АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 599/1705/15Головуючий у 1-й інстанції Іванницький О.Р.
Провадження № 22-ц/789/667/16 Доповідач - Демкович Ю.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Демковича Ю.Й.

суддів - Хома М. В., Загорський О. О.,

при секретарі - Танцюра О.В.

з участю представників, сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Тернополя цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_1

до ОСОБА_2,

третя особа: Зборівська державна нотаріальна контора /надалі «Нотаріальна контора»/

про визнання заповіту нікчемним,

УСТАНОВИЛА:

02.02.16 ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції від 21.01.16, вважаючи, що воно поставлене з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить його скасувати та ухвалити нове, яким повністю задовольнити позовні вимоги.

Порушення вбачає в тому, що судом не з'ясовувалися обставини складання заповіту спадкодавцем ОСОБА_3 та не враховано його стану здоров'я.

Зазначає, що заповіт посвідчений при свідках, що в силу ст.ст. 1248,1253 ЦК України вказує на те, що спадкодавець мав певні вади.

У своїх доводах посилається на те, що в посвідчувальному написі не має згадки про причини, з яких ОСОБА_3 не міг підписати заповіт, зазначено лише «у зв'язку із хворобою», однак в судовому засіданні всі свідки стверджували, що хвороби ОСОБА_3 не мав, а лише фізичну ваду - був глухонімим.

Акцентує увагу на тому, що в судовому засіданні не знайшло свого підтвердження факту роз'яснення секретарем сільської ради ОСОБА_3 положень ст.ст. 1241,1254, 1307 ЦК України.

На думку позивача, суд не врахував, що секретарем сільської ради був порушений порядок посвідчення заповіту й те, що волевиявлення спадкодавця не з'ясоване.

Окрім цього, вказує на порушення судом норм процесуального права, які виразилися в тому, що суд не сприяв позивачу у витребуванні доказів, а саме: спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_3, алфавітної книги заповітів, інформації про дату надходження заповіту в спадковий реєстр.

Рішенням Зборівського районного суду від 21.01.16 в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

У суді представники позивача підтримали вимоги скарги, пославшись на мотиви, зазначені в ній.

Відповідач та його представник скаргу не визнали та просили рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін спору, перевіривши матеріали справ, доводи, зазначені в апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції слід залити без змін з огляду на наступне.

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 про визнання заповіту нікчемним, посилаючись на те, що він був складений із порушенням вимог щодо його посвідчення, так як спадкодавець (її дідусь) був німим, не вмів ні читати, ні писати, свої емоції висловлював жестикулюючи руками, без участі мови й при складанні заповіту була відсутня особа, яка могла з ним порозумітися і засвідчити своїм підписом, що зміст заповіту відповідає волі заповідача.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із того, що відсутні підстави визнання заповіту нікчемним, оскільки при складанні заповіту були дотримані вимоги ст. 1247 ЦК України, тобто складений у письмовій формі, відображено місце, дата і час його складання, вільне волевиявлення заповідача, а також підписаний та посвідчений відповідно до вимог цивільного законодавства.

Із даним висновком колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Встановлено, що 03.11.11 ОСОБА_3 заповів усе належне йому майно де б воно не було і з чого воно б не складалось на корить ОСОБА_2

Оспорюваний заповіт складений та посвідчений секретарем Загір'янської сільської ради Зборівського району та зареєстрований в реєстрі за № 90.

Даний правочин від імені заповідача підписала ОСОБА_4 в присутності свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 Заповіт до підписання зачитано та підписано вказаними свідками.

Посвідчувальний напис містить відомості про те, що заповіт складений зі слів ОСОБА_3 й у зв'язку з його хворобою, на його особисте прохання та в його присутності текст заповіту підписано ОСОБА_4

Допитані в якості свідків ОСОБА_7, ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ствердили, що були присутніми при складанні заповіту та його посвідченні, підписали його в якості процесуальних сторін й ствердили, що свою волю спадкодавець ОСОБА_3 висловив вільно, текст заповіту йому був оголошений двічі й він погодився з ним. Підпис від його імені виконала ОСОБА_4 так як останній мав ваду мови і був неписьменним.

Судова колегія критично оцінює пояснення представника позивача щодо порушень порядку посвідчення заповіту, як от: свідки не були присутні при складанні заповіту, один із свідків підійшов, коли уже заповіт зачитували і тому подібне, оскільки згідно із фонограмою фіксування судового процесу, яка міститься на архівному диску, такі твердження не відповідають дійсності та є перекрученими.

Суд першої інстанції встановив, що спадкодавець мав дефекти мови.

Доказів того, що останній був глухонімим суду не надано й відсутні медичні документи у підтвердження цього.

Свідок ОСОБА_8, будучи невісткою спадкодавця, вказала, що для того, щоб порозумітися із ним необхідно було довго спілкуватися й, що останній був неписьменним.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

У силу ст. 1233, ч. 2 ст. 1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1235 ЦК України передбачено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Заповіт повинен бути складений у письмовій формі, особисто підписаний заповідачем і якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК України, має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу й підлягає державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому КМ України (ст. 1247 ЦК України).

Статтею 1251 ЦК України регламентовано, випадки, коли заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування, а саме - якщо у населеному пункті немає нотаріуса.

Тому, секретар сільської ради правомірно посвідчувала оспорюваний заповіт.

Згідно із ч. 4 ст. 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

На момент складання спадкодавцем ОСОБА_3 заповіту дії секретаря ради були регламентовані Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, затвердженої наказом МЮ України від 25 серпня 1994 року N 22/5 /надалі «Інструкція»/.

Підпунктами 1, 3, 4, 5 п. 13 Інструкції передбачено, що нотаріально посвідчуванні заповіти підписуються у присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальну дію.

Якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, за його довіреністю і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт може підписати інший громадянин. Про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Заповіт не може підписувати особа, на користь якої їх посвідчено.

Якщо громадянин, який звернувся за вчиненням нотаріальної дії, неписьменний або сліпий, посадова особа виконавчого комітету, крім того, зобов'язана прочитати йому текст документа і зробити про це на документі відмітку.

Якщо глухий, німий або глухонімий громадянин, що звернувся за вчиненням нотаріальної дії, письменний, він сам прочитує документ і власноручно підписує його. Якщо такий громадянин неписьменний, при вчиненні нотаріальної дії обов'язково повинна бути присутня письменна особа, яка може порозумітися з ним і засвідчити своїм підписом, що зміст заповіту відповідає волі глухого, німого або глухонімого громадянина, який бере участь у цій нотаріальній дії.

Згідно із змістом заповіту від 03.11.11 та із показами свідків, які були допитані судом першої інстанції, оспорюваний заповіт підписувався ОСОБА_4 зі згоди ОСОБА_3 при двох свідках ОСОБА_5 та ОСОБА_6 і посвідчувався посадовою особою виконавчого комітету, яка вчиняла нотаріальну дію - ОСОБА_7, так як заповідач мав ваду мови та був неписьменним.

Позивач посилається у своїх вимогах на ч. 1 ст. 1257 ЦК України, згідно із якою заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Судом першої інстанції не встановлено підстав для застосування вказаної статті. Тому висновки суду щодо безпідставності заявлених позовних вимог є вірними й з ними погоджується апеляційна інстанція.

Судова колегія не бере до уваги твердження представників позивача про те, що заповіт складався не 03.11.11, а пізніше, так як вони не ґрунтуються на належних та допустимих доказах і розцінюються судом як домисел.

У їх спростування слугує копія журналу реєстрації нотаріальних дій Загір'янської сільської ради за 2011 рік, який вівся у силу п. 19 Інструкції, з якого вбачається, що до реєстру під № 90 внесено запис про вчинення 03.11.11 нотаріальної дії із посвідчення заповіту ОСОБА_3

Пункт 40-1 Інструкції передбачав, що відомості про посвідчення посадовими особами заповітів підлягають обов'язковому внесенню до Спадкового реєстру у порядку, передбаченому Положенням про Спадковий реєстр.

Апеляційною інстанцією встановлено, що до Спадкового реєстру запис щодо оспорюваного заповіту внесено 28.12.11.

Внесення запису із запізненням представники позивача розцінюють як порушення вимог щодо форми заповіту та його посвідчення.

Однак, ці твердження є хибними, так як процесуальна дія посадової особи виконавчого комітету Загір'янської сільської ради по внесенню заповіту до Спадкового реєстру не охоплюється поняттями форми заповіту та не входить до процедури його посвідчення.

Законодавством не передбачено, як наслідок, визнання заповіту недійсним (нікчемним) через несвоєчасність внесення відомостей про нього до Спадкового реєстру.

Аналіз вищевказаних доказів дає підстави вважати, що суд першої інстанції дійшов до вірного висновку про відповідність змісту заповіту волі заповідача, та про відповідність заповіту по формі та порядку його посвідчення, а тому підстав для скасування рішення, з мотивів, наведених у скарзі.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 308, 315, 324 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Зборівського районного суду Тернопільської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у касаційному порядку протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області Ю.Й. Демкович