Справа № 204/3275/16-ц
Провадження № 2/204/2246/16 р.
КРАСНОГВАРДІЙСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ДНІПРОПЕТРОВСЬКА
_______________________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 листопада 2016 року Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючої судді Самсонової В.В.

за участю секретаря Зайченко О.В.

за участю представника позивача ОСОБА_1

за участю відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за позовом Органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

В травні 2016 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та тягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 доходу (заробітку), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття, на користь закладу або особи, куди буде влаштовано дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що мати дитини, ОСОБА_4, померла 03 вересня 2005 року. Після її смерті дитина разом з батьком мешкала за адресою: м. Дніпро, вул. Аптекарська балка, 25. Від Красногвардійського РВ ДМУ ГУМЁС України в Дніпропетровській області 27.08.2014 року надійшло повідомлення про факт фізичного насильства з боку ОСОБА_2 по відношенню до сина. За ознаками адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 173-2 КУпАП по відношенню до батька складено адміністративний протокол та останнього поставлено на профілактичний облік у секторі кримінальної міліції у справах дітей. У своїх поясненнях батько не заперечував проти того, що між ним та сином виникла сварка під час якої він вдарив дитину. Після даного конфлікту в сім'ї ОСОБА_2 не мав бажання мешкати разом з сином та відправив його до бабусі ОСОБА_5 у м. Синельниково Дніпропетровської області. У звязку з чим у випускному класі змусив дитину навчатися у новій школі за місцем проживання. Закінчивши школу, ОСОБА_3 вступив до ПТУ № 6 м. Дніпропетровська та проживав разом з батьком та його новою сімєю. Від адміністрації ПТУ № 6 04.04.2016 року надійшло повідомлення, де зазначалося, що в сім'ї ОСОБА_3 існують проблеми. Мачуха та батько постійно пригнічують та ображають дитину. Батько взагалі вигнав сина на вулицю. Під цим психологічним натиском, хлопець відчував свою непотрібність дорослим та мав намір здійснити суїцид. Педагогічним складом навчального закладу було проведено роботу з батьком. Однак він повідомив, що син йому зовсім не потрібний та підтвердив свої слова письмовими заявами до навчального закладу та до управління служби у справах дітей про те, що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. З метою надання дитині психологічної допомоги ОСОБА_3 було влаштовано до центру соціально-психологічної реабілітації дітей, де він знаходився з 07.04.2016 року до 26.07.2016 року. На даний час хлопець мешкає у своєї сестри ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_3 у віці 15 років вже усвідомлює, що батьку він не потрібний. Хлопець за життя настільки втомився від образ батька, що звернувся до управління-служби у справах дітей з заявою про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги позивача підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі, вказавши, що відповідач своїх батьківських обовязків не виконує.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог позивача та просив відмовити йому в повному обсязі. При цьому, вказав, що в них з сином налагодилися відносини.

Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, допитавши свідків та саму дитину, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають по наступним підставам.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

У судовому засіданні було встановлено, що відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, є батьком неповнолітнього: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії 1-КИ № 310641, виданим повторно 22.10.2010 року Виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 12 від 24.07.2000 року (а.с.43).

Мати дитини - ОСОБА_4 померла 03 вересня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть ОСОБА_7 1-КИ № 031347, виданим 05.09.2005 року Виконавчим комітетом Миролюбівської сільської ради Синельниківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 24 від 05.09.2005 року (а.с.44).

У звязку з тим, що батько дитини свідомо нехтував своїми батьківськими обов'язками, рішенням виконкому Красногвардійської районної у місті ради від 22 квітня 2016 року № 65/3 дитину було передано на виховання та проживання до його старшої сестри ОСОБА_6.

З урахуванням того, що відповідач не виконує свої батьківськи обовязки, позивач просив позбавити ОСОБА_2 батьківських прав у відношенні його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно висновку органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради про доцільність позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, виходячи з інтересів дитини, враховуючи те, що поведінка ОСОБА_2 є винною, він злісно ухиляється від виховання дитини, керуючись ст. 164 Сімейного кодексу України, орган опіки вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно його неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.40).

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Так, в судовому засіданні були допитані свідки: ОСОБА_8, яка є класним керівником дитини, та ОСОБА_9, яка є заступником директора з навчально-виховної роботи у навчальному закладі, де навчається дитина, і які вказали, що відносини між дитиною та батьком на теперішній час налагодилися, батько піклується про сина, син бажає спілкуватися з батьком і зрозумів, що також не завжди був правий.

Крім того, інтереси дітей захищаються передусім не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Так, згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини (від 20.11.1989 року, яка ратифікована Україною 27.02.1991 року, дата набуття чинності для України 27.09.1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8 ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Тому, в судовому засіданні був допитаний неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, який виступив на захист свого батька та вказав, що не бажає позбавлення його батьком батьківських прав відносно нього (дитини). Зазначив, що він багато зрозумів та примирився з батьком і тепер між ними нормальні сімейні відносини.

Тобто, з тверджень дитини вбачається, що батько став на шлях виправлення, любить свою дитину, за мірою своїх можливостей надає йому допомогу, бажає з ним спілкувати, а дитина спілкуватися з батьком та проживати з ним.

Також, до суду надійшов лист з Професійно-технічного училища № 6 від 25.11.2016 року за вих. № 853, де навчається дитина, в якому зазначено, що при розгляді персонального питання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на розширеній адміністративній нараді із запрошенням батька учня ІНФОРМАЦІЯ_3, класного керівника та самого ОСОБА_3 було зясовано, що в сімейному конфлікті були взаємні претензії, деякі досить дрібні, щоб стати причиною втрати родинних звязків. Ті попередні заходи, які були застосовані до сім'ї ОСОБА_3 стали стимулом до отримання позитивних результатів в рішенні проблеми спілкування батька та сина. Так як сам учень після тимчасового перебування в притулку прийшов до висновку, що без батька йому буде гірше та визнав, що і він не завжди був правий в своїх претензіях, що пояснюється тим, що батько вимагав більш відповідального ставлення старшого сина до своїх вчинків. На початку навчального року ОСОБА_3 сам заявив класному керівнику та адміністрації училища про те, що він не хоче, щоб його назавжди вилучали із сім'ї та позбавляли батька батьківських прав. На сьогодні таке ставлення до ситуації не змінилось ні у працівників училища, ні у сім'ї ОСОБА_3. Навпаки, є підстави вважати, що проведена робота дала поштовх до згуртування цієї сім'ї, так як життям ОСОБА_3 більш цікавитись крім батька стали його бабуся та старша сестра. Щодо попередніх заяв ОСОБА_3, то він їх пояснює своїм емоційним характером і тодішнім бажанням бути більш самостійним в своїх рішеннях та вчинках, і як на сьогодні він зрозумів, що не завжди для цього у нього є обґрунтовані підстави.

Тому, суд вважає вимоги позивача безпідставними.

За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного, дослідивши наявні в матеріалах справи докази суд вважає необхідним відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог.

Оскільки позивачу, який звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, відмовлено в задоволенні його позовних вимог, то судові витрати віднести за рахунок держави.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 150, 155, 164-166 СК України, Законом України «Про забезпечення організаційно правових умов соціального захисту дітей-сиріт та дітей позбавлених батьківського піклування», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 10, 11, 57-61, 88, 179, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовної заяви Органа опіки та піклування виконавчого комітету Красногвардійської районної у м. Дніпропетровську ради до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя В.В. Самсонова