Номер провадження: 22-ц/785/2591/16
Головуючий у першій інстанції Сопільняк О. М.
Доповідач Плавич Н. Д.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.04.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Плавич Н.Д.

суддів: Вадовської Л.М., Колеснікова Г.Я.

за участю секретаря - Полякової В.О.

у відкритому судовому засіданні у відсутності сторін,

розглянула апеляційну скаргу ОСОБА_2,

на рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25.01.2016р.

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - державний нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове майно, -

ВСТАНОВИЛА:

15.10.2015р. позивач ОСОБА_2 звернулася до Кодимського районного суду Одеської області до відповідача ОСОБА_3 з позовом про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого 08 квітня 2008 року державним нотаріусом Кодимської державної нотаріальної контори на майно, земельну ділянку, що належала на праві власності ОСОБА_4, її матері, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, просила визнати за нею право власності на вказане спадкове майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач, її представник, посилалися на те, що після смерті ОСОБА_4, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкове майно у передбаченому законом порядку прийняла лише позивач ОСОБА_2, яка звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Між тим, нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку безпідставно було видано відповідачу ОСОБА_3, її батькові, та чоловіку спадкодавця, який спадщину не прийняв, від її прийняття відмовився.

Посилаючись на вказані обставини, позивач просила задовольнити позов, визнати недійсним видане нотаріусом свідоцтво про право на спадщину за заповітом, визнати за нею право власності на спірну земельну ділянку.

Представник відповідача ОСОБА_3 позов визнав. В матеріалах справи є письмова заява відповідача про визнання позову, однак вказане визнання позову суд у відповідності з вимогами ч.4 ст.174 ЦПК України до уваги не прийняв дійшовши висновку, що це суперечить закону.

Державний нотаріус Налдіна М.М. позов також не визнала, посилаючись на те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом було видано нею спадкоємцю ОСОБА_3 у відповідності з вимогами закону.

Рішенням суду першої інстанції від 25.01.2016р. в позові ОСОБА_2 відмовлено (а.с.58-61).

В апеляційній скарзі апелянт, позивач ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, постановити нове рішення про задоволення її позову.

До апеляційного суду сторони не з'явилися, про день і час розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленнями, які приєднані до матеріалів справи.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю - доповідача, яка доповіла доводи скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються правилами, які містяться у Книзі Шостій Спадкове право ЦК України.

По матеріалам справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 р. померла ОСОБА_4, яка є матір'ю та бабусею позивача.

Спадкова маса спадкодавця ОСОБА_4 складається із земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1.10 га, яка розташована на території Сербівської сільської ради Кодимського району Одеської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого 23.02.2004 р. Кодимською районною державною адміністрацією Одеської області.

До спадкової маси також увійшли грошові кошти, які перебувають на рахунках АТ «Державний ощадний банк України» - в сумі 2186 грн.95 коп. на рахунку НОМЕР_2 та компенсаційному до нього рахунку НОМЕР_3, та в сумі 1538 грн.65 коп. на рахунку НОМЕР_4 та компенсаційному до нього рахунку НОМЕР_5.

Відповідно до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. За відсутності заповіту спадкування здійснюється особами, зазначеними в ст.ст.1261-1265 ЦК України.

Встановлено, що заповітом від 23.03.1998 р. спадкодавець ОСОБА_4 все належне їй майно, а також все те, що буде їй належати на день смерті, заповіла відповідачу ОСОБА_3 (своєму сину).

Окрім цього, заповідальним розпорядженням від 05 березня 2004 року ОСОБА_4 належний їй вклад в АТ «Ощадбанк України» в сумі 2186 грн.95 коп. на рахунку НОМЕР_2 та компенсаційному до нього рахунку НОМЕР_3 заповіла своїй онуці, яка є донькою відповідача ОСОБА_3, позивачу ОСОБА_2

Відповідно ст.1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок її смерті. Заповіт є правочином, тому на нього поширюються загальні положення про правочини, якщо у книзі шостій Цивільного кодексу України немає відповідного правила.

Заповідальним розпорядженням відповідно до ч.1 ст.1228 ЦК України є право вкладника банку (фінансової установи) розпорядитись своїм вкладом у банку на випадок своєї смерті.

У зв'язку з цим, у відповідності з положенням ч.2 ст.1254 ЦК України, спадкоємцем належного померлій ОСОБА_4 грошового вкладу в сумі 2186 грн.95 коп., який знаходиться в АТ «Ощадбанк України» на рахунку НОМЕР_2 та компенсаційному до нього рахунку НОМЕР_3, відповідно до заповідального розпорядження від 05 березня 2004 року є позивач ОСОБА_2

Спадкоємцем решти належного померлій ОСОБА_4 спадкового майна, земельної ділянки та іншого грошового вкладу, відповідно до заповіту від 23.03.1998 р. є відповідач ОСОБА_3

Згідно з ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час її відкриття проживав окремо від спадкодавця, на протязі шести місяців з моменту відкриття спадщини має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини (ч.1 ст.1269 та ст.1270 ЦК України).

Встановлено, що позивач ОСОБА_2, відповідач ОСОБА_3 на день відкриття спадщини разом із спадкодавцем ОСОБА_4 не проживали, протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини не звертались. Не подавали вказані особи протягом цього часу і заяв про відмову від прийняття спадщини.

Статтею 1272 ЦК України передбачені наслідки пропуску строку для прийняття спадщини, частина перша якої передбачає, що спадкоємець, який протягом вказаного строку не подав заяву про прийняття спадщини, вважається таким, що її не прийняв.

Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачена можливість визначення судом додаткового строку, достатнього для подання такою особою заяви про прийняття спадщини.

Рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 06.02.2008 р. позивачу ОСОБА_2 був визначений додатковий строк терміном один місяць для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

На підставі вказаного рішення, позивач ОСОБА_2 20 лютого 2008 р. звернулася до державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_4, зазначивши, що спадковим майном, яке вона бажає успадкувати, є належний померлій грошовий вклад відповідно до заповідального розпорядження від 05 березня 2004 р.

Вказана заява була зареєстрована нотаріусом 20 лютого 2008 року за №303, після чого нотаріусом була заведена спадкова справа №239/08.

У зв'язку з цим, у відповідності із ч.1 ст.1269 та ч.1 ст.1270 ЦК України позивач ОСОБА_2 вважається такою, що прийняла спадщину померлої ОСОБА_4

Відповідно до ч.2 ст.1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємця, який прийняв спадщину, інший спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини.

Встановлено, що у заяві про прийняття спадщини померлої ОСОБА_4, поданої до нотаріуса 20 лютого 2008 р., позивач ОСОБА_2, як спадкоємець, який прийняв спадщину, надала спадкоємцеві ОСОБА_3, який цю спадщину не прийняв, згоду на прийняття спадщини померлої ОСОБА_4 та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

З посиланням на вимоги закону та докази, що зібрані по справі, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 є такими, що у передбаченому законом порядку прийняли спадщину спадкодавця ОСОБА_4

В ході розгляду справи в суді першої інстанції представник позивача посилався на те, що відповідач ОСОБА_3 відмовився від спадщини спадкодавця ОСОБА_4 Суд вказані доводи до уваги не прийняв, з посиланням на те, що відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України заява спадкоємця про відмову від спадщини може бути подана до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця.

Судом встановлено, що заява про відмову від спадщини подана відповідачем ОСОБА_3 28.01.2008 р. , спадкодавець померла, відповідно спадщина відкрилася 28.07. 2005 р., з заявою про прийняття спадщини відповідач звернувся до нотаріуса 20 лютого 2008 року (заява №304 від 20.02.2008 року).

Судом першої інстанції зроблено висновок, що відмова відповідача ОСОБА_3 від спадщини померлої ОСОБА_4, вчинена поза межами шестимісячного строку з дня відкриття спадщини та до дня подання ним заяви про прийняття спадщини, є нікчемною та юридичного значення не має.

08.04.2008 р. державним нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серії ВКХ №016045, яким відповідача ОСОБА_3 визнано спадкоємцем за заповітом належного спадкодавцю ОСОБА_4 спадково майна, а саме, земельної ділянки.

Нотаріус також видала позивачу ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на належний спадкодавцеві ОСОБА_4 грошовий вклад, щодо якого померлою 05 березня 2004 р. було складене заповідальне розпорядження.

Суд не встановив порушень вимог закону нотаріусом при видачі вказаних свідоцтв, тому у задоволенні позову у частині визнання недійсним виданого відповідачу ОСОБА_3 свідоцтва про право на спадщину за заповітом відмовлено, що дало підставу для відмови і в задоволенні позову ОСОБА_2 про визнання за нею права власності на спадкове майно померлої ОСОБА_4, а саме на земельну ділянку.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, онука спадкодавця, посилається на те, що на підставі рішення суду від 06.02.2008р. саме їй було визначено додатковий строк для надання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини терміном один місяць, починаючи з дня набрання чинності даного рішення. Лише вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі. Відповідач, її батько, не звертався до суду з позовом про поновлення йому строку на прийняття спадщини, тому вважає, що нотаріус видала відповідачу свідоцтво незаконно. Крім того, суд не прийняв до уваги, що відповідач визнав її позов.

Вказаний довід позивача, її представника ретельно перевірявся судом першої інстанції.

Є рішенням Кодимського районного суду Одеської області від 06.02.2008р. на підставі якого позивачу ОСОБА_2 був визначений додатковий строк терміном один місяць для звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_2 20 лютого 2008 р. звернулася до державного нотаріуса Кодимської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини спадкодавця ОСОБА_4, зазначивши, що спадковим майном, яке вона бажає успадкувати, є належний померлій грошовий вклад відповідно до заповідального розпорядження від 05 березня 2004 р. У своїй заяві до нотаріуса ОСОБА_2 зазначила особисто, що крім неї спадкоємцем за заповітом є її батько ОСОБА_3, та вона надає згоду на прийняття та видачу йому свідоцтв про право на спадщину на інше майно (а.с.41).

20 .02.2008р. відповідач ОСОБА_3 також подав заяву до нотаріуса, що він приймає спадщину після смерті своєї матері (а.с.42).

Заява про відмову від спадщини подана відповідачем ОСОБА_3 28.01.2008р., поза межами шестимісячного строку, встановленого ст. ст. 1270,1273 ЦК України.

Що стосується доводів позивача про те, що відповідач визнав позов, то колегія звертає увагу, що суд першої інстанції надав цьому оцінку в рішенні суду і з посиланням на ч 4ст.174 ЦПК України дійшов висновку, що визнання відповідачем позову суперечить закону і розглянув позов ОСОБА_2 по суті.

Доводи апелянта про те, що вона за власний рахунок виготовила технічну документацію на земельну ділянку, яка увійшла до спадкової маси, не має правового значення.

Судова колегія вважає, що рішення є законним та обґрунтованим, тому апеляційна скарга відхиляється, рішення місцевого суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303,307ч1п1,308,315,317,319 ЦПК України, судова колегія, -

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити, рішення Кодимського районного суду Одеської області від 25.01.2016р. по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа без самостійних вимог - державний нотаріус Кодимської державної нотаріальної контори, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на спадкове майно залишити без змін.

Ухвала набуває чинності негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді апеляційного суду Одеської області: Н.Д. Плавич

Л.М. Вадовська

Г.Я. Колесніков