають дії головуючого, які спрямовані на встановлення обєктивної істини з урахуванням принципу змагальності сторін як порушення її прав; зважаючи на відсутність у позивача юридичних знань, через призму яких він зміг би обєктивно оцінити дії головуючого у справі, а в даному випадку в нього склалася стійка й непохитна думка про те, що головуючий повсякчас порушує його права, суд вважає, що заява про відвід підлягає до задоволення.

В даному випадку приймається до уваги право учасників процесу на справедливий суд, що закріплений в нормах міжнародного права, зокрема в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Подана заява підлягають до задоволення ще з тих підстав, що сторона позивачів умисно провокувала конфліктні ситуації, а дій головуючого, які були спрямовані на повернення розгляду справи у русло з урахуванням ст.ст. 11, 60 ЦПК України висвітлювала як прояв упередженості; а тому з метою усунення таких конфліктних ситуацій у майбутньому, швидший розгляд справи суд вважає, що доцільно задоволити подану заяву про відвід. Тим паче, що сторона відповідача заявила про готовність забезпечити повторну явку свідків в судове засідання, хоча й висловила жаль з того приводу, що проведений значний обсяг роботи головуючим у даній справі доведеться розпочинати спочатку іншому судді.

Керуючись ст.ст. 24, 209 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву про відвід - задоволити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_5