БРОВАРСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
справа № 361/6634/15-ц
провадження № 2/361/253/16
РІШЕННЯ

Іменем України

25 лютого 2016 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
за участю секретаряОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особа: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и в:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому та третім особам на праві спільної часткової власності належить квартира № 12 по вулиці Воззєднання у м. Бровари, Київської області. На даний час у вказаній квартирі зареєстрований позивач, третя особа ОСОБА_5 та ОСОБА_4, яка є колишньою дружиною позивача.

Яз зазначає позивач, після реєстрації шлюбу між сторонами у 2012 році відповідач зареєструвалася у вказаній квартирі. Однак, спільне сімейне життя не склалося і у травні 2014 року ОСОБА_4 залишила місце своєї реєстрації та переїхала жити на орендовану квартиру. З цього часу відповідач у даній квартирі не проживає, вона забрала свої речі і добровільно залишила місце своєї реєстрації, будь-яких перешкод відповідачу у користуванні квартирою позивач не чинить. ОСОБА_3 вважає, що оскільки відповідач фактично не проживає у будинку, не несе експлуатаційних та комунальних витрат, то повинна бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, так як її реєстрація в будинку порушує права позивача як власника, зокрема чинить перешкоди у користуванні та розпорядженні його майном, а також позивач змушений нести за відповідача додаткові витрати по сплаті комунальних послуг.

У ході розгляду справи позивач надав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив суд визнати відповідача такою, що втратила право користування квартирою № 12, будинку № 7-а, що розташований по вулиці Воззєднання у м. Бровари Київської області, та зобовязати Броварський РВ УДМС України в Київській області зняти відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_3 та його представник ОСОБА_7 позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили їх задовольнити, надали пояснення відповідні до фабули позовної заяви.

Відповідач ОСОБА_4 проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі, пояснивши, що дійсно вона зареєстрована та проживала разом із позивачем у квартирі № 12, будинку № 7-а, що розташований по вулиці Воззєднання у м. Бровари Київської області. Однак, у звязку із тим, що у вказаній квартирі також проживає батько позивача ОСОБА_5, із яким у неї постійно виникали суперечки, остання влітку 2014 року забрала свої речі і переїхала проживати в орендовану квартиру. Також пояснила, що ключі від квартири вона віддала позивачу. Однак, періодично, тоді коли батько позивача був відсутній у даній квартирі, вона разом із позивачем проживала у ній. До правоохоронних органів щодо вчинення їй перешкод у користуванні квартирою не зверталася.

Третя особа ОСОБА_5 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не зявилася, про час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання направила листа, в якому позовні вимоги підтримала та проти їх задоволення не заперечувала.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до наступного.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5, ОСОБА_3 та ОСОБА_3 (у звязку із укладенням шлюбу прізвище змінено на ОСОБА_6) ОСОБА_8 на праві спільної часткової власності належить квартира № 12, яка розташована у будинку № 7-а по вулиці Воззєднання у м. Бровари Київської області, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 вересня 1993 року (а.с. 11).

Згідно із наявною у матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК № 132940, між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 21 липня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб. Після укладення шлюбу прізвище дружини змінено на «Попенко» (а.с. 9).

Із копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що 26 серпня 2015 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 розірвано. Після розірвання шлюбу прізвище ОСОБА_8 змінено із «Попенко» на «Клименко» (а.с. 10).

Відповідно до довідки № 2431, виданої 01 грудня 2015 року комунальним підприємством Броварської міської ради «Житлово-експлуатаційна контора 4», у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: з правом на житлову площу ОСОБА_5, ОСОБА_3, та без права на житлову площу ОСОБА_4 (а.с. 56).

Зі змісту акта обстеження житлово-побутових умов, складеного 27 листопада 2015 року депутатом Броварської міської ради Київської області, вбачається, що у квартирі АДРЕСА_2 зареєстрована, але не проживає ОСОБА_3 (ОСОБА_4 (а.с. 54).

Відповідно до даних довідки адресно-довідкового відділу ГУ ДМС, УДМС України у Київській області від 30.09.2015 року ОСОБА_9 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 20).

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_10, яка є сусідкою позивача, пояснила, що їй відомо, що позивач разом із ОСОБА_4 проживав у вказаній квартирі. Також вона чула, що між останніми виникали сварки, декілька разів свідок бачила ОСОБА_4 біля будинку, а згодом остання разом зі своєю сестрою забирала речі із квартири позивача. З того часу свідок відповідача у квартирі ОСОБА_3 не бачила. Щоб чинили будь-які перешкоди у користуванні відповідачу квартирою свідку не відомо.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні пояснила, що вона з 1981 року проживає у тому ж самому будинку, що і позивач. Їй відомо, що у 2012 році ОСОБА_3 одружився на відповідачці. Потім, зі слів сусідів і батька ОСОБА_3 ОСОБА_5 свідку 14 травня 2014 року стало відомо, що відповідач забрала свої речі та залишила квартиру позивача. Також свідок зазначила, що останній раз у квартирі позивача вона була влітку, однак речей відповідача у квартирі не бачила.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_12 пояснила, що часто буває у квартирі позивача. У даній квартирі у травні 2014 року вона бачила відповідача, однак, як згодом стало їй відомо, ОСОБА_4 забрала свої речі із квартири та залишила її. Також свідок зазначила, що вона жодного разу не бачила, щоб відповідачу чинили перешкоди у користуванні квартирою.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_13, яка є сестрою відповідача, пояснила, що її сестра перебувала у зареєстрованому шлюбі із позивачем. Так, дійсно між ними виникали сварки, і останній раз коли вони посварилися, свідок допомогла сестрі забрати необхідні речі із квартири. Також ОСОБА_13 пояснила, що після цього деякий час сестра проживала у неї, частково проживала в орендованій квартирі, а також періодично, а саме, коли батька позивача не було вдома, ОСОБА_4 проживала разом із позивачем у його квартирі. Свідок зазначила, що її сестра не зверталася до правоохоронних органів щодо вчинення їй перешкод у користуванні квартирою.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Із пояснень відповідача у судовому засіданні встановлено, що вона добровільно покинула місце своєї реєстрації і не бажає проживати у квартирі позивача разом з його батьком - ОСОБА_5 Жодних доказів вчинення їй перешкод позивачем у користуванні квартирою відповідачем не надано, як і не надано доказів поважності причин не проживання у спірній квартирі. Загалом, пояснення відповідача зводилися до тих обставин, що вона не заперечувала проти зняття її з реєстраційного обліку у вказаній квартирі, однак між колишнім подружжям існує спір щодо поділу спільного майна.

З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність без поважних причин ОСОБА_4 понад один рік у квартирі АДРЕСА_3, тому позовні вимоги в частині визнання відповідача такою, що втратила право користування даною квартирою підлягають задоволенню. Крім того, такі вимоги предявлені до неналежного відповідача.

Вимоги позивача в частині щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку у спірній квартирі задоволенню не підлягають, так як вони є передчасними, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Таким чином, заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, та керуючись ЗУ «Про свободу та вільний вибір місця проживання в Україні», ст. 72 ЖК України, ст.ст. 29, 321, 405 ЦК України, ст. ст. 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд,-

в и р і ш и в :

позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такою, що втратила право користування житлом, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М. Петришин