Справа № 336/8252/15-ц
Пр. № 2/336/394/2016
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 березня 2016 р. м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі

Головуючого судді Наумова О.О.,

при секретарі Сергієнко С.О.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Шевченківського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 18 серпня 2007 року вона з відповідачем по справі перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу вони мають неповнолітню доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. 01.04.2015 року шлюб розірвано Шевченківським районним судом м. Запоріжжя. Позивач зазначає, що відповідач не надає жодної матеріальної допомоги на утримання дитини, у зв'язку з чим вона просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частки всіх видів заробітку, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту пред'явлення позову та до повноліття дитини.

В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити. Позивач додала, що на протязі 2014 року їм з дитиною матеріально допомагала мати відповідача, на протязі 2015-2016 років коштів на утримання дитини не отримує. Зазначила, що працює фізичною-особою підприємця, та має дохід від 1 до 5 тисяч гривень щомісячно.

Представник відповідача в судовому засіданні надала письмові заперечення (а.с.27-30), позов визнала частково в частині стягнення аліментів на утримання дитини в розмірі 600 грн. та зазначила, що наприкінці 2013 року, передбачаючи вищевказану позицію позивачки, з метою підтвердити належними доказами добровільну участь батька в матеріальному забезпеченні доньки, оскільки між колишнім подружжям склалися неприязні відносини, відповідач ОСОБА_3 звернувся до своєї матері ОСОБА_5 щодо здійснень грошових переказів на ім'я позивачки ОСОБА_2. В березні 2015 року відповідач вимушений був звернутись до адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району з заявою про допомогу передачі посилок для доньки ОСОБА_4, у зв'язку з тим, що позивачка відмовлялась отримувати поштові посилки. Будучи безробітним, з тяжким станом здоров'я, користуючись допомогою власної матері ОСОБА_5, яка впродовж 15 років працює та проживає за кордоном в Іспанії, він приймав та намагався приймати посильну участь в утриманні дитини проти бажання позивачки, що вказує на розуміння ним власних батьківських обов'язків, готовим в разі необхідності прийняти участь у додаткових витратах на утримання доньки. З 18.02.2015 року ОСОБА_3 виїхав за межі України до Іспанії, де й продовжує своє лікування за кордоном, яке потребує значних коштів. Відповідачу призначено амбулаторне лікування та рекомендовано провести повторне оперативне хірургічне втручання, а саме поставити пластину в череповну порожнину. У зв'язку з тяжким станом здоров'я ОСОБА_3 не працює, його матеріальне становище є вкрай нужденним. Наміру повернутись до України ОСОБА_3 не має. На даний час відповідач не працює, не має постійного місця роботи, а відповідно і не має постійного доходу, який в даний час дуже важко знайти, враховуючи його стан здоров'я й те, що він знаходиться в Іспанії, де для працевлаштування потрібно знання іноземної мови, а тому його матеріальний стан є вкрай незадовільним, просить суд задовольнити позов частково, не заперечує проти стягнення аліментів у розмірі 600 грн.

Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши сторони, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789 ХІІ(78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здійбностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18 серпня 2007 року (а.с.6) і є батьками неповнолітньої дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.8), яка проживає з позивачем і знаходиться на її утриманні (а.с.54). За рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.04.2015 року шлюб між сторонами розірвано (а.с.7).

З квітня 2014 року по грудень 2014 року з боку матері відповідача ОСОБА_5, яка проживає та працює в Іспанії на адресу позивача надходили кошти на утримання дитини у розмірі 100-150 євро на місяць та посилки поштою з одягом та взуттям для дитини (а.с.34-41). В березні 2015 року відповідач з вернувся до органів опіки та піклування за допомогою, оскільки позивач відмовлялася отримувати посилки для дитини (а.с.42).

В січні 2015 року відповідач отримав тяжку травму та потребує тривалого лікування (а.с.43-53,59-63).Відповідач офіційно не працює, з 18 лютого 2015 року відповідач знаходиться та проходить лікування в Іспанії (а.с.56).

Позивач працює на приватному підприємстві та отримує дохід від 1000 грн. до 5000 грн. на місяць. Дані обставини повністю підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно зі ст.84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Згідно зі ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

За положеннями ст. 182 СК України та відповідно до роз"яснень п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров"я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача агентів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Розмір аліментів, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно д закону.

Відповідач молода особа, офіційно не працює і постійного доходу не має, інших аліментних зобов'язань не має, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини та з урахуванням положень ст.184 СК України, аліменти на утримання неповнолітньої доньки підлягають стягненню у твердій грошовій сумі.

Враховуючи відсутність у відповідача постійної роботи та згоду відповідача на оплату аліментів на утримання доньки у розмірі 600 грн., суд враховує, що станом на час ухвалення судового рішення розмір прожиткового мінімуму на одну дитину віком до 6 років складає 1167 грн. (Згідно статті 7 Закону України «Про державний бюджет на 2016 рік»), суд вважає за можливе стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 800 грн. щомісячно, щобуде відповідати як вимогам закону, так принципу справедливості та забезпечити дитині не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти той рівень життя, які б дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками.Також при визначенні зазначеного розміру аліментів, суд враховує дані щодо стану здоров"я відповідача та дохід позивача.

Згідно зі ст.191 аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави.

Керуючись ст.ст., 84, 180-183, 191 СК України, ст.ст.10, 60, 88, ч. 4 ст. 130, ч.4 ст.174, 212-215, 367 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, уродженця м. Васильків, Київської області, який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1:

- на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2, аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 800 (вісімсот) грн., щомісяця, починаючи з 11.11.2015 року до досягнення дитиною повноліття;

- судовий збір у сумі 551,20 грн. в дохід держави;

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через Шевченківський районний суд м.Запоріжжя протягом десяти днів після проголошення рішення суду апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Шевченківського районного суду

м. Запоріжжя О.О.Наумов