Ухвала

іменем україни

1 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,
суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О., Парінової І.К., Ступак О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» до ОСОБА_6 про стягнення боргу, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» (далі - ПАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії Черкаського обласного управління АТ «Ощадбанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 31 березня 2006 року між відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» (далі - ВАТ «Державний ощадний банк України») в особі філії - Золотоніське відділення № 3275, на сьогоднішній день ТВБВ № 10023/0272 філії - Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_6 було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 21 клд, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 163 тис. грн зі сплатою 18 % річних та терміном повернення до 25 березня 2009 року.

У зв'язку з неналежним виконанням відповідачем своїх договірних зобов'язань утворилася заборгованість, розмір якої станом на 12 березня 2015 року становив 219 490 грн 07 коп., яка складається з: 148 165 грн простроченої заборгованості за кредитом, 4 457 грн 13 коп. простроченої заборгованості за відсотками за період з 1 жовтня по 30 листопада 2006 року, 53 433 грн 01 коп. інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року, 13 434 грн 93 коп. - 3 % від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року. Указану заборгованість позивач просив стягнути з відповідача у судовому порядку.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 28 серпня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення у справі про часткове задоволення позову ПАТ «Державний ощадний банк України», стягнуто на його користь з ОСОБА_6 53 433 грн 01 коп. інфляційних втрат від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року, 13 434 грн 93 коп. 3 % від прострочених сум заборгованості за період з 12 березня 2012 року по 12 березня 2015 року, а всього 66 867 грн 94 коп. У решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати рішення, ухвалене судом апеляційної інстанції, і залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на порушення апеляційним судом норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини справи, вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

За вимогами ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

При ухваленні рішення суд зобов'язаний з'ясувати питання, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Вказані вимоги апеляційним судом не дотримано.

Під час розгляду справи судом було встановлено, що 31 березня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Золотоніське відділення № 3275, на сьогоднішній день ТВБВ № 10023/0272 філії - Черкаського обласного управління ПАТ «Державний ощадний банк України», та ОСОБА_6 було укладено договір невідновлювальної кредитної лінії № 21 клд, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 163 тис. грн зі сплатою 18 % річних та терміном повернення до 25 березня 2009 року.

У забезпечення виконання ОСОБА_6 умов кредитного договору 2 червня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України» та майновим поручителем ОСОБА_6 - фермерським господарством «Родина і Д» було укладено договір застави.

У зв'язку з порушенням відповідачем умов кредитного договору 20 грудня 2006 року приватним нотаріусом Золотоніського районного нотаріального округу Кравченок С.В. було вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на заставлене майно, яке належить майновому поручителю ОСОБА_6 - фермерському господарству «Родина і Д», на загальну суму 154 994 грн (а. с. 60).

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 червня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2007 року, у справі за позовом Золотоніського міськрайонного прокурора в інтересах держави в особі Золотоніського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення додаткових витрат банку, пов'язаних зі зверненням стягнення на заставне майно, позов задоволено частково, відмовлено в задоволенні позовних вимог про стягнення боргу з ОСОБА_6 у сумі 154 994 грн.

ПАТ «Державний ощадний банк України» в обґрунтування заявленого ним позову посилалося на те, що виконавчий напис нотаріуса від 20 грудня 2006 року про звернення стягнення на заставлене майно фермерського господарства «Родина і Д» не було виконано, а тому фактично заборгованість за кредитним договором від 31 січня 2006 року ОСОБА_6 не погашена.

Ухвалюючи оскаржуване судове рішення, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову ПАТ «Державний ощадний банк України» в частині стягнення заборгованості за кредитним договором та відсотками, разом із цим вважав, що на підставі ст. 625 ЦК України підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення 3 % річних та інфляційних втрат.

Однак з таким висновком суду погодитися не можна з огляду на наступне.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, з результату системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Задовольняючи позовні вимоги в частині стягнення 3 % річних та інфляційних втрат, апеляційний суд залишив поза увагою вищезазначену правову позицію Верховного Суду України, викладену у постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, та встановлені у справі обставини, які свідчать про відсутність судового рішення про задоволення вимог кредитора, оскільки рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 12 червня 2007 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 10 серпня 2007 року, відмовлено в задоволенні позову про стягнення з ОСОБА_6 заборгованості за кредитним договором, а тому висновок суду про наявність підстав для стягнення 3 % річних та інфляційних втрат на підставі ст. 625 ЦК України є передчасним.

Отже, оскільки неповнота з'ясування обставин у справі та порушення зазначених норм процесуального права унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 344, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 27 жовтня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

О.О. Дьоміна М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук І.К. Парінова О.В. Ступак Головуючий Судді: