Справа № 750/3890/16-ц
Провадження № 2/750/1483/16
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
01 червня 2016 року м. Чернігів
Деснянський районний суд м. Чернігова в складі:
головуючого - судді Рахманкулової І.П.,
із секретарем - Разумейко К.М.,
за участю позивача ОСОБА_1,
представника позивача ОСОБА_2,
третьої особи ОСОБА_3,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
третя особа ОСОБА_3,
18 квітня 2016 року ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, в якому просить визнати його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1, оскільки відповідач більше року не проживає в ньому без поважних причин.
Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити.
Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні просила позов задовольнити.
Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Повістка відповідачу надсилалася за зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за місцем їх реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України.
Заслухавши пояснення позивача, її представника, третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
У судовому засіданні встановлено, що власниками квартири АДРЕСА_2 є: ОСОБА_1 (1/3 частина квартири), ОСОБА_3 (1/2 частина квартири) та ОСОБА_4 (1/6 частина квартири), що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а/с 11), витягом про державну реєстрацію прав від 07.11.2011 року (а/с 12), договором дарування частини квартири від 21 січня 2015 року (а/с 13-14) та витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а/с 17-18).
Як вбачається з копії договору дарування частини квартири, ОСОБА_5 належала 1/6 частина вказаної квартири, яку він 21 січня 2015 року подарував ОСОБА_1 (а/с 7-8).
В даній квартирі зареєстровані та проживають: ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є дитиною-інвалідом, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4, а також відповідач ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_5 (а/с 5).
Як пояснили позивач та третя особа у судовому засіданні, відповідач з вересня 2014 року не зявляється у спірній квартирі, його речей у квартирі немає та участі у витратах на утримання житла він також не приймає.
Згідно акту від 13.11.2015 року, зі слів сусідів ОСОБА_7, ОСОБА_8 та в результаті огляду квартири встановлено, що ОСОБА_5 не проживає за місцем своєї реєстрації з березня 2015 року (а/с 4).
Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Згідно ст. ст. 1, 3 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України, власника майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Згідно ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України, підлягає задоволенню.
У звязку із задоволенням позову з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір.
Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, ч. 2 ст. 405 ЦК України, суд,-
позовні вимоги ОСОБА_1, яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_6 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1.
Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави 551 грн. 20 коп. судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Деснянським районним судом міста Чернігова за письмовою заявою відповідача протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: