Справа № 128/284/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

04.03.2016 року місто Вінниця

Вінницький районний суд Вінницької області в складі:

головуючого-судді Карпінської Ю.Ф.,

за участі секретаря Жигарової Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом, який в подальшому уточнила (а.с. 26). Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 17.01.1981 року перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі, який 20.04.2015 року було розірвано. За час перебування в шлюбі вони набули таке майно: земельну ділянку площею 0,1547 га, кадастровий номер :04:002:0079, що знаходиться за адресою: с. Зарванці, вул. Зелена, 11, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд; житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 152,5 кв.м, житловою площею 54,3 кв.м, що знаходиться за адресою: с. Зарванці, вул. Зелена, 11, Вінницького району Вінницької області, та легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, червоного кольору, тип кузова легковий комбі-В, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2. Все зазначене майно зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 Загальна вартість спірного майна складає 1506712,00 грн.

Позивач вважає зазначене майно спільною сумісною власністю подружжя, оскільки воно набуте за період шлюбу. Домовленості щодо досудового врегулювання спору та поділу спільно-сумісного майна між сторонами не досягнуто, тому позивач змушена звернутись до суду за захистом свого права і просить поділити майно, яке належить їй та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, наступним чином: 1) визнати за нею, ОСОБА_1, право особистої приватної власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 152,5 кв.м, житловою площею 54,3 кв.м, що розташований за адресою: с. Зарванці, вул. Зелена, 11, Вінницького району Вінницької області, та на земельну ділянку площею 0,1547 га, кадастровий номер :04:002:0079, що знаходиться за адресою: с. Зарванці, вул. Зелена, 11, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд; 2) визнати за ОСОБА_2 право особистої приватної власності на легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, червоного кольору, тип кузова легковий комбі-В, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2. Також позивач просила судові витрати по справі залишити за нею.

В судове засідання сторони не зявились, попередньо через канцелярію суду подали письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, при цьому представник позивача за договором про надання правової допомоги ОСОБА_3 в своїй заяві зазначив, що уточнені позовні вимоги підтримує, а відповідач в своїй заяві зазначив, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову.

Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України суд вважає, що справу можливо розглянути без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Врахувавши думки сторін, викладені у поданих ними через канцелярію суду письмових заявах, вивчивши письмові докази у справі в їх сукупності та надавши їм належну правову оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 17.01.1981 року, який 20.04.2015 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 440465 від 17.01.1981 року та копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-АМ № 086241 від 20.04.2015 року (а.с. 4, 5).

За час перебування в шлюбі сторони по справі набули у власність таке майно: земельну ділянку площею 0,1547 га, кадастровий номер :04:002:0079, що знаходиться за адресою: село Зарванці, вул. Зелена, 11, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд, що належить ОСОБА_2 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №702830, виданого Вінницьким районним відділом земельних ресурсів на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, зареєстрованого в реєстрі приватного нотаріуса Вінницького районного нотаріального округу ОСОБА_4 за № 4020 від 06.08.2004 року, зареєстрованого в Книзі записів реєстрацій державних актів на право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 91 (а.с. 6, 7); житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: село Зарванці, вул. Зелена, 11, Вінницького району Вінницької області, який відповідно до відомостей технічного паспорта, виготовленого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 16.02.2016 року, має загальну площу 152,5 кв.м, житлову площу 54,3 кв.м та в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а1», прибудови літ. «а2», погребу літ. «п/а1», еркера літ. «а3», мансарди літ. «м/А», літньої кухні-бані літ. «Б», веранди літ. «б», прибудови літ. «З», гаражу літ. «И», погребу літ. «п/И», вольєра літ. «К», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, криниці № 5, криниці № 6, огорожі № 7, хвіртки № 8, вигрібної ями № 9 і належить ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 06.05.2011 року, виданого виконавчим комітетом Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області згідно рішення виконавчого комітету Якушинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області від 06.05.2011 року № 183 (а.с. 8, 9, 31-37); легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, червоного кольору, тип кузова легковий комбі-В, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2, який належний ОСОБА_2 на підставі свідоцтва АВС 008404 від 06.12.2006 року, що підтверджується копією облікової картки приватного ТЗ АВ 4759 АК (а.с. 14).

Основою майнових відносин подружжя є положення про те, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу); вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя (стаття 60 СК України).

Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).

Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, яке є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. п. 23, 24 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Під час здійснення поділу майна в судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України).

Відповідно до правової позиції ВСУ, висловленої у постанові від 03.06.2015 року № 6-38цс15, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи статтю 60 Сімейного кодексу України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 Сімейного кодексу України вважається правильно застосованою.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу (ст. 68 СК України).

Таким чином, системний аналіз вищезазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що вищезазначене майно, а саме: житловий будинок з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, земельна ділянка та автомобіль, є обєктом спільної власності подружжя і предметом поділу між ними з урахуванням загальних вимог законодавства щодо критеріїв визначення спільного майна подружжя та способів поділу його між ними.

Тому зазначене майно, виходячи зі змісту ст. 60 СК України, яка презюмує, що майно, набуте під час шлюбу, належить чоловікові і жінці на праві спільної сумісної власності, - є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а відтак підлягає поділу між ними.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Проте, вимога позивача про визнання за ОСОБА_2 права особистої приватної власності на легковий автомобіль марки ВАЗ, модель 21093, червоного кольору, тип кузова легковий комбі-В, 2006 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1, номер кузова НОМЕР_2 задоволенню не підлягає, оскільки з зустрічним позовом з даною вимогою ОСОБА_2 до суду не звертався, а суд вирішує справу, керуючись ст.15 ЦК України, відповідно до якої кожен має право на захист свого цивільного права та свого інтересу, а не прав та інтересів інших осіб.

Решту позовних вимог позивача суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки сторони по справі дійшли згоди щодо поділу спільного майна за варіантом, який викладений позивачем в уточненій заяві.

Крім того, за заявою позивача, суд вважає залишити за позивачем судові витрати по даній справі.

Враховуючи вищевикладене та керуючись Конституцією України, ст.15 ЦК України, ст.ст.60, 61, 62, 63, 69, 70, 71 СК України, ст.ст.10, 11, 15, 59, 60, 158, 174, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Поділити майно, яке належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, визнавши за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: с. Зарванці, вул. Зелена, 11, Вінницького району Вінницької області, який відповідно до відомостей технічного паспорта виготовленого Комунальним підприємством «Вінницьке обласне бюро технічної інвентаризації» 16.02.2016 року має загальну площу 152,5 кв.м, житлову площу 54,3 кв.м і в цілому складається з: житлового будинку літ. «А», прибудови літ. «а1», прибудови літ. «а2», погребу літ. «п/а1», еркера літ. «а3», мансарди літ. «м/А», літньої кухні-бані літ. «Б», веранди літ. «б», прибудови літ. «З», гаражу літ. «И», погребу літ. «п/И», вольєра літ. «К», огорожі № 1, хвіртки № 2, воріт № 3, огорожі № 4, криниці № 5, криниці № 6, огорожі № 7, хвіртки № 8, вигрібної ями № 9, а також на земельну ділянку площею 0,1547 га, кадастровий номер :04:002:0079, що знаходиться за адресою: село Зарванці, вул. Зелена, 11, Вінницького району Вінницької області, цільове призначення для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських споруд.

В решті позовних вимог відмовити.

Судові витрати по сплаті судового збору залишити за позивачем ОСОБА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ: Ю.Ф. Карпінська