Справа №442/5888/15-ц
Провадження №2/442/159/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 лютого 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Коваля Р.Г.,

при секретарі Далявській Л.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дрогобичі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилається на те, що 24.11.2011 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області.

В підтвердження своїх позовних вимог покликається на те, що від даного шлюбу у них ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_3.

Вказує на те, що сімейне життя у них не склалося. До того, як вони одружилися, вони зустрічалися близько 3-х років. Від першого шлюбу у неї є 10-ти річна дочка. Спочатку їхнє подружнє життя складалося дуже добре. Незважаючи на різницю у віці, вона вважала, що знайшла людину, яка розділяє її погляди. Проте вона помилилася. Фактично з часу їхнього одруження відповідач ніде не працював і навіть не намагався. Він вважав, що можна прожити на овочі та фрукти з власного городу, бізнес вважає аморальним, працювати на когось - непривабливо.

З цього приводу у них постійно виникали сварки. Вона займається репетиторством, щоб хоч якось забезпечити сім»ю. Відповідача не цікавлять проблеми дитини, оплата комунальних послуг, ремонт в квартирі. Все це її клопіт. Останніх вісім місяців їхні розмови про спільне життя і спільний побут закінчуються сварками. Вона втратила подружні почуття до свого чоловіка. Вважає, що спільне життя та примирення з відповідачем є неможливим.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала своє позовні вимоги з підстав, зазначених у позовній заяві. Додала, що не має бажання в подальшому жити з своїм чоловіком. Вона втратила до нього почуття любові. Термін на примирення, який надавав суд, не дав позитивного результату. Відповідач не вживав жодних заходів на збереження шлюбу. Просила розірвати шлюб.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні проти задоволення позову заперечив, вказав, що сім»ю ще можливо зберегти. Проживають на даний час окремо, подружні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Наданий судом термін на примирення не дав позитивного результату.

Заслухавши пояснення позивача, відповідача, перевіривши матеріали справи, суд дав оцінку зібраним доказам, вважає, що позов слід задоволити, оскільки є підстави для ухвалення рішення про задоволення позову, так як вимоги позивача є законними та достатньо вмотивованими і ґрунтуються на наявних у справі доказах.

Згідно із ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ст. 10, 60, 61 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 24.11.2011 року, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області, актовий запис № 618.

ІНФОРМАЦІЯ_3 від даного шлюбу у сторін народилася дочка ОСОБА_3.

Згідно із ст. 24 СК України, шлюб має ґрунтуватись на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, відповідно до ч. 3 та 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування подружжя до припинення шлюбних стосунків чи їх збереження є неприпустимим і є порушенням права на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, суд може розірвати шлюб за позовом одного із подружжя.

Як встановлено в судовому засіданні та це підтвердили сторони по справі, наданий судом термін для примирення між позивачем та відповідачем до позитивного результату не привів, позивач поновлювати сімейні стосунки не бажає, а відповідач в свою чергу не представив суду доказів та не навів суду жодних обставин за яких можливе примирення з позивачем та ним не наведено аргументованих фактів та підстав, які б свідчили про можливе збереження сім'ї та їхнє спільне проживання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що з огляду на вказані обставини подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, є недоцільним та неефективним, оскільки не бачить можливості такого примирення між ними. Цей строк не змінить відношення позивача до шлюбу, зокрема її небажання відновлювати подружні стосунки з відповідачем.

Беззаперечно встановлено той факт, що сім'я позивача та відповідача фактично розпалася, існує тільки формально, так як вони не підтримують шлюбних відносин, сім'єю не проживають, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства, позивач твердо переконана, що міцної сім'ї у них не буде, примирення між ними неможливе, вона втратила почуття поваги та любові до чоловіка. Розлад в сім'ї позивача та відповідача носить стійкий характер.

Аналізуючи наведені докази, встановивши дійсні мотиви розлучення та з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і недоцільним, суперечило б інтересам сторін та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому враховуючи викладене позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст., ст. 10, 11, 60, 174, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в :

Позов задоволити.

Розірвати шлюб між ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Дрогобичу реєстраційної служби Дрогобицького міськрайонного управління юстиції у Львівській області 24.11.2011 року, актовий запис №618.

Після розірвання шлюбу за позивачем залишити прізвище - ОСОБА_1.

Рішення суду, після набрання ним чинності, направити відділу РАЦСу м. Дрогобича Дрогобицького міськрайонного управління юстиції Львівської області для реєстрації факту розірвання шлюбу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя: Р.Г. Коваль