Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області
_____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року м. Первомайськ

Справа :484/3293/16-ц

Номер провадження : 2/484/2396/16

Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області у складі судді Фортуни Т.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Левицької І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Первомайськ цивільну справу

за позовом ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Первомайська філія Південної Товарної Біржі, про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 в особі законного представника ОСОБА_2 (далі позивач) звернувся до суду з вищезазначеним позовом. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.12.2004 р. в с. Довжанка Доманівського району Миколаївської області померла його бабуся ОСОБА_5, після смерті якої відкрилась спадщина на все майно, що їй належало на день смерті, яке складається з 1/8 частки житлового будинку, що розташований по вул. Герцена, 13-15 в м. Первомайськ Миколаївської області. Спадщину після смерті ОСОБА_5 прийняв рідний брат померлої ОСОБА_3, який є спадкоємцем за законом другої черги, та позивач, оскільки його батько ОСОБА_6, помер раніше спадкодавці, а тому він як онук за правом представлення має право успадкувати спадщину, яка належала б за законом його батькові, якби він був живим на час відкриття спадщини. Отже, позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. У встановленому законом порядку позивач подав заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частку вищевказаного житлового будинку йому було відмовлено, оскільки його бабуся була власником вказаної нерухомості на підставі договору № 230 купівлі-продажу нерухомого майна від 23.01.1998 р., зареєстрованого Первомайською філією Південної Товарної Біржі за № 2300, тобто на підставі біржової угоди, яка не була нотаріально посвідчена. Ураховуючи викладене, просить позов задовольнити.

В судове засідання позивач не зявився, представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити.

Від відповідача ОСОБА_3 надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, проти позовних вимог не заперечує.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений.

Від Первомайської філії Південної Товарної Біржі надійшла заява про розгляд справи без їх представника, при винесенні рішення покладаються на розсуд суду.

Дослідивши зібрані у справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов до таких висновків.

ОСОБА_1 народився 31.03.2003 р. в м. Первомайськ Миколаївської області, його батьком є ОСОБА_6, матірю ОСОБА_7; свідоцтво про народження серії 1-ФП № 002914.

ОСОБА_6 народився 16.11.1973 р. в м. Первомайськ Миколаївської області, його батьком є ОСОБА_8, матірю ОСОБА_5, запис акту про народження № 1058 від 30.11.1973 р.

ОСОБА_6 помер 06.03.2004 р., свідоцтво про смерть 1-ФП № 184085 від 10.03.2004 р.

ОСОБА_5 померла 14.12.2004 р., свідоцтво про смерть 1-ФП № 194722 від 15.12.2004 р.

Постановою завідуючої Другої Первомайської держнотконтори від 19.10.2016 р. ОСОБА_2, яка діє від імені малолітнього сина ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/8 частину житлового будинку по вул. Герцена, 13-15 в м. Первомайськ Миколаївської області на імя ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, яка належала ОСОБА_5, померлій 14.12.2004 р.

Відповідно до копії спадкової справи № 82/2005, заведеної Другою первомайською державною нотаріальною конторою після смерті ОСОБА_5, яка померла 14.12.2004 р., із заявами про прийняття спадщини звернулись брат спадкодавиці ОСОБА_3 та ОСОБА_7, яка діяла від імені малолітнього сина ОСОБА_1. Інших заяв до держнотконтори не надходило, свідоцтво про право на спадщину не видавалось.

23.01.1998 р. ОСОБА_5 та ОСОБА_4 уклали договір купівлі-продажу № 2300 1/8 частки домоволодіння за адресою: Миколаївська область, м. Первомайськ, вул. Герцена, будинок 13-15, яке складається з кухні, зазначеної в плані за літ. 1-2, житлової кімнати 1-3, тамбуру літ. Б, сараю літ. Г, сіни б2, 1/6 частка огорожі. Зазначений договір було посвідчено Первомайською філією Південної товарної біржі 23.01.1998 р. за № 2300.

Згідно із довідкою Первомайського МБТІ № 171 від 25.05.2005 р., ОСОБА_5 на праві особистої власності належали 1/8 ід. частки житлового будинку № 13-15 по вул. Герцена в м. Первомайськ Миколаївської області, на підставі договору № 2300 від 23.01.1998 р. купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрованого Первомайською філією Південної товарної біржі.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 ЦК України цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленню, майновій самостійності їх учасників.

Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, та право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно з ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР (в редакції чинній на час укладання угоди), якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається.

Відповідно до ст. 227 ЦК УРСР (в редакції чинній на час укладання угоди) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Статтею 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з приписами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народження після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно з ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері.

Частиною 1 ст. 1266 ЦК України передбачено, що внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

З роз'яснень, наданих Постановою Пленуму Верхового суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа яка не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку набуває право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Згідно з приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновків, що спадкодавиця за життя володіла спірним нерухомим майном, позивач є спадкоємцем першої черги за правом представлення, відповідач ОСОБА_3 другої черги. Позивач не має змоги реалізувати своє право на отримання свідоцтва про право на спадщину у нотаріальному порядку, а тому набув право на звернення до суду у порядку позовного провадження із вимогами щодо визнання права на спадщину.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 11, 15, 16, 328, 1216-1218, 1220, 1261, 1262, 1266 ЦК України, ст. ст. 47, 227 ЦК УРСР, ст. ст. 10, 11, 60, 61, 209, 212-214 ЦПК України, суд

вирішив:

позов задовольнити в повному обсязі;

визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_3, право власності на 1/8 частку домоволодіння з господарськими будівлями та спорудами за адресою: м. Первомайськ Миколаївської області, вул. Герцена, 13-15, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5, яка померла 14.12.2004 р. в с. Довжанка Доманівського району Миколаївської області.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Миколаївської області через Первомайський міськрайонний суд Миколаївської області протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення в той же строк з моменту отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Ю. Фортуна