МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
_________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Номер провадження № 2/521/692/16
22 листопада 2016 року м. Одеса
Малиновський районний суд міста ОСОБА_1 в складі:
головуючого судді - Жуган Л.В.
при секретарі - Іськовій В.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -
Позивач ОСОБА_2 17.08.2015 року звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.
Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що 29.06.2014 року о 12:20 водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 по вул. І. Рабіна, в м. Одесі, рухаючись по вул. І. Рабіна, з боку Щорса, в напрямку 25-ї Чапаєвської дивізії перевищивши встановлену швидкість руху, виїхав на регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору, де скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Tiіda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить ОСОБА_2 який рухався на дозволяючий сигнал світлофору. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, винним у скоєнні ДТП визнано ОСОБА_4
Цивільно-правова відповідальність винного у цій ДТП ОСОБА_4 застрахована в ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», поліс АІ/2659666, який був дійсний на момент ДТП 29.06.2014 року.
У звязку з тим, що ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» до теперішнього часу не виплатила позивачу розмір страхового відшкодування, позивач, за остаточно уточненими збільшеними позовними вимогами, просить суд:
- стягнути з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму за проведення авто товарознавчого дослідження №14/О-106 в розмірі 1217,40 грн;
- стягнути з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 суму за проведення авто товарознавчого дослідження №№14/О-106-ДОП в розмірі 555,50 грн;
- стягнути з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2 відсотки за користування грошовими коштами (3% річних) в розмірі 1356,08 грн.
- судові витрати стягнути з відповідача відповідно до квитанцій.
Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 24.10.2016 року, провадження по вказаній цивільній справі в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди закрито.
Відповідач ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія»подало до суду заперечення на позовну заяву, згідно яких зазначено, що позивач про результати проведених автотоварознавчих досліджень страхову компанію не повідомив, із заявами з цього приводу не звертався. Крім цього, позивач не надав, а ні суду, ні ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» інформації про дійсну вартість ремонту автомобіля. ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» вважає суму страхового відшкодування, зазначену у висновках, значно завищеною та не відповідною завданим пошкодженням.
Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, повідомлявся судом належним чином, його представник за довіреністю ОСОБА_5 подала до суду заяву, згідно якої просила справу розглянути за її відсутності, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення.
Відповідач ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія»повідомлявся судом про дату, час та місце розгляду справи належним чином за встановленою адресою реєстрації, представник відповідача в судове засідання не з'явився.
У звязку з неявкою представника відповідача та неповідомлення про поважні причини такої неявки в судове засідання, суд, зі згоди представника позивача, ухвалив провести розгляд справи в заочному порядку та постановити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.
В судовому засіданні, згідно Постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 27.10.2014 року, встановлено, що ОСОБА_4 29.06.2014 року о 12 годині 20 хвилин, керуючи автомобілем «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1, по вул. І. Рабіна, в м. Одесі, в порушення п. 12. 4, п. 8.7.3.е. «Правил дорожнього руху», затверджених Постановою КМУ від 10.10.2001 року №1306, рухаючись по вул. І. Рабіна, з боку вулиці Щорса, в напрямку 25-ї Чапаєвської дивізії перевищивши встановлену швидкість руху виїхав на регульоване перехрестя на заборонений (червоний) сигнал світлофору, де скоїв зіткнення з автомобілем «Nissan Tiіda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався по вул. Генерала Петрова з боку вул. Радісна в напрямку вул. ОСОБА_5 на дозволяючий (зелений) сигнал світлофору. В результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, ОСОБА_4 визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України.
Відповідно до ст. 61 ЦПК України постанова по справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.
Таким чином, вина ОСОБА_4 у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 29.06.2014 року - є преюдиціальним фактом, та не підлягає доказуванню.
Позивач ОСОБА_2 є власником автомобілю «Nissan Tiіda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу ВНС №115893, виданим РЕВ-1 при УДАІ ГУМВС України в Одеській області 06.03.2008 року.
Цивільно-правова відповідальність власника автомобілю «Toyota Corolla», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 під час скоєння ДТП була застрахована в ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія», що підтверджується полісом АІ/2659666 від 13.06.2014 року, з підстав чого ОСОБА_2 28.11.2014 року звернувся до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про отримання страхового відшкодування,але будь-яких відшкодувань від ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» позивачу здійснено не було.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.
Згідно ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків (шкоди) у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи.
Судом встановлено, що Полісом АІ/2659666 від 13.06.2014 року передбачена франшиза в розмірі 500 грн., яка була виплачена ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2, що не заперечується позивачем.
У звязку з тим, що ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» виплату страхового відшкодування не здійснило, та у звязку зі зміною курсу валют, збільшенням ринкової вартості автомобіля, запчастин та робіт, позивач повторно звернувся до ТОВ «Хавк Холдинг» із заявою про проведення додаткового експертного автотоварознавчого дослідження, для визначення розміру завданої шкоди
Згідно поданих ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» заперечень на заяву про збільшення розміру позовних вимог, відповідач зазначив, що у звязку з тим, що позивач просить стягнути суму безпосередньо на його користь, а доказів проведення ремонту не надано, розмір матеріальної шкоди підлягає зменшенню на розмір ПДВ, з підстав чого сума нарахованої пені також повинна бути зменшена, також страхова компанія не погоджується із строками нарахування штрафних санкцій.
Згідно п.п. 9.2, 9.4. Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого, страхові виплати за договорами обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.
Згідно ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» Страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його або прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування.
З матеріалів справи вбачається, що всупереч наведеним нормам, ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія»будь-якого рішення про відшкодування шкоди не прийняло, виплату страхового відшкодування не здійснило, та пояснень з цього не надало, та будь-які докази, що спростовують зазначене, суду не надані.
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.
За приписами ч.ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності» за кожен день прострочення виплати страхового
відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.
Відповідно до заяви ОСОБА_2 від 28.11.2014 року, вбачається, що позивач звертався до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» із заявою про отримання страхового відшкодування, в якій зазначив реквізити особистого рахунку для перерахування коштів.
Згідно с. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Відповідно до п.п. 2 п.4 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, вказано, що положення статті 625 ЦК не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, оскільки відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань. Винятком є відповідальність страховика (стаття 992 ЦК).
Пунктом 21 вищевказаної Постанови передбачено, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).
За ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких, в свою чергу відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
З матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено 1205,35 грн., за експертне автотоварознавче дослідження по визначенню вартості матеріального збитку №14/О-106 від 05.08.2014 року, завданого ОСОБА_2 власнику автомобілю «Nissan Tiіda», державний реєстраційний номер НОМЕР_2, що підтверджується квитанцією №0.0.288159240.1 від 14.08.2014 року та за додаткове автотоварознавче дослідження №14/О-106-ДОП від 28.07.2015 року - у розмірі 550 грн, що підтверджується квитанцією №0.0.416114885.1 від 30.07.2015 року, тому, з урахуванням вищедослідженого, суд вважає, що такі витрати підлягають стягненню з ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_2
Також судом встановлено, що при подачі позову позивач сплатив судовий збір за квитанцією №6216795 від 12.08.2015 року у розмірі 408,56 грн., в зв'язку із задоволенням позовних вимог, такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 «Українська транспортна страхова компанія» про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня проголошення рішення.

Суддя: Л.В. Жуган