Справа № 466/2729/15 Головуючий у 1 інстанції: Зима І.Є.
Провадження № 22-ц/783/1002/16 Доповідач в 2-й інстанції: Шумська Н. Л.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 лютого 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючий суддя: Шумська Н.Л.

судді: Кабаль І.І., Шандра М.М.

секретар: Бадівська О.О.

особи, які беруть участь у справі: ОСОБА_2, пр.-ки ОСОБА_3, ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ПАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення інфляційних витрат, стягнення страхового відшкодування, -

ВСТАНОВИЛА:

Рішенням Шевченківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2015 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_5, ПАТ «Європейський страховий союз» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, стягнення інфляційних витрат, стягнення страхового відшкодування задоволено частково; стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 19 300 грн. у відшкодування матеріальної шкоди та 1000 грн. у відшкодування моральної шкоди, а всього 20 300 грн.; стягнуто з ОСОБА_5 в користь держави судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.; стягнуто з ПАТ «Європейський страховий союз» в користь ОСОБА_2 12 769 грн. 94 коп. страхового відшкодування; стягнуто з ПАТ «Європейський страховий союз» в користь держави 487 грн. 20 коп.; в решті вимог відмовлено за безпідставністю.

Рішення суду оскаржила ОСОБА_5. В апеляційній скарзі покликається неправомірність рішення в частині стягнення з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 19 300 грн. у відшкодування матеріальної шкоди. Як вбачається з матеріалів справи згідно з заявами позивача до Страховика після ДТП, та з пояснень позивача під час судового розгляду, він не згоден був визнати раніше та не визнає тепер свій транспортний засіб фізично знищеним. Тому підстав для права позивача на отримання виплати заподіяної шкоди у розмірі, який відповідає вартості транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди немає та не було. Згідно Звіту № 1035/14 «Про оцінку автомобіля Opel Vectra реєстраційний номер НОМЕР_2» від 21.07.2014р. та у відповідності до п. 30.1. ст. 30 Закону, транспортний засіб Opel Vectra д.н, НОМЕР_2 вважається фізично знищеним, оскільки вартість відновлювального ремонту транспортного засобу (44 438,49 грн.) перевищує вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (40 745,13 грн.). Згідно Аварійного сертифікату № С14-419 від 05.08.2014р. «Про можливу вартість конструктивно знищеного колісного транспортного 'засобу» ринкова вартість після- аварійного колісного транспортного засобу Opel Vectra д.н. НОМЕР_2 складає 28 515,07 грн., ринкова вартість транспортного засобу до ДТП складає 40 745, 13 грн.Отже, згідно з аварійним сертифікатом, звітом про оцінку виконаними аварійними комісарами, оцінювачами відповідно до законодавства, згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, транспортний засіб позивача вважається фізично знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а розмір відшкодування позивачу заподіяної майнової шкоди, відповідно до ст. 30 Закону № 1961-IV із застосуванням статті 8 ЦК України (аналогія закону), складає: 40 745,13 -28515,07 = 12 230,06 грн. У мотивувальній частині спірного рішення вказано, що ПАТ «Європейський страховий союз» провів виплату страхового відшкодування у розмірі лише 12 230 грн. 06 коп. без врахування висновку авто-товарознавчої експертизи № 279 від 24.08.2014р., копія якого з заявою про виплату скеровувалась позивачем у адресу страхової компанії. Крім того, вказує, що страховик зауважив що висновок експертного автотоварознавчого дослідження № 279 від 24.08.2014р.складений некоректно, зокрема в частині визначення ринкової вартості транспортного засобу. Просить рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2015 року в частині стягнення з ОСОБА_5 19 300 грн. матеріальної шкоди скасувати та відмовити в задоволенні даної позовної вимоги.

Оскаржуваною є частина рішення про стягнення з ОСОБА_5 19 300 грн. майнової шкоди на користь позивача. Інша частина рішення не оскаржена, судом при апеляційному розгляді не перегладається.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, з»ясувавши обставини справи, перевіривши докази та доводи скарги, колегія суддів вбачає підстави для задоволення скарги та скасування рішення суду в частині стягнення майнової шкоди.

Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача на користь позивача 19 300 грн. майнової шкоди, суд першої інстанції правильно виходив зі змісту правовідносин по заподіянню шкоди позивачу винними діями відповідача. Однак при визначенні суми майнового відшкодування суд першої інстанції не врахував обставин справи, висновків судової експертизи та заперечення відповідача, фактичні виплати страхового відшкодування, проведені страховою компанією ПАТ «Європейський страховий союз», що призвело до неправильного визначення розміру майнового відшкодування.

Погоджуючись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приймає до уваги висновок № 279 експертного автотоварознавчого дослідження (а.с. 141-145). Експертом-автотоварознавцем Галамай Я.І. встановлено, що вартість матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Opel Vectra д.н, НОМЕР_2 становить 23 021,39 грн.

Відповідно до роз»ясень п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справи 34 від 01.03.2013року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», за вибором потерпілого вимога про відшкодування шкоди може бути пред'явлена безпосередньо до винної особи, оскільки за змістом статті 1191 ЦК особа, яка відповідає за шкоду, завдану з вини іншої особи, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, якщо за законом межі відповідальності останньої та особи, яка за неї відповідає, однакові.

Відповідно до статті 21 Закону № 1961-IV на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів. У зв'язку із цим при пред'явленні позовних вимог про відшкодування такої шкоди в результаті дорожньо-транспортної пригоди безпосередньо до особи, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, суд має право виключно в порядку, передбаченому статтею 33 ЦПК, залучити до участі у справі страхову організацію (страховика), яка застрахувала цивільну відповідальність володільця транспортного засобу. Непред'явлення вимог до страховика за наявності підстав для стягнення завданої шкоди саме зі страховика є підставою для відмови в позові до завдавача шкоди у відповідному розмірі.

При відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За загальним правилом власнику пошкодженого транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з його відновлювальним ремонтом з урахуванням зносу, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП. Також підлягають відшкодуванню витрати, пов'язані з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця здійснення ремонту на території України чи до місця проживання власника або законного користувача транспортного засобу, який керував ним у момент ДТП. Розмір матеріальних збитків визначається у висновку експерта, який був запрошений страховиком або потерпілою особою у разі ненадання експерта страховиком або незгоди потерпілого з його висновком.

Порядок визначення розміру матеріальних збитків (шкоди), завданих пошкодженням колісного транспортного засобу, врегульовано Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24 листопада 2003 року (далі - Методика). Розмір матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу та величини втрати товарної вартості. Оскільки автомобіль позивача 1991 року випуску, що перевищує 10 років експлуатації, визначений експертом розмір завданої майнової шкоди проведений правильно, відповідно до Методики та встановлених коефіцієнтів.

Таким чином, суд першої інстанції не взяв до уваги висновки експерта про вартість матеріального збитку, визначеної експертним шляхом, що становить розмір майнової шкоди за термінами ЦК України, відповідно до ст..1166, 1187 ЦК України. Не врахував, що розмір сплаченого страхового відшкодування - 12 230,06 грн., а також розмір достягненого з ПАТ «Європейський страховий союз» страхового відшкодування 12 769,94 грн. у сумі становить 25 000 грн., що є більшим ніж визначений експертом розмір шкоди.

Тому, з врахуванням положення 1194 ЦК, вимога про стягнення майнової шкоди з винної особи ОСОБА_5 не грунтується на законі та задоволенню не підлягає.

Відповідно до роз»ясень Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» (п19) за наявності підстав, передбачених статтею 309 ЦПК, апеляційний суд скасовує чи змінює рішення суду першої інстанції. Зазначеними підставами є: неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. При цьому судам необхідно виходити з того, що: - неповним з'ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, слід вважати неправильне визначення предмета доказування чи не з'ясування обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, або інших фактичних даних, неправильну кваліфікацію правовідносин сторін, які випливають із встановлених обставин тощо;- невідповідність висновків суду обставинам справи вважається у тому разі, якщо останні встановлені судом повно та правильно, проте висновки з установлених обставин зроблено неправильно.

Тому доводи апеляційної скарги відповідача, які стосуються неправильного визначення судом першої інстанції суми стягнення майнової шкоди колегія суддів вважає обґрунтованими.

Рішення суду не у повній мірі відповідає вимогам ст.212, 213 ЦПК України, на підставі ч.1ст.309 ЦПК апеляційний суд скасовує рішення суду в оскаржуваній частині та ухвалює нове про відмову у позові в цій частині. Решту рішення не оскаржено, залишено без змін.

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, ч.1 ст.309, ч.2 ст.314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Рішення Шевченківського районного суду м.Львова від 18 листопада 2015 року скасувати у частині стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_2 19 300 грн. матеріальної шкоди, ухвалити нове рішення про відмову у позові в цій частині.

У решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення й може бути оскаржено протягом 20-ти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий суддя Н.Л. Шумська

Судді: І.І. Кабаль

М.М. Шандра