Справа № 663/504/16-ц
Провадження № 2/663/311/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2016 року м. Скадовськ

Суддя Скадовського районного суду Херсонської області Шульга К. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить:

-визнати за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно, що розташоване по вул. Комунарів, 13 і вул. Комунарів, 13/1 в м. Скадовську Херсонської області, визнавши його як два окремих обєкта нерухомого майна;

-виділити ОСОБА_1 у приватну власність окрему цілу частку та визнати за останнім право власності у домоволодінні за адресою: м. Скадовськ, вул. Комунарів, 13: приміщення 1-2 житлову площею 6,8 кв.м. у жилому будинку літ. «А», житловий будинок літ. «О», тамбур літ. «о1», прибудову літ. «о2» загальною площею 83,8 кв.м., житловою площею 41,1 кв. м., надвірні будівлі і споруди: літню кухню літ. «К», літню кухню літ. «Н», туалет літ. «В», душ літ. «З», 1/2 водопроводу №1, огорожу №4, 21/100 частини огорожі №3;

-виділити ОСОБА_2 у приватну власність окрему цілу частку та визнати за останньою право власності у домоволодінні за адресою: м. Скадовськ, вул. Комунарів, 13/1: у жилому будинку літ. «А» приміщення 1-1 житлову площею 10,4 кв.м., кухню площею 7,1 кв.м., тамбур літ. «а» площею 4,4 кв.м., надвірні будівлі та споруди: літню кухню літ. «П», 1/2 частину водопроводу №1, хвіртку №2, 79/100 частини огорожі №3;

-припинити право спільної часткової власності на житловий будинок по вул. Комунарів, 13 в м. Скадовську, який належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2;

-розділити земельну ділянку, виділивши ОСОБА_1 земельну ділянку площею 0,0287 га по вул. Комунарів, 13 в м. Скадовську, ОСОБА_2 - земельну ділянку площею 0,0119 га по вул. Комунарів, 13/1 в м. Скадовську.

Статтею 119 ЦПК України встановлені вимоги до форми та змісту позовної заяви.

Наданий ОСОБА_1 позов не відповідає вимогам закону, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.5 ст.119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору або документи, що підтверджують звільнення від вказаних витрат.

Як вбачається з позовної заяви, позивач звертається до суду з декількома самостійними вимогами як немайнового, так і майнового характеру.

Згідно ч.2 ст.119 ЦПК України позовна заява повинна містити ціну позову щодо вимог майнового характеру.

Відповідно до п.9 ч.1 ст.80 ЦПК України ціна позову у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності визначається дійсною вартістю нерухомого майна.

Постановою Пленуму Верховного Суду України №20 від 22.12.1995 «Про судову практику у справах за позовами про захист права власності» визначено, що вартість спірного майна визначається за погодженням сторін, а за його відсутності за дійсною вартістю майна на час розгляду спору.

Під дійсною вартістю розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Як вбачається з долученого до позову висновку експерта №118/15 від 11.12.2015, дійсна вартість домоволодіння по вул. Комунарів, 13, в м. Скадовську станом на 30.04.2013 становила 573 998 грн., що відповідало вартості відтворювання усього домоволодіння станом на 30.04.2013; вартість відтворювання всього домоволодіння станом на 08.12.2015 складає 878 801 грн.

Разом з тим, позивачем ціна позову не зазначена.

В п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» визначено, що у випадках обєднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою ст.6 Закону України «Про судовий збір» підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру.

Відповідно до п.13 цієї постанови якщо в позовній заяві обєднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, повязані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою). Якщо в позовній заяві обєднано кілька самостійних вимог майнового характеру, повязаних між собою, то, враховуючи, що обєктом справляння судового збору є позовна заява, максимальний розмір судового збору має відповідати загальній сумі всіх вимог (пункт 10 частини першої статті 80 ЦПК). При цьому судовий збір може бути сплачено окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами.

В п.15 даної постанови визначено, що пунктами 1 і 2 частини першої статті 80 ЦПК України передбачено визначення ціни позову у позовах про стягнення грошових коштів та про визнання права власності на майно або витребування майна. Відповідні позовні заяви мають майновий характер, і розмір ставок судового збору за їх подання визначається згідно з пп.1 п.1 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір».

Пунктом 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Законом «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня 1378 гривні.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір», який діє на дату звернення з позовною заявою, встановлені ставки судового збору в таких розмірах: за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана: фізичною особою 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Розмір судового збору за подання позовної заяви про визнання права власності на майно або його витребування визначається з урахуванням вартості спірного майна, тобто як зі спору майнового характеру. При цьому суд не повинен визначати вартість майна за відповідними вимогами, оскільки за змістом ст.80, п.4 ч.2 ст.119 ЦПК України такий обовязок покладається на позивача.

За подання заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, розмір судового збору становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Згідно квитанції №15512961 від 02.03.2016 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., який підлягає сплаті у разі заявлення вимоги немайнового характеру.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху.

Відповідно до п.3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обовязковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

За таких обставин, позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності, слід залишити буз руху та надати позивачу строк для усунення зазначених недоліків, а саме зазначення ціни позову, що відповідає дійсній вартості майна та сплати відповідного розміру судового збору з дотриманням вимог чинного законодавства.

Керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про припинення спільної часткової власності, залишити без руху.

Призначити позивачу строк для усунення вказаних недоліків протягом пяти днів з дня отримання даної ухвали.

Розяснити позивачу, що у випадку не усунення вказаних недоліків в зазначений строк, позов буде вважатися не поданим і йому повернений.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя К. М. Шульга