Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" березня 2016 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В. , при секретарі Мащенко Д.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Маріуполі цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеною заявою, в обґрунтування якої зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Ялта Автономної Республіки Крим помер її чоловік ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що 24 лютого 2016 року Ялтинською міською лікарнею № 1 було видане медичне свідоцтво про смерть за формою, затвердженою Російською Федерацією. Причиною смерті чоловіка є мілковузловий цироз печінки. У березні 2016 року заявник звернулась до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області для реєстрації смерті ОСОБА_2, однак, у видачі свідоцтва про смерть їй було відмовлено, оскільки представлене на реєстрацію медичне свідоцтво про смерть не відповідає вимогам чинного законодавства. У зв'язку з вищевикладеним заявник була вимушена звернутися до суду та просила встановити факт смерті ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року в м.Ялта Автономної Республіки Крим.

Заявник у судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила провести розгляд справи за її відсутності, заяву підтримала у повному обсязі.

Заінтересована особа - Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, будучи належним чином повідомленими про час, день та місце розгляду справи, свого представника до суду не направили, надали до суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти задоволення вимог не заперечували.

Дослідивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Зі змісту ст.3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПУ України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України, справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Відповідно до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час (п.7 ст.273 ЦПК України) приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. При цьому слід мати на увазі, що встановлення з зазначених підстав факту смерті відрізняється від встановлення факту реєстрації смерті (яке провадиться на підставі п.4 ст.273 ЦПК і полягає у з'ясуванні, насамперед, обставин не самої події смерті, а її реєстрації в органах реєстрації актів громадянського стану) та від оголошення особи померлою, яке провадиться за правилами глави 35 ЦПК.

Судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 є дружиною ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим 26.12.1987 року відділом РАЦС Куйбишевського району м. Донецька.

Згідно паспорту НОМЕР_1, виданого 27.01.1998 року Куйбишевським РВ ДМУ УМВС України в Донецькій області, ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_2, перебуваючи в місті Ялта Автономної Республіки Крим, помер в Ялтинській міській лікарні №1, причина смерті мілковузловий цироз печінки, про що 24 лютого 2016 року медичною установою було видано відповідне медичне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2

Після смерті чоловіка заявник ОСОБА_1 у березні 2016 року звернулася до Жовтневого відділу державної реєстрації актів цивільного стану за видачею свідоцтва про смерть, однак листом вих. № 108/4.2-06-113 від 02.03.2016 року їй було відмовлено через те, що державна реєстрація смерті відповідно до діючого законодавства проводиться на підставі медичного свідоцтва про смерть, за формою затвердженою наказом МОЗ України, а документи видані державними органами на окупованій території є недійсними і не створює правових наслідків. У зв'язку із чим заявнику було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть чоловіка та запропоновано звернутися до суду для встановлення факту смерті.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією. Тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Статтею 9 цього Закону передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Згідно паспортних даних ОСОБА_2 зареєстрований в АДРЕСА_1

Як встановлено, заявник ОСОБА_1 має намір встановити факт смерті чоловіка, оскільки це має юридичне значення, а саме для реєстрації органами державної реєстрації актів цивільного стану України факту його смерті та видачі свідоцтва про смерть.

Статтею 17 ч.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна.

Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Згідно ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання.

Пунктом 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації смерті, зокрема є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть).

Оскільки заявник ОСОБА_1, яка є громадянкою України, зареєстрована та проживає в м. Донецьку, а її чоловік ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року помер на тимчасово окупованій територій в Автономної Республіки Крим. Після його смерті заявник не може отримати лікарське свідоцтво про смерть форми 106/о у медичному закладі м. Ялта, оскільки територія Автономної Республіки Крим тимчасово окупована та форма цього бланку, яка затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року, на теперішній час не використовується, а отримане медичне свідоцтво про смерть за формою затвердженою урядом Російської Федерації не може бути використане заявником для реєстрації смерті на території України.

Відтак, з метою захисту законних прав та інтересів громадянки України ОСОБА_1 суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 року в місті Ялта Автономної Республіки Крим.

Керуючись ст.ст. 212-214, 234, 235, 256-259 ЦПК України, Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», суд -

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту, що має юридичне значення, задовольнити.

Встановити факт смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 року на тимчасово окупованій території України в місті Ялта Автономної Республіки Крим Глибочки Володимира Михайловича, ІНФОРМАЦІЯ_1, причина смерті - мілковузловий цироз печінки.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Донецької області через Іллічівський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом десяти днів, з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засідання під час проголошення судового рішення - протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя: Д. В. Кузнецов